The hundred or so radicals, who believed that an armed uprising was necessary, lost interest and left the assembly to try to raise forces at a local level to bring about a 'real' revolution.
Nii umbes sada radikaali, kes uskusid, et relvastatud ülestõus oli vajalik, kaotasid huvi ja lahkusid rahvuskogust, et püüda koguda jõude kohalikul tasemel 'tegeliku' revolutsiooni korraldamiseks.