Mendelssohn had once described death, in a letter to a stranger, as a place "where it is to be hoped there is still music, but no more sorrow or partings."
Ühes kirjas võõrale inimesele kirjeldas Mendelssohn surma kui kohta, „kus loodetavasti on olemas muusika, kuid mitte enam kurbust ega lahkuminekut“.