No provisions were made in case of a (officially declared) Romanian intervention or an Ottoman counterattack, strangely assuming that Russia would assure that no attack would come from those directions, even though on 9 June Russia had angrily repudiated its Bulgarian alliance and shifted its diplomacy towards Romania (Russia already had named Romania's King Carol an honorary Russian Field Marshal, as a clear warning in shifting its policy towards Sofia in December 1912).
Rumeenia sekkumise (ametlikult kuulutatud) või Osmanite vasturünnaku puhuks ei tehtud ettevalmistusi, eeldades kummaliselt, et Venemaa tagab, et nendest suundadest ei rünnata, kuigi 9. juunil loobus Venemaa vihaselt oma liidust Bulgaariaga ja suunas oma diplomaatia Rumeeniasse (Venemaa oli juba nimetanud Rumeenia kuninga Caroli Vene auvälimarssaliks, selge hoiatusena oma poliitika muutmisest Sofia suunal detsembris 1912).