On the reciprocity of adjectives in Czech
K reciprocitě adjektiv v češtině
Year: 2023
Authors: Václava Kettnerová, Veronika Kolářová

Abstract (English):
This paper aims to extend the knowledge of reciprocity outside the largely examined verbal domain, focusing on the reciprocity of adjectives in Czech. Our main aim is to show how syntactic reciprocalization is applied to constructions of adjectives where one of their valency complementations is subject to a systemic surface ellipsis. We argue that the reciprocity of adjectives is mostly encoded by the same inventory of language means as the reciprocity of verbs, in particular by pluralization of one of the valency complementations affected by reciprocity (where the only difference from verbs is the form mezi ‘between’+Instr) and by an anaphoric expression occupying the other valency complementation involved in reciprocity. The main difference between the formal marking of verbal and adjectival constructions lies in the fact that adverbials (e.g., navzájem ‘mutually’), serving as the so-called specifiers in reciprocal constructions of verbs, often take over the role of the primary marker of reciprocity in adjectival constructions. Further, we show that – similarly to verbs – adjectives bearing the semantic feature of mutuality require less linguistic marking in their reciprocal constructions, relying on pluralization only, while reciprocal constructions of adjectives without this feature are marked by both pluralization and an anaphoric expression or adverbials.

Abstract (Czech):
Práce má za cíl rozšířit studium problematiky reciprocity mimo oblast sloves a ukázat, jak je operace syntaktické reciprokalizace aplikována v adjektivních konstrukcích, v nichž jedno z valenčních doplnění podléhá systémové povrchové elipse. Reciprocita adjektiv vykazuje v mnohém shodné rysy s reciprocitou sloves. Jako podstatná se i v případě adjektiv jeví distinkce mezi adjektivy, která nesou rys vzájemnosti ve svém významu, a adjektivy, která takový rys nenesou, ale vyjádření vzájemnosti mezi určitými participanty umožňují. U adjektiv bez rysu vzájemnosti i u inherentně recipročních adjektiv se na vytváření recipročních konstrukcí podílejí stejné jazykové prostředky, avšak oba typy adjektiv se liší mírou jejich využití. Společným formálním rysem recipročních konstrukcí obou typů adjektiv je pluralizace jednoho ze zasažených valenčních doplnění (jediný rozdíl oproti slovesům zde představuje možnost vyjádření pomocí předložkové skupiny mezi+Instr). Povrchová pozice druhého doplnění zasaženého reciprocitou (obsazená reflexivním osobním zájmenem, příp. výrazem jeden druhý) nemusí být v recipročních konstrukcích obou typů adjektiv přítomna. Zatímco tento rys mají inherentně reciproční adjektiva společný s inherentně recipročními slovesy, adjektiva bez rysu vzájemnosti se v tomto bodě se slovesy bez rysu vzájemnosti rozcházejí: u těchto sloves je přítomnost anaforického výrazu v reciproční konstrukci (až na výjimky, kdy má druhé zasažené doplnění formu s+Instr) nutná. V recipročních konstrukcích adjektiv bez rysu vzájemnosti pak pozorujeme, že roli primárního prostředku vyjádření reciprocity přebírají ve vysoké míře adverbia, příp. předložková skupina mezi sebou, které jsou – na základě jejich funkce v recipročních konstrukcích sloves – řazeny k tzv. specifikátorům, tedy k výrazům, které samy o sobě nemohou reciproční význam vyjádřit, pouze ho v souvýskytu s jinými jazykovými prostředky zdůrazňují, příp. desambiguují. Jak zde však ukazujeme, v recipročních konstrukcích adjektiv sehrávají tyto prostředky mnohem podstatnější úlohu – bez jejich přítomnosti by konstrukce neměly reciproční čtení. Reciproční konstrukce adjektiv tak ve vyšší míře než reciproční konstrukce sloves dokládají přechod adverbií a předložkové skupiny mezi sebou od funkce „pouhého“ specifikátoru k funkci primárního markeru reciprocity.