Ekspedisjon 21 - Ørkenkompetanse

**Reisefølge**: Brigitte, Dwyghte, Snella, U’Trizthur og Timou.

**Mål**: Desert Disasert: Videre undersøke området; samle inn ny informasjon om avdøde Soskniansk bande (se forrige krønike).

Et motivert og uthvilt reisefølge ledet av undertegnede sikkerhetsansvarlig forlot Stone-upon-Hill i godt og mildt vær. Ørkenen ble snarlig nådd, og dyktige øyne fant raskt veien mot tårn og skip, åstedet for forrige ukes tragiske arbeidsulykke. Heldigvis har Bixit inntatt rollen som HMS-ansvarlig; og hun bidro til at vi hadde et fullt forsvarlig arbeidsmiljø på turen.

Tre av oss tok seg opp i tårnet, mens to undersøkte bygningen på bakkenivå.

I toppen satte vi krystallet i magisk lys, som forsterket seg selv med en tiganger i krystallet, og åpnet takets lemmer (det falt dessverre helt av) og eksponerte toppen av tårnet, **for** **åpenbart er det fyrtårn vi har funnet**, til omverdenen. Kort sagt; Trifectaens utsendte viste at vi har kommet i styrke til Norden, og for å bli.

På bakkenivå ble det funnet diverse dvergiske runer, et brev og en kjellerlem. I brevet ba en mann en annen mann om å “*…rydde kjelleren før han drar*”. Vi åpnet kjellerlemmen og ble møtt av et eldgammelt dvergeskjelett, trolig den som skulle rydde kjelleren, men som nå var med på å gjøre den enda mer rotete. På hans kropp ble det funnet et emblem i Trifectaens farger og symbol. Merkelig, ærede leser i Sør, for jeg ble aldri i min utdannelse informert om Trifectaens grad av historisk makt og utbredelse, og det gjør hjertet mitt stolt at vi har vært her hele tiden.

Dypere i kjelleren var fire alver bundet til en sort søyle i marmor. De var døde, men ble vekket til live da vi undersøkte dem. De var intense og besittende, men vi tok enkelt hånd om dem; særlig ære går til kollega Snella som gav dem vann fra Blomsterdalen. Uheldigvis måtte noen av oss bøte med mange år av våre liv, da Timou og Snella ble en del eldre av magien deres. Da roet alvene seg rakst, plapret noe greier ingen av oss forstod, men som vi er smarte nok til å huske fonetisk, og forsvant.

Vi fant diverse saker i rommet. Oppe på marmorsøylen fant vi en beskjed: “*Din far har funnet nøkkelen til dypet. Du bes vende hjem. Din bror er allerede her. Svarene på gåten venter på oss der.*“” Informasjonen var av lite taktisk nytte, for her var det hverken nøkler eller gåter. Vi fant også et brev som er gjengitt i bunnen av denne krøniken, men viktigere var det at vi fant et skjult rom innenfor kjelleren, med edelstener og en statue. Undertegnedes kløkt fant ut av statuen var hul, og inni der var det en bitteliten statue med juveler i hendene. Jamnfør tidligere nevne emblem anses dette å være Trifectaens eiendom, og undertegnede har tatt hånd om statuetten og følgelig gitt den til Sasha Yarna.

Da vi skulle forlate tårnet for å undersøke skipet fikk vi dessverre et trasig gjensyn med Roc-en, blant annet tidligere møtt ved “The Rift”. Den hadde satt seg på toppen av tårnets krystall, og desvverre tatt livet at enda en av undertegnedes hester mens vi var i kjelleren. Heldigvis var ikke gruppen bare sterke og kløktige, men også snikende, så etter en tenkepause snek vi oss enkelt og rolig hjem da hornet blåste.

**PS**: Undertegnede ber herved ledelsen om å vurdere økt ekspedisjonsstønad til han på bakgrunn av økende arbeidsrisiko for hans hester. Det er nå fjerde gang undertegnedes hest dør i Trifectaens tjeneste, og han vil helst slippe å fortsette å betale for disse dyrene ut av egen lomme.

**I brevet vi fant i kjelleren stod det:** "Det hun planlegger her i bukten... verre enn sin bror...    ...så mange liv han har tatt for sin fars drøm. Det blekner mot denne kommende massakeren... Når tårnet hennes nordpå er ferdigbygd... alt hun har lært av Carellon vil hun ta i bruk... nåde være den som forsøker stanse Dimra...   Nå er det jeg som må rydde kjelleren... jeg vil ikke ta i dem... de fremmede... "