Summer Camp; Kauhea Kesäleiri

*Joukko nuoria luulee, että kesästä tulee mahtava. Kaksikymmentäkolme nuorta ovat lähdössä kesäleirille, jossa on luvassa kaikkea hauskaa. Mutta uinnin, melonnan ja kalastuksen keskellä tapahtuu outoja, jopa pelottavia tapahtumia. Leirin johtaja, Dave taitaa suunnitella jotain pahaa ja valkoisia olentoja alkaa ilmestyä, eikä leiri enää olekaan niin mukava ja rauhallinen. Rauhallisella, järven rannalla sijaitsevassa leirissä on synkkä salaisuus, jota ei saa tietää...*

**HUOM! Kirjassa saattaa olla pelottavia ja raakoja kohtauksia, luethan omalla vastuulla!**

Kirjoitusvirheitäkin saattaa löytyä, älkää välittäkö niistä, XD

**Kirjassa on jännitystä, romantiikkaa ja hieman kauhua.**

## Hahmoja:

**Päähahmot:**

**Adeline**(minä) ja **Ella**(kaverini, Hopeatähti)

**Päähahmojen ystävät/seurustelukumppanit:**

Brandon, Tyler, Alan ja W i l l (piti kirjoittaa noin, koska muuten wiki korjaisi tuon tahtoa)

**Muut sivuhahmot:**

Leirin ohjaajat: Dave, Hannah

Leiriläiset: Asher, Sam, Steve, Valentino, Adolf, August, Elmer, Janet, Vanessa, Harley, Sadie, Avery, Laura, Allison, Eva, Elijah ja Railey.

## Leiri:

Rauahallinen leiri keskellä metsää ja vieressä järvi. Leirissä on yksi iso puinen päärakennus jossa on ruokasali ja vessat. Järven rannassa on pieni hiekkaranta ja laituri, sekä kuntoiluvälineitä. Rannalla on myös kanootit ja veneet. Pihassa on myös kaksi koripallotelinettä. Kauempana on myös pihahuussi.

Kauempana on kaksi vajaa jossa säilytetään varusteita. (Jousipyssyjä, onkia...tms.)

Pihassa on kahdeksan mökkiä, joista vain osa on käytössä. Pihalla on myös erikseen suihkutilat tytöille ja pojille.

## **LUKU 1**

Ella oli kävelemässä koulusta pysäkille. Tänään oli ollut viimeinen päivä koulua. Will tuli perässä pysäkille ja pian Haileykin ilmestyi paikalle. “Tuliko hyvä todistus?” Will kysyi. “Ihan ok.” Hailey sanoi. “Ihan hyvä.” Ella sanoi. Linja-auto saapui paikalle ja he hyppäsivät sen kyytiin. Ella istahti viidenteen riviin ja Hailey istahti hänen viereensä. Will meni istumaan heidän taakseen. Ella katseli eteenpäin ja näki hänen luokkalaisensa Adelinen istuvan Brandonin kanssa. Koti pysäkille päästyään he nousivat kyydistä ja lähtivät kohti kotiaan. Haileyn koti oli heti ensimmäisenä ja hän jäi siihen. Ella ja Will jatkoivat matkaansa. Ellan koti oli nyt vieressä ja hän kääntyi sinne ja sanoi heipat Willille. Hän avasi oven ja jätti kenkänsä eteiseen. Äiti ja isä tulivat häntä vastaan. “Näytä todistus.” Äiti sanoi ja katsoi sitä. “Kemiasta 8! Olisi kyllä pitänyt saada 9. Ens vuonna sit parannat.” Isä sanoi. “Joo joo.” Ella sanoi ja meni huoneeseensa.

Parin tunnin päästä hänen veljensä John tuli sisään ja sanoi: “Äiti käski sut alas!” Ella meni alakertaan, keittiöön, missä äiti oli odottamassa. “Haluisitko sä mennä tälläselle kesäleirille?” Äiti kysyi. Ella otti käteensä lapun, missä oli tietoa leiristä. Siinä luki: Luvassa on hauskanpitoa, melontaa, kiipeilyä, uimista, nuotioita ja kaikkea muuta kivaa! “Joo. Vaikuttaa kivalta!” Ella sanoi. “Selvä. Ilmoitan sut tänne sit.”

Ella meni takaisin huoneeseensa ja otti puhelimensa käteen. Hän meni snäppiin ja kysyi Williltä:-Ootko menos tonne leirille?” Will näki viestin ja vastasi:-Joo, kyl mä varmaan tuun-. Ella kysyi vielä Haileyltä, joka ei valitettavasti päässyt. Ellalla oli myös muita kavereita Sophia ja Alice, mutta he eivät olleet oikeita kavereita hänelle. Ella tunsi olonsa aina hieman yksinäiseksi, vaikka heidän perheensä oli rikas ja hän oli aika suosittu koulussa, mutta silti hänellä ei ollut montaa kunnon kaveria ja kotona vanhemmat ovat niin vaativia ja John vain polttaa ja käyttää huumeita, mikä on Ellan mielestä hieman pelottavaa, koska ei koskaan voi tietää mitä hän seuraavaksi tekee. Madison taas on paljon kaveriensa kanssa ja pitää Ellaa huonona, eikä arvosta tätä. Ainoat Ellan perheessä olevat, jotka ymmärsivät ja arvostivat häntä olivat hänen pikkusiskonsa Avery ja heidän kissat, Nancy ja Nacho sekä hänen pupunsa Toffee. Ellalla oli paljon tavaraa, mitä monet haluaisivat, mutta hän ei silti ole onnellinen. Jospa tämä kesäleiri muuttaisi kaiken!

Muutaman tunnin päästä Ella päätti mennä alas hakemaan ruokaa. Hän kapusi portaat alas ja meni jääkaapille hakemaan mikroaterian. Hän laittoi sen mikroon ja meni sitten pöytään syömään sen. Kun hän oli syönyt hän tiskasi astiat ja vei roskat roskikseen. Hän meni takaisin huoneeseensa ja otti tietokoneensa esille. Hän päätti ryhtyä katsomaan Stranger Thingsiä. Ennenkuin hän ehti katsoa edes kymmentä minuuttia, hän saa Sophialta:-Tuutko tänään kylille?-. Ellaa ei olisi niin huvittanut, mutta meni sitten kysymään äidiltään. -Joo- Ella vastasi ja lähti kävelemään kohti kyliä. Perille päästyään he menivät ensiksi H&M:lle. Alice tuli paikalle myös ja he menivät katselemaan vaatteita. “Näyttääks tää kivalta?” Sophie kysyi ja näytti päällään sinistä lyhyttä paitaa. “Joo.” Alice sanoi, Ella vain nyökkäsi. Ella päätti katsoa vaatteita leiriä varten. Hän valitsi farkkushortsit ja hihattoman paidan, missä oli raitoja. “Näyttääks nää kivoilta?” Alice kysyi. “Joo.” Ella ja Sophia vastasivat. Ella oli menossa katsomaan vielä paitoja, kun huomasi Adelinen kävelevän hänen ohitseen. Hän oli siellä Brandonin kanssa. Ella meni katsomaan paitoja ja hymyili hieman Adelinelle ohi mennessään, tämä hymyili takaisin. “Ootko sä menos sinne kesäleirille?” Adeline kysyi. Ella yllättyi kysymyksestä, mutta vastasi silti:”Joo. Säki oot vissiin tulos.” Adeline nyökkäsi ja jatkoi sitten matkaa. Heidän lähdettyään kaupasta Ella oli ostanut Farkkushortsit, hihattoman paidan, t-paidan ja harmaan hupparin. seuraavaksi  he menivät ruokakauppaan. “Musta toi Adeline on aika outo.” Alice sanoi. “Joo, ja onks se ny ton Brandonin kaa yhes? En mä ainakaa pysty kuvitella niitä yhes!” Sophie sanoi. “Mitä mieltä sä oot siitä Ella?” Alice kysyi häneltä. Hän ei halunnut puhua tästä pahaa, sillä hänen mielestään Adeline oli mukava. “En mä tiiä.” Hän sanoi vaan. “Mä haluun suklaata!” Sophie marisi ja meni karkkihyllylle ja otti yhden suklaalevyn. Alice nappasi snickers patukan ja haki kokiksen. Ella ei ottanut tällä kertaa muuta kuin vichyn.

Kotiin palattuaan Ella meni huoneeseensa ja päätti katsoa Stranger Things jaksonsa loppuun. Pian Avery tuli hänen huoneeseensa ja kysyi:”Mitä sä katot?” “Stranger Thingsiä.” Ella vastasi. “Voinks mäki kattoo?” Avery kysyi. “En mä tiiä, ku tää on k16 ja sä oot vasta 11.” Ella sanoi. “No mut ethän säkää oo viä kuuttatoista.” Avery sanoi. Tämä oli oikeassa, joten hän vain sanoi:”Okei.” He katsoivat yhdessä muutaman jakson ja sitten he päättivät mennä nukkumaan. Ella katsoi hetken puhelintaan ja päätti sitten ruveta nukkumaan.

## **LUKU 2**

Adeline heräsi aamulla, kun aurinko paistoi hänen huoneensa ikkunasta sisälle. Kesäloma oli alkanut eikä hänellä ollut mitään kiirettä. Hänen siskonsa, Amelia oli ollut kaverilla yötä, varmaan oikeasti juomassa ja polttelemassa. Äiti ja isä olivat hotellissa viikon yötä, joten Adeline sai olla yksin kotona. Adeline huokaisi ja meni vaatekaapilleen hän otti sieltä valkoisen Leviksen t-paidan ja mustat farkkushortsit, koska ulkona oli 26 astetta lämmintä. Brandon oli laittanut hänelle viestiä:-Pääsetkö kylille tänään?- Adeline vastasi:-Joo-Hän laittoi puhelimen takataskuun ja avasi huoneensa oven. Portaista kuului tassutusta ja Nelly ja Pongo tassuttivat paikalle ja naukaisivat äänekkäästi. “Joo olen tulossa..” Adeline sanoi ja meni kissojen perässä alakertaan. Hän laittoi niille ruokaa ja ne alkoivat mussuttaa äänekkäästi. Adeline otti koiran ruokakupin ja laittoi sinne pari suikaletta naudanlihaa, lihapullia, pekonia ja kurkkua, sekä piilotti lihan sekaan hieman salaattia. Hän otti kupin ja meni takapihalle Adelinen koira Frezo hyppäsi hänen syliinsä. Frezo on Australianpaimenkoira, Frezoa ennemmin heillä oli ollut Labradorinnoutaja, Buddy joka jäi kuitenkin auton alle, kun Frezo oli pentu. Adeline sai Frezon, kun hän oli 7-vuotias. Frezo oli aina suojellut häntä, kerran, kun Adelinen ala-asteen kiusaajat tulivat häntä ja Frezoa lenkillä vastaan, kun tytöt alkoivat kiusaamaan ja tönimään Adelineata Frezo alkoi haukkua ja hyppiä tyttöjen päälle jotka sen jälkeen lopettivat kiusaamisen. “No hei” Adeline sanoi ja rapsutti Frezoa. Adeline avasi lasioven ja Frezo riensi sisälle. Hän laski ruokakupin lasioven viereen ja Frezo alkoi ahnehtia ruokaa. Adeline meni sohvalle ja meni instagramiin. Pian Frezo tuli hänen viereen sohvalle ja Adeline rapsutti tätä. Pian Nelly tuli ja painautui Frezon mahaa vasten ja alkoi kehrätä.

Kello oli kaksi, kun Adeline laittoi Frezon talutushihnaan ja lähti tämän kanssa lenkille. Adeline avasi oven ja he lähtivät aurinkoista katua pitkin eteenpäin. Frezo läähätti ja nuuhki katutolppia. “Moi Adeline!” Kuului huuto. Adeline katsahti ylös ja näki Brandonin. “Moi!” Adeline sanoi ja nosti kättä. Frezo haukaukahti ja heilutti häntäänsä iloisena, kun Brandon tuli rapsuttamaaan tätä. “Miten menee?” Brandon kysyi Frezolta joka nuoli Brandonin kasvot ihan kuolaisiksi.  Brandon hymyili ja sanoi:”Mäki tuun sinne leirille” “Kiva!” Adeline sanoi. He lähtivät yhdessä kävelemään pitkin kuumaa katua. “Toivottavasti se leiri on kiva” Adeline sanoi. “Niinpä” Brandon sanoi. He olivat hetken aikaa hiljaa ennen kuin Brandon kysyi:”Kuinka vanha Frezo muuten on?” “No koita laskea” Adeline sanoi ja Brandon käytti sormiaan. “7?” Adeline nyökkäsi. “On sekin aika vanha jo koiraksi” Brandon sanoi. “Niinpä, toivottavasti Frezo ei jää auton alle, niin kuin Buddy” Adeline sanoi ja huokaisi. “Hei, älä muistele Buddya nyt ole iloinen aurinko paistaa!” Brandon sanoi ja kiersi käsivartensa Adelinen ympärille. “Niin” Adeline sanoi ja Brandon irtautui Adelienista. “No niin, Frezo käännytään kotiinpäin!” Adeline sanoi ja Frezo kääntyi kiltisti takaisin. “Okei moikka sitten!” Brandon sanoi ja lähti juoksemaan pois. “Moikka!” Adeline sanoi ja he lähtivät Frezon kanssa kohti kotia.

“Voisitko olla polttamatta sisällä?” Adeline sanoi kyllästyneenä, kun Amelia oli tullut kolmelta kotiin. “Sori ei jaksa” Amelia sanoi ja puhalsi ilmaan savupilven. Adeline köhi ja hän avasi ikkunan. Frezo alkoi uikuttaa. Adeline riensi avaamaan lasioven ja Frezo riensi aidatulle pihalle. Kissat, Nelly ja Pongo riensivät Frezon perään. “Arvaa mitä mä sain eilen” Amelia sanoi. “No?” Adeline sanoi turhautuneena. “Mä sain poikaystävän, Henryn, se on kaupungin kuumin poika!” Amelia sanoi ja hän hihkaisi. “Mä meen sitte kylille viideltä” Adeline sanoi ja otti vettä Frezon juomakuppiin. “Meetkö vähä suutelemaan Brandonin kaa?” Amelia kysyi ilkikurisesti. “No en! Me ollaan vaan ystäviä!” Adeline sanoi ja yskäisi. Hän laski vesikupin takapihalle. “Niin varmaan” Amelia sanoi ja pyöritti silmiään. Adeline meni ulos ja Frezo toi hänen  luokseen purulelunsa. “Voi Frezo…” Adeline sanoi ja rapsutti Frezoa. Koira alkoi nuolla Adelien naamaa ja alkoi hyppiä häntä päin. Hän kaatui maahan ja Adeline alkoi nauraa ja Frezon häntä huiski puolelta toiselle. Sitten Frezo rauhoittui ja se laski päänsä Adelien polvelle. Se katsoi Adelea sinisillä silmillään jotka olivat täynnä rakkautta. Adeline otti Frezon purulelun ja koira innostui heti. “Ota kiinni!” Adeline huusi ja heitti purulelun pusikkoon. Frezo alkoi etsiä sitä innoissaan ja kun se löysi purulelun, se toi sen uudestaan Adelielle ja tämä heitti se uudestaan. Vielä parin heittelyn jälkeen Adeline opetti Frezolle kuinka seistään takajaloilla ja se meni oikein hyvin. Adeline rapsutti Frezoa iloissaan. “Olet minulle tosi rakas” Adeline kuiskasi ja rapsutti Frezoa, joka alkoi hyppiä iloissaan. Adeline nousi ylös ja alkoi juosta pitkin aidattua pihaa. Frezo alkoi seurata häntä innoissaan. Adeline alkoi nauraa iloissaan, kun Frezo lopulta sai hänet kiinni ja pyöri Adelinen ympäri iloissaan.

“Moikka sitte” Adeline sanoi ja lähti ulos, hän kuuli ulinaa aidan takaa. “Voi Frezo…” Adeline sanoi ja meni rapsuttamaan tätä ja antoi suukon koiran otsalle. “Heippa” Adeline kuiskasi ja hän kääntyi kohti katua. “Ai toi urpoki on täällä” Alice sanoi. Adelinen mieli synkkeni ja hän yritti olla kuuntelematta tyttöjä. “Hah, kato ny sitä ihan vammanen” Sophie sanoi. Ella oli heidän takanaan ja katseli Adelieata. Adeline tunsi vihaa näitä kaikkia kohtaan. Pian hän kuuli pyörän äänen edestään ja Brandon kurvasi paikalle. “Älä kuuntele heitä…” Hän sanoi ja Brandon katsahti tyttöihin vihaisesti. Adeline istui Brandonin tarakalle ja otti tämän vyötäröstä kiinni. “Joo, menkää vain häämatkalle kahdestaan!” Alice huusi. Adeline tunsi kyynelen aluvan poskellaan. “Hei ootko okei?” Brandon kysyi. “Joo…” Adeline vastasi. Tuuli hulmusi hänen korvissaan, kun he kurvasivat pitkin katuja. Pian Brandon pysähtyi ja Adeline kapusi tämän pyörän tarakalta pois. “Mennään” Brandon sanoi ja otti Adelinen kädestä kiinni. He kapusivat kukkulalle josta näki Alconbury  Westonin kaupungin. Aurinko värjäsi taivaan vaaleanpunaisen ja kellertävän sävyisiksi. “Kuule älä välitä noista” Brandon lohdutti. “Joo, en mä niistä välittänytkään” Adeline väitti. “Huomenna alkaa kesäleiri” Brandon sanoi. “Niinpä” Adeline sanoi ja hänen äänensä värisi. Brandon katsoi häneen huolissaan ja he katselivat yhdessä, kun aurinko laski taivaanrannan taa.

## **LUKU 3**

Ella heräsi aikaisin aamulla pakkaamaan tavaroitaan. Tänään he menisivät sinne kesäleirille. Ella oli innoissaan, sillä hänestä tuntui että tästä tulisi tosi kiva leiri. Ella laski matkalaukkunsa sängylleen ja alkoi lipata sinne tavaraa. Hän pakkasi juuri ostamansa farkkushortsit, sekä vähän rennommat shortsit ja lisäksi farkut ja collegehousut. Paidoista hän valitsi hihattoman paidan, minkä oli myös juuri ostanut ja valitsi myös toisen t-paidan, lyhyen paidan ja kaksi hupparia: harmaan ja valkoisen. Hän oli mennyt vielä eilen etsimään itselleen hienoa mekkoa, sillä oli lukenut esitteestä, että lopuksi pidetään vielä tanssiaiset. Hän oli valinnut kauniin vaaleanpuna, valkoisen mekon. Hän pakkasi myös mukaansa kaksi kirjaa ja päiväkirjan, johon hän kirjoitti vain tärkeimmät asiat. Lopuksi hän laittoi reppuunsa vielä laturin, kuulokkeet, taskulampun ja uimapuvun. Kun hän oli pakannut kaiken hän meni alakertaan sanomaa Johnille että oli valmis, jotta tämä voisi heittää hänet keskustaan pysäkille, missä heidän bussinsa tulisi hakemaan heitä. Hän antoi halin kaikille perheenjäsenilleen ja meni autoon odottamaan. Kun John saapui autoon hän alkoi heti polttamaan ja avasi ikkunan. “Onks se sun kaveris pian tulos?” John kysyi. “Joo se tulee kohta.” Ella sanoi. Hän oli luvannut että he voisivat kuskata Willin samalla. Pian Will saapui ja astui sisään autoon. He lähtivät kaasuttamaan kohti keskustaa. He pääsivät perille ja Will nousi jo autosta, kun John sanoi hänelle vielä. “Pidä ny sitte hauskaa!” Ella yllättyi tämän sanoista mutta vastasi vain:”Joo.” Ella nousi autosta ja otti tavaransa. He menivät seisomaan pysäkin viereen. “Sori tosta savusta. John ny polttaa missä sattuu.” Ella sanoi. “Ei haittaa. Kuuntelee se kyllä musaaki aika kovaa.” Will sanoi ja nauroi. Ella katseli ympärilleen ja huomasi aika monen tulleen. Pian paikalle saapui neljä ihmistä Brandon ja Adeline ja joku vanhempi tyttö ja koira. Adeline halasi ja paijasi koiraa paljon ja sitten tyttö ja koira lähtivät, mutta koira nousi vielä takatassuilleen ja nuolaisi Adelinen naamaa. Kun Adeline ja Brandon tulivat lähemmäs he istahtivat kauempana olevaan penkkiin.

He odottivat noin puoli tuntia kunnes bussi saapui paikalle. He nousivat kyytiin ja Ella ja Will istuivat suurinpiirtein keskellä. Ella otti reunapaikan ja Will otti viereisen paikan. Bussiin saapui myös paljon ihmisiä, joita Ella ei tuntenut. “Tästä se sitte alkaa!” Ella intoili. “Joo. Tästä tulee hauska leiri!” Will myönsi. Ella katseli kuinka Adeline ja Brandon istuivat hieman edempänä kuin he. Adeline näytti hieman surulliselta ja Ella uskoi sen johtuvan koirasta. Ellasta tuntui pahalta miten hänen kaverinsa kohtelivat häntä, muttei ikinä ole uskaltanut puolustaa Adelinea vaikka olisi halunnut. “Mukavaa ku säki tuut mukaan!” Ella sanoi ja katsoi Williä silmiin. “Joo. On mukava tulla sun kans.” Will vastasi. Ella otti kuulokkeet ja alkoi kuuntelemaan musiikkia. Ensimmäinen kappale minkä hän kuunteli oli Never Ending Story, mikä oli Ellan lempikappale. Hän katsoi samalla maisemia, mitkä olivat kauniita. Ella tykkäsi asua Alconbyryssä, sillä se oli tosi viihtyisä paikka. Ella sulki hetkeksi silmänsä ja kuvitteli elämänsä olevan täydellistä, mikä ei kyllä ollut totta, mutta ajattelu auttoi Ellaa pois oikeasta elämästä.

Pian Ella tunsi pientä tökkimistä ja hän hätkähti. “Herätys.” Will sanoi. “M-mitä?” Ella sanoi ja tajusi yhtäkkiä että oli nukahtanut. “Sä nukahdit.” Will sanoi. “Tästä tulee mahtava kesä!!” Joku takaa huusi. “Joo!” Joku toinen huusi ja muutkin alkoiva huudella jotain. “Olkaa nyt hiljaa!” bussikuski huusi, sillä ei jaksanut kuunnella huutoa koko matkaa. Ella katsahti taakseen nähdäkseen kuka oli huutanut, muttei saanut tätä selville. Hän päätti ottaa puhelimensa käteen ja mennä instagramiin. Hän selasi sitä hieman ja huomasi että Sophia oli laittanut storyyn kuvan Alicesta ja hänestä itsestä ja kirjoittanut siihen parhaat kaverit aina❣️. Ella tunsi piston sydämessään huomatessaan että hän ei ollut siellä. Vaikka hän tiesi etteivät he olleet kovin hyviä ystäviä hänelle hän silti tunsi hieman surua. Hän katsoi kommentteihin ja joku oli kysynyt:Eiks Ella oo enää teijän kaveri?? Ella odotti jännittyneenä vastausta ja luki sitten sen: No ei se koskaan oo oikeestaan ollu meijän kaveri. Se ny vaan on tukkinu meijän mukaan aina. Sophia oli vastannut näin. Nyt Ellasta tuntui vielä pahemmalta. Hän nojasi ikkunaan ja katsoi surullisena maisemia. “Ootko kunnossa?” Will kysyi huomatessaan Ellan ilmeen. Ella ei vastannut mitään vaan näytti vaan puhelintaan. Will luki sen ja sanoi:”Ei ne ansaitse sua! Sä oot tosi mukava kaikille. Älä välitä mitä ne sanoo!” Ella tunsi kyyneleen valuvan hänen poskelleen ja sanoi:”En mäkää oo ikinä pitäny niitä kunnon kavereina. Vaan sä ja Hailey ootte ollu mulle oikeita ystäviä.”

Matkaa ei ollut enää paljoa jäljellä. Matka oli kestänyt noin puolitoista tuntia ja he olivat juuri saapumassa tielle mistä he pääsisivät leirialueelle. Kun Bussi pysähtyi he kaikki nousivat ylös, kiittivät kuskia ja lähtivät ulos. “Täällä on kaunista!” Ella sanoi. Pian pihalle astui mies ja nainen “Tervetuloa Kesäleirillemme! Minä olen leirin johtaja Dave ja tässä on apulaisjohtaja Hannah!” Mies sanoi ja esittäytyi iloisesti. Ella tutkaili paikkaa ja tunsi jotain outoa. Tässä paikassa on jotain outoa!

## **LUKU 4**

Adeline katsahti ympärilleen tässä kauniissa pienessä leirissä, joka sijaitsi järven rannalla. Dave ja Hannah olivat näyttäneet paikkoja ja kieltäneet menemästä metsään, joka tuntui hieman oudolta, koska he sijaitsivat keskellä metsää. “Nyt on tutustumisen aika!” Dave sanoi ja johdatti heidät puiseen päärakennukseen. Adeline tunsi itsensä tärisevän ja tunsi koti-ikävää sekä kaipasi koiraansa, Frezoa. He menivät sisälle ja asettuivat piiriin. “No niin kertokaa nimenne ja teille tärkeä tai kiva eläin” Dave sanoi ja hän osoitti vasemmalla puolellaan olevaa poikaa. “Joo, tota mun nimi on Tyler ja mä tykkään sioista ja lehmistä, koska noh…ne vaan on kivoja” Poika sanoi. “Joo meikä on Asher ja mä tykkään koirista, varsinki meidän koirasta Maxista” Dave nyökkäsi. “Mun nimi on Sam ja mä tykkään myös koirista” “Juu meikäläänen on Valentino ja mä tykkään apinoista” “Mun nimi on Adolf ja mä tykkään vähä kaikista eläimistä” “Juu mun nimi on Janet ja mä tykkään oravista” “Mun nimi on Vanessa ja mä tykkään pöllöistä” “Mun nimi on Sadie ja mä tykkään kissoista, koska ne vaan on kivoja” “Joo mun nimi on sitte Harley ja mä tykkään kaloista” “Joo mun nimi on Ella ja mä tykkään kissoista, tosi paljon” Ella sanoi. Adaline pyöräytti silmiään ja katsoi lattiaan. “Joo mun nimi on Will ja mä tykkään koirista” “Mun nimi Eva ja mä tykkään koirista ja kissoista” Sitten oli Adelinen vuoro hän veti syvään henkeä ja sanoi:”Mun nimi on Adeline ja mä tykkään koirista, varsinkin mun koirasta Frezosta joka on ollu mulle tosi tärkeä” Adeline sanoi ja seuraavaksi oli Brandonin vuoro “Joo…mun nimi on Brandon ja mä tykkään koirista ja kissoista” “Joo mun nimi on Elmer ja mun lempi eläin on vaikka lehmä” “Juu…….öö mun lempi, eiku siis mun nimi on August ja mun nimi eiku mun lempieläin on August..eiku mun lempieläin on siis vaikka gorilla” “Joo mun nimi on Allison ja mun lempi eläin on kettu” “Juu..mun nimi on Laura ja mun lempieläin on kissa” “Juuuuuu….mun nimi on Alan ja mun lempieläin on lehmä” “Joo mun nimi on Elijah ja mun lempieläin on koira” “Mun nimi on Railey ja mun lempieläin on naali” “Juu mun nimi on Steve ja mun lempieläin on koira!” “Juu… mun nimi on siis Avery ja mun lempieläin on hevonen”

“No niin nyt jaamme teidät niin että…” Dave aloitti. “Adeline, Ella, Allison ja Laura te olette yhdessä mökissä. Adeline katsoi surussaan Brandoniin. Tämänhän piti olla kiva kesäleiri. Ella katsahti Adelinea. Adeline kääntyi pois ja muut jaettiin mökkeihin.

Seuraavaksi he saivat hengailla vapaasti aukiolla jossa oli nuotiopaikka, järvellä oli laituri ja kanootteja sekä joitain kuntoiluvälineitä jonne pojat suuntasivat heti. Adeline huokaisi ja meni istumaan penkille, pian Brandon suuntasi hänen viereensä. “Kaikki järjestyy, okei?” Hän sanoi ja halasi Adelinea. Adeline hymähti ja huomasi Ellan katsovan heitä. “Toi Dave vaikuttaa aika oudolta” Adeline sanoi ja katsahti mieheen joka kierteli aukiolla. Adeline katsoi puhelintaan ja huomasi, että Amelia oli laittanut kolme tuntia sitten viestiä hädissään, että Frezo on karannut hihnasta ja lähtenyt pois. “Ei..” Adeline sanoi ja tunsi kyynelten valuvan poskillaan. “Mitä?” Brandon kysyi. “Voi ei…no me varmasti löydetään Frezo, ei se varmaan kauaksi ole ehtinyt.” Brandon yritti lohduttaa. Adeline alkoi itkeä enemmän, koska pelkäsi oman koiransa puolesta niin paljon. “Koko kesäleiri menee pilalle” Adeline uikutti. “Eikä mene” Brandon sanoi. Sitten Adeline kuuli, että joku oli tulossa pitkin hiekkatietä, juosten. Adeline katsahti hiekkatielle ja huomasi tiellä seisovan koiran ja tunnisti sen heti Frezoksi, joka oli seurannut bussia tänne asti.  “Frezo!” Adeline huusi iloissaan eikä välittänyt muiden katseista. Hän riensi koiransa luo ja halasi tätä, Frezo nuoli Adelien naamaa iloissaan ja hyppi tämän päälle. “Miten sinä tänne löysit?” Adeline kysyi ja rapsutti Frezoa. Frezo hyppi ja kuolasi Adelien päälle innoissaan. Sitten yhtäkkiä kuului pamaus ja Adeline huomasi, että Davella oli haulikko kädessä. Aluksi Adeline luuli Daven ampuvan linnun, mutta huomasi kauhukseen, että Frezo makasi kuolleena Adelinen sylissä. “Ei lemmikkejä kesäleirille” Dave sanoi tyynesti ja kääntyi pois.

## **LUKU 5**

Ella meni mökkiinsä, missä Adeline oli jo siellä. Ellasta tuntui todella pahalta tämän puolesta, sitten hän näki kuinka tämä piti koiraansa sylissään. Ella meni varovasti lähemmäs ja sanoi:” Olen todella pahoillani koirastasi.” Adelinen silmät lainehtivat kyynelistä, kun hän käänsi katseensa Ellaan. “Mitä sä siitä välität?!” Adeline tiuskaisi. Ella ei tiennyt mitä tehdä, hän tajusi että Adeline ei pitänyt hänestä, koska hänen kaverinsa kiusasivat häntä. “Olen myös pahoillani Sophiasta ja Alicesta. He eivät saisi kiusata sinua!” Hän keksi sanoa. “Niinku sä ymmärtäisit ku oot viä niitten kaveri!” Adeline tiuskaisi taas. “En enää.. He eivät ole koskaan olleet kunnon kavereita minulle.” Ella sanoi ja yritti saada Adelinen luottamaan häneen. “Miks sä sit vietät niitten kans aikaa?” Adeline kysyi. “Koska pelkäsin että minulla ei olisi sitten muita kavereita ja mua alettais kiusaamaan..” Ella kertoi. Hän näki Adelinen katseessa hieman ymmärtäväisyyttä ja sanoi sitten vielä:”Olen oikeasti pahoillani! Ja olen myös pahoillani koirastasi!” Adeline katsoi häneen ja hymyili hieman, mutta Ella näki kuinka hänen poskelleen valui kyyneliä tämän koiransa takia. “Kavereita?” Ella kysyi ja ojensi kätensä. Adeline katsoi häneen ja mietti sitten hetken ja tarttui sitten hänen kääteensä ja sanoi:”Kavereita!”

He menivät yhdessä hautaamaan Adelinen koiran metsän ja järven rantaan. Heillä oli tämä koko ensimmäinen päivä vapaata, paitsi että illalla olisi ensimmäinen nuotio. He kaivoivat ensin kuopan maahan ja laskivat koiran sitten sinne. Sen jälkeen he peittelivät kuopan ja kaiversivat puukolla puuhun Frezon nimen. He olivat hetken hiljaa ja katselivat Frezon hautaa.

Myöhemmin he palasivat muiden luo ja he näkivät kuinka moni tuijotti heitä. Kaikkia tämä oli kyllä järkyttänyt, joten he katselivat Adelinea. Adeline meni vaihtamaan vaatteensa, sillä hänen vaatteillaan oli verta Frezon jäljiltä. Ella meni Willin luo. “Aika hirveetä toi koira homma!” Will sanoi. “Joo.” Ella myönsi ja katseli hetken tyyntä järveä. Pian Adeline tuli takaisin ja istui Brandonin seuraan. Sitten hän viittoi hänelle ja Willille, että heidän pitäisi tulla sinne. Ella sanoi Willille:”Mennään tonne!” ja tarttui tämän käteen ja veti hänet sitten paikalle. Nyt he kaikki neljä istuivat pöydän ääressä ja juttelivat jostain turhasta.

“Syömään!” Dave huusi ison mökin edestä. He kaikki kaksikymmentäkolme lasta menivät sinne ja jonottivat ruokaa. Ruokana oli muusia ja uunimakkaraa. He neljä menivät istumaan samaan pöytään ikkunan viereen. “Aika paljo porukkaa täälä.” Will sanoi. “Joo.” Brandon totesi. Adeline näytti masentuneelta, eikä Ella tiennyt miten olisi piristänyt tätä. Pian heidän pöytäänsä istuivat myös Alan ja Tyler. “Joo tultiin ny tähän, ku muualla ei ollu tilaa.” Alan ilmoitti. “Mite menee?” Tyler kysyi yllättäen. Kukaan ei vastannut heille mitää ja sitten Tyler sanoi:”No onpa tylsää porukkaa, ku ei voi ees vastata kysymykseen!” “No mun ei tee hirveemmin mieli jutella, ku mun koira kuoli just jos et nähny!” Adeline tiuskaisi. “No nysse suuttu!” Alan sanoi. “Jaa että sellaastaki tapahtu?” Tyler sanoi. “No voisit sä joskus olla hiljaa!” Brandon sano. “No siis.. sori oikeesti! Oli se aika paha juttu.” Tyler sanoi vielä. Ella vain katseli näiden meininkiä eikä sanonut mitään. “Mut siis saanks mä ny anteeks?” Tyler kysyi ja katsoi Adelinea. Adeline vain lähti paikalta eikä sanonut mitään. Pian Brandon lähti tämän mukaan. Nyt pöydässä istuvat vain Ella, Will, Alan ja Tyler. “Jaaha.. Ny se ei ees vastaa!” Tyler sanoi taas. Ella ei oikein tiennyt mitä ajatella tästä.

Ruoan jälkeen Ella meni Adelinen luokse heidän mökkiinsä. Tämä makasi sängyllään. Heidän mökissään oli kerrossängyt. “Ootsä kunnos?” Ella kysyi. Adeline vain kohautti olkapäitään. “Tyler käski mun sanoo viä sori sen puolesta.” Ella sanoi. “Se ny mitää tosissaan sano!” Adeline sanoi. “No kyl mä uskon et se tarkotti sitä.” Ella sanoi. “No okei voin mä sen sit uskoo!” Adeline sanoi. Ellan mielestä Tyler oli aika mukava, vaikka sanoikin välillä jotain tyhmää.

Illalla he pitivät vielä nuotio hetken, missä he paistoivat vaahtokarkkeja ja kertoivat tarinoita. Nuotion ympärille oli kerätty puupölkkyjä tuoleiksi. Ella istui Willin ja Adelinen väliin. He alkoivat paistamaan vaahtokarkkeja ja odotellessaan Dave alkoi kertoa tarinaa. Ella katseli kaunista tähtitaivasta samalla kun kuunteli tarinaa. Dave kertoi tarinan metsässä asuvasta hirviöstä. Tarinassa metsässä asui hirviö, jonka voi herättää vain löytämällä jonkin tietyn esineen. Tarinassa hirviöllä oli myös apureita, jotka vangitsivat vihollisensa ja antoivat sitten hirviön syötäväksi. “Ja tämä oli sitten vain keksitty tarina, jottei tarvitse pelätä yöllä, luullakseen että hirviö vaanii teitä.”

Tämän jälkeen he menivät mökkeihinsä. Adeline oli valinnut alasängyn vasemmalta puolelta ja Ella nukkui vasemman puolen yläsängyssä. Kun taas toisella puolella Allison nukkui ylhäällä ja Laura alhaalla. Ella kiipesi ylös ja otti puhelimensa käteen. Hän katsoi sitä hieman ja päätti sitten käydä nukkumaan. Leirin eka päivä oli mennyt aika hyvin, mutta Dave vaikutti silti hieman omituiselta.

## **LUKU 6**

Adeline heräsi aamulla kolkkoon aamuun ja tunsi olonsa heti masentuneeksi. Tyler ja Alan olivat olleet ärsyttäviä eilen, joka harmitti Adelinea, koska hänen koiransa oli juuri kuollut. Hän nousi ylös ja venytteli. Hän puki päälleen harmaat collegehousut ja valkoisen tiukan paidan. Hän otti kengät ja meni ulos. Usva peitti maan ja järven aavemaisesti. Adeline meni Frezon haudalle ja seisoi siinä todella kauan ja tunsi jo auringon lämmittävän jalkojaan. “Adeline?” Brandon kysyi joka tuli paikalle. Adeline katsahti Brandoniin ja sitten Frezon hautaan. “Ai…” Brandon sanoi,  he molemmat seisoivat Frezon haudan äärellä. Adeline tunsi olonsa, jotenkin vaivautuneeksi Brandonin lähellä, mutta tunsi samalla tukea ja turvallisuutta. Adeline nojasi Brandonin olkapäähän ja tämä otti Adelinen syleilyynsä. “Olen pahoillani” Brandon sanoi ja Adeline halusi vain jäädä siihen. “Brandon?” Adeline kuiskasi. “Niin?” Brandon kysyi. “Kiitos, että olet ollut tässä, vieressäni lähes koko elämäni” Adeline sanoi. “Kiitos sinulle Adeline, kun näytit minulle mitä tosi ystävyys on” Brandon sanoi ja heidän katseensa kohtasivat hetkeksi, sitten he irtautuivat toisistaan, mutta pitivät vielä käsistä kiinni, kunnes Dave käski yläkoululaiset aamupalalle.

Aamupalaksi oli paistettua kananmunaa, pekonia, salaattia ja omenaa. “Tänään meillä olisi luvassa hieman uintia ja kanootilla menemistä.” Dave sanoi. “Ollaan sitte pari ku mennään kanootilla” Brandon kuiskasi Adelinelle. “Joo” Adeline vastasi ja mussutti pekonia.

Aurinko paistoi jo korkealla, kun he kokoontuivat rantaan. “Aluksi laitetaan pelastusliivit päälle” Dave sanoi ja ohjeisti, kuinka he laittoivat sen. Adeline oli vaihtanut päälleen, mustat niken shortsit ja valkoisen topin. Adeline kuuli takaansa jotain puhetta Adelinen pepusta ja kääntyi ärtyneenä ympäri siellä seisoivat Alan ja Tyler. Brandon meni seisomaan Tylerin, Alanin ja Adeline väliin. “Kiitos” Adeline kuiskasi.

Dave oli ohjeistanut hieman kanootilla kulkemista ja nyt oli yläastelaisten vuoro. Brandon ja Adeline ottivat kanootin ja istuivat sinne, kun he pääsivät vesille, he olivat jo heti kaatumassa veteen. “Pitäkää tasapaino!” Dave huusi. Brandon alkoi nauraa ja he alkoivat melomaan eteenpäin. Will ja Ella tulivat heidän takanaan. “Hyvä, Adeline pidä tasapainoa!” Brandon sanoi. “joo!” Adeline huusi ja souti eteenpäin. Aurinko porotti taivaalla kuumana ja kanootti oli tulikuuma. Adelinen käsi osui kanoottiin. “Auts!” Hän sanoi ja tiputti airon veteen. “Sattuiko?” Brandon kysyi hänen takanaan ja alkoi nauraa. “Toi vitsin kanootti oli tulikuuma!” Adeline sanoi ja katsoi airoonsa, joka kellui vedessä. “Mä melon sinne ota sä se kiinni” Brandon sanoi ja alkoi melomaan airoa päin. Adeline kurkotti airoa kohti, mutta kaatui suoraan veteen. Brandon sai pidettyä tasapainon ja kysyi:”Saitko sen?” Hän nauroi. Adeline pärski vettä ja nosti airon ilmaan. Adeline kapusi takaisin kanoottiin ja poltti loputkin kehostaan, kun kapusi sen sisälle. “Hyvin menee, käännytään takaisin” Brandon sanoi, mutta juuri kun he olivat kääntymässä, niin Ella ja Will törmäsivät heihin ja he kaikki kaatuivat järveen.

Adeline meni suihkuun ja pesi itsensä, kello oli kolme kun hän tuli takaisin ja meni päärakennukseen syömään. Ruokana oli spagettia ja jauhelihakastiketta. Hän meni syömään Brandonin kanssa, pian paikalle tuli myös Will ja Ella, joka pudisti tukkaansa kuivaksi. Pian kuului tömähdys ja Elmer makasi maassa spagettilautasen ja jauhelihan kanssa. Adeline yritti olla nauramatta. “Aika huonoa tuuria” Will sanoi ja alkoi nauraa. Adelinekin alkoi lopulta nauraa ja pian he kaikki alkoivat nauraa. Paikalle tuli myös Tyler ja Alan. “Moikka hiljaiset lihapullat!” Tyler sanoi ja Adeline huokaisi. Ella katsoi Tyleria kiinnostuneena ja oli tukehtumassa spagettiin ja alkoi köhiä. Adeline taputti tämän selkään. “Kiitti” Ella sanoi naama punaisena. “Älä ny tukehdu, on sulla viä elämä edessä” Tyler sanoi. “Hehe” Ella sanoi ja punastui. Brandon hymähti ja katsoi Adelinea, joka katsoi ulos ja näki linnun. “Huiiiiiii saaakkeeeliii!” Alan huusi, kun oli liukastumassa spagettiin, jonka Elmer oli sotkenut lattialle. Kaikki alkoivat nauraa, yhdessä.

Kello oli viisi kun heille annettiin lupa lähteä uimaan. Adeline ja Ella menivät vaihtamaan uima-asun. “Kummanko otan?” Adeline kysyi ja otti mustat bikinit ja pinkit bikinit. “Ota noi mustat, niissä on kiva röyhelö” Ella sanoi ja puki omat vaaleanpunaiset bikinit päälle. Kun tytöt olivat saaneet puettua bikinit päälleen he suuntasivat rannalle, jossa kaikki muut jo olivat. Muut tytöt ottivat aurinkoa rannalla, samalla kun pojat olivat lähes hukuttamassa toisensa. Ella ja Adeline naurahtivat. Will tuli Ellan luo ja vei tämän veteen. Adeline jäi katselemaan muita rannalle. “Adeline!” Hän kuuli Brandonin huudon ja pian tämä jo tulikin paikalle. “Tuu!” Brandon huusi ja vei Adelinen laiturille. “Tässä on jo kolme metriä vettä!” Brandon sanoi ja lisäsi:”Hyppää!” “Ööö…en mä ihan just oo hyppäämässä” Adeline sanoi vaivautuneena. “No sitten mä teen näin!” Brandon sanoi, otti Adelinen syliin ja viskasi tämän järveen. “Brandon!” Adeline kiljaisi, kun hänen jalkansa osui johonkin tahmeaan. Brandon hyppäsi laiturilta veteen ja loiskutti vettä lähes kaikkien päälle. Will ja Ellakin tulivat laiturille. Tyler hiipi Ellan taakse ja tönäisi tämän veteen. “ääääÄäääÄÄääÄäää!!” Ella huusi, kun hän tippui veteen. Tyler nauroi ja juoksi pakoon, kun Will alkoi jahtaamaan häntä. Adeline alkoi nauraa Ellalle. Brandon ui Adelinen luo ja sanoi:”On tää ollu ihan kiva kesäleiri, jos sun koiraa ei lasketa” Brandon sanoi. Adeline nyökkäsi ja katsoi kaikkia muita. Alan oli mennyt vesikasvien sekaan ja alkanut kirkumaan hädissään. Alan oli osittain veden alla ja oli lähes hukkumassa, kunnes hän pääsi vapaaksi ja juoksi rantaan. Alanilla roikkui päässä, jaloissa ja vyötäröllä vesikasveja ja pian Alan oksensi rannalle vesikasveja ja pienen kalan.

Illalla he kaikki istuivat taas nuotion äärellä ja kertoivat “kauhutarinoita” eli siitä, että Alan oli pienenä ruikuntanut housuihinsa ja mennyt niillä housuilla uimaan ja koko vesi oli värjäytynyt ruskeaksi.

Illalla kello oli lähemmäs yksitoista, kun Adeline istui laiturilla ja katseli tähtiä, hänellä oli pyyhe ympärillään. “Adeline?” Hän kuuli Brandonin äänen. Adeline katsahti Brandoniin, jolla oli pelkät shortsit päällä. Brandon tuli istumaan Adelinen viereen. “Halusitko olla yksin?” Hän kysyi. “En! On ihan mukava saada seuraa” Adeline sanoi ja nojasi Brandonin olkapäätä vasten. “Tiedätkö sen tunteen, kun ajattelet jotakuta, kaiket päivät, jokainen tunti, minuutti ja sekunti, mutta hän ei itse edes tiedä sitä?” Adeline kuiskasi. “Kyllä…tiedän tuon tunteen” Brandon sanoi ja kiersi kätensä Adelinen ympärille. Adeline katsoi Brandonin ruskeita silmiä ja tämä katsoi häntä takaisin. Adeline hymyili ja kääntyi katsomaan tähtiä.

## **LUKU 7**

Ella heräsi aamulla kun valon säteet valaisivat heidän mökkinsä. Hän kapusi alas sängystään ja herätti muut. Hän puki päälleen farkkushortsit ja lyhyen valkoisen hihattoman paidan. Pian Adelinekin nousi ja Ella huomasi tämän käsissä ja jaloissa punaisia kohtia palamisen jäljiltä.

Aamupalalla tarjolla oli leipää, mandariinia ja mehua. He istuivat heidän vakiopaikoilleen. Tyler ja Alankin istuutuivat samaan pöytään. Ella söi leipää ja oli melkein tukehtua tähän. Alan oli ottamassa haarukkaa ja osui samalla mehukuppiinsa, joka kaatui ja kaikki mehut levisi pöydälle. Kaikki nousivat paikaltaan, sillä ei halunnut vaatteilleen mehua, joka alkoi valua pöydältä alas. “Jätkä hei!” Tyler huudahti. Adeline lähti hakemaan paperia ja kaikki muut siirsivät tavaroita pöydältä. “Ei sulle kyllä sais antaa mitää, ku kaiken sä kaadat.” Brandon naurahti ja he muutkin alkoivat nauraa.

Yhdeltä he kerääntyivät laiturille ja heidän oli tarkoitus lähteä souturetkelle. “Noniin.. Ensimmäinen ryhmä voisi olla Ella, Adeline, Will, Brandon, Alan ja Tyler.” Dave sanoi jakaessaan ryhmiä. Adelinen näytti pettyneeltä, sillä tämä ei olisi halunnut että Tyler ja Alan olisivat samassa ryhmässä, mutta Ellaa se ei itseasiassa haitannut. He valitsivat veneen ja hyppäsivät kyytiin. Will ja Brandon ottivat ensimmäisen paikan ja he saivat myös ohjata venettä. Ella istui keskelle venettä ja otti airon käteensä. Vene oli aika iso ja siihen mahtuivat hyvin he kuusi. He lähtivät matkaan. Heidän matkansa oli aika tasaista ja keskellä järveä he pysähtyivät hetkeksi. “On täällä kyllä kiva sää.” Will sanoi. “Joo.” Ella myönsi ja katseli ympärilleen. Pian hän tunsi tönäisyn ja horjahti. Vene alkoi hieman keikkua ja Ella yritti pitää tasapainonsa, mutta tunsi uuden tönäisyn ja hän lensi veteen. Tyler rupesi heti nauramaan ja Ella tiesi että tämä oli tönäissyt hänet. “Mä kostan tän sulla!” Ella sanoi ja yritti kavuta veneeseen, mutta ei saanut nostettua itseään takaisin vaan hän tippui uudestaan veteen. “Voi vihtori!!” Ella valitti kun yrtti vielä uudelleen nousta ylös. Pian Tyler ojensi kätensä ja auttoi Ellan takaisin veneeseen. Ella tönäisi Tyleria ja tämä horjahti hieman. Hetken kuluttua Tyler sanoi:”Hei Adeline. Ootko sä ja Brandon yhes?” Brandon vaikutti hermostuneelta, muttei sanonut mitään. “Ei. Me ollaan vaan kavereita!” Adeline sanoi. “Juu juu, niin ootteki. Vaan kavereita..” Tyler sanoi ja virnuili. Adeline näytti ärsyyntyneeltä ja tönäisi Tyleria. Pian Alan tiputti aironsa veteen. Hän nosti sen nopeasti ja siirsi sen hetkeksi sivuun ja otti puhelimensa käteen. Pian hän huomasi että hänen kädessään oli vesikasvi ja Alan rupesi ravistelemaan kättään. Pian veteen lensi jotain ja Alan huomasi että vesikasvi oli vielä hänen kädessään, mutta puhelin oli lentänyt veteen. Alan vain tuijotti veteen juuri siihen kohtaan missä puhelin oli juuri ollut. Tyler yritti pidätellä nauruaan ja samoin tekivät muut. “Pitäskö se hakee sieltä. Kai sen ny jotenki saa vielä korjattua?” Will ehdotti. “Ella menee!” Tyler sanoi ja työnsi tämän veteen. “Heii!!”Ella huusi, mutta sukelsi sitten hakemaan puhelimen veden pohjasta. Kun hän pääsi pintaan Tyler joutui taas auttamaan hänet ylös, sillä ei vieläkään päässyt itse nousemaan veneeseen. Ella ojensi puhelimen Alanille joka katseli tätä harmissaan.

Rantaan päästyää he veivät puhelimen Hannahille, joka lupasi toimittaa sen korjaajalle. “Tämä kastui kyllä aivan kunnolla, etten lupaa mitään.” Hannah sanoi heille. Alan näytti entistäkin masentuneemmalta.

Kahdelta he pääsivät kokeilemaan jousiammuntaa. “Tää on siistii!” Adeline sanoi ja näytti innostuneelta. He ottivat jousipyssyt käteensä. Ella oli juuri tähtäämässä ympyrään, mihin kuului osua, mutta sitten aurinko alkoi paistaa suoraan hänen silmiinsä ja hän ampui nuolen vahingossa ja tämä lensi aivan jonnekkin muualle. Kun Ella näki taas eteensä hän huomasi että oli melkein ampunut Alania, joka juuri oli kävellyt ohi. “Anteeks!!” Ella huusi. Alan näytti järkyttyneeltä. “Yrititsä tappaa Alanin?!” Tyler tuli paikalle ja alkoi taas härnäämään heitä. “En. Aurinko vaan paisto silmään.” Ella sanoi. Kun he pääsivät jatkamaan Ella oli mielestään aika hyvä. Hän oli osunut tauluun neljä kertaa. Adeline oli kuitenkin ollut häntä parempi.

“Syömään!” Dave huusi päärakennuksen ovensuusta. Ruokana heillä oli makaronilaatikkoa ja kaikki oli mennyt ihan hyvin. Alan ei sotkenut, eikä Tyler sanonut mitään tyhmää.

Illemmalla heillä oli vapaata aikaa, ja Ella ja Will päättivät mennä rantaan. “Täällä on kyl aika kivaa.” Will sanoi heidän istahdettuaan rantaan. “Joo. Täällä kaikki on niin kivoja ja on niin rauhallista.” Ella myönsi ja katseli järven laineita. “Ollaan saatu uusia kavereita ja tuntuu vaan et kaikki on kerranki hyvin!” Ella jakoi vielä. “Joo.” Will sanoi. He istuivat vain hiljaa hetken, kunnes Tyler saapui paikalle ja varasti Ellan puhelimen. “Hei! Anna se tänne!” Ella huusi ja lähti Tylerin perään. He juoksivat ympäri leiriä kunnes he saapuivat metsän reunaan. Tyler jatkoi juoksemistaan, muttei huomannut edessä lojuvaa keppiä ja juoksi suoraa sitä päin, niin että kaatui naamalleen maahan. Ella alkoi nauramaan ja otti puhelimensa takaisin. Tyler nousi ylös maasta ja katsoi Ellaa ja alkoi pian itsekin nauramaan. Tyler oli saanut pienen naarmun poskeensa. He palasivat muiden luo hengästyneinä ja Ella kertoi kuinka Tyler oli kaatunut ja kaikki nauroivat taas. Tyler tönäisi Ellaa niin että tämä kaatui vieressä olevaan puskaan. Kaikki alkoivat nauraa kovemmin ja samalla Ella yritti päästä puskasta pois.

## **LUKU 8**

Adeline heräsi aamulla outoon tunteeseen, mutta ei oikein tiennyt mikä hänestä oli outoa. Adeline nousi ja venytteli hän valitsi mustat farkkushortsit ja valkoisen napapaidan. Adeline meni ulos ja aurinko oli juuri nousemassa taivaanrannalle. Adelinen käveli Frezon haudalle ja seisoi siinä hiljaa. Pian metsästä kuului rasahdus. Adeline peljästyi ja katsahti puiden lomaan. Siellä seisoi kettu. Adeline katsoi kettua, joka katsoi häntä takaisin. Adeline meni lähemmäs, mutta kettu pysyi paikoillaan. Adeline astui metsään ja oli metrin lähellä kettua, kun jokin pyyhälsi Adelinen nenän edestä ja nappasi ketun mukaansa. Adeline kaatui ja löi jalkansa kipeästi maassa törröttävään keppiin. Tuulen mukana tuli mädäntynyt ja tunkkainen tuoksu. Adelinen sydän pamppaili tuhatta ja sataa. Joku oli napannut ketun, eikä Adeline saanut selvää, että mikä se oli. Hän nousi ylös ja kuuli vihaisen huudon:”Mitä sinä teet täällä?!” Dave kysyi ja tuli Adelinen luo. “Näin vain ketun” Adeline sanoi. “Tule!” Dave sanoi vihaisena ja otti Adelinen ranteesta kiinni. “Sinä et saa mennä tuonne?! Oletko ymmärtänyt?” Dave kysyi. Adeline nyökkäsi. “Hyvä, ensi kerralla saat rangaistuksen” Dave sanoi ja lähti paikalta. Adeline katsoi ihmeissään tämän perään ja meni takaisin Frezon haudalle. “Adeline?” Brandon kysyi, kun tämä oli kävelemässä kohti suihkutiloja yhdessä Asherin kanssa. Adeline katsahti Brandoniin, muttei sanonut mitään. “Onko sun tytöllä joku huoli?” Asher kysyi ja virnuili. Brandon ei välittänyt tästä vaan juoksi Adelinen luo. “Ootko okei?” Brandon kysyi. “Mä näin tuolla metsässä jotain outoa” Adeline änkytti. “Mitä sä näit?” Brandon kysyi. “Se oli joku saalistaja, ei karhu eikä mikään semmonen mä en saanu selvää” Adeline sanoi. “Okei…” Brandon sanoi ja katseli ympärilleen. “Mennään pian aamupalalle niin jutellaan siellä sitte, okei?” Brandon sanoi ja Adeline nyökkäsi.

“Sitte mun edestä pyyhälsi joku mädäntyneen hajuinen olio” Adeline selitti Ellalle, Brandonille, Wilille, Tylerille ja Alanille. Will näytti mietteliäältä. “Näitkö sä siitä mitään?” Tyler kysyi. “Se oli valkoinen, aika iso ja emmä ny tiiä” Adeline sanoi ja yritti muistella. “Jääkarhu?” Alan ehdotti. “Typerys, ei jääkarhut asu täällä!” Tyler sanoi. “Aa…niinjoo” Alan sanoi. Brandon naurahti ja ojensi Adelielle lapun, jossa luki Tavataan laiturilla. Adelinen nyökkäsi ja söi puuronsa loppuun.

Adeline käveli laiturille, otti kenkänsä pois ja loiskutteli varpaitaan vedessä. Pian Brandon tuli paikalle ja sanoi:”Se siis nappasi sen ketun?” Adeline katsahti tähän ja sanoi:”Joo” Brandon istui Adelinen viereen ja sanoi:”Se saalisti saalistajan” Adeline mietti asiaa ja nyökkäsi. Brandon näytti mietteliäältä. “Täällä oli alusta asti hieman outo olo” Brandon sanoi ja katseli ympärilleen. “Kaikki tulkaa tänne!” Kuului Daven huuto. Adeline ja Brandon nousivat ja kävelivät tämän luo. “Nyt on aika kalastaa!” Dave sanoi ja lisäsi:”Onkia on tässä” Ja tämä pudotti maahan kasan onkia. “Matoja on maassa jos syötin haluatte” Dave sanoi ja lähti kohti pihahuussia. Adeline valitsi itselleen oranssin ongen ja meni Brandonin luo joka kaivoi jo matoja maasta. Will ja Ellakin tulivat paikalle. “Ota” Brandon sanoi ja ojensi Ellalle kastemadon. “LiMaiNen” Ella sanoi ja ojensi madon Adelinelle joka piti matoa kädessään.

Pian he kaikki neljä istuivat penkillä ja kalastivat. Allot järvessä yltyivät ja Adeline katseli toiseen päähän järveä. “K-kattokaa” Adeline änkytti ja osoitti toiseen päähän järveä. Kaikki muut katselivat toiselle puolelle ja järkyttyivät, toisella puolella järveä seisoi neljällä jalalla valtavan valkea ohut jalkainen olento, joka katosi parin silmänräpäyksen kuluttua. “Mi-mikä se oli?” Ella kysyi peloissaan. “En tiedä…” Brandon sanoi järkyttyneenä. “Kuka haluaa matoja!?” Tyler huusi ja kaatoi kourallisen matoja heidän kaikkien niskaan. “Tyler!!” Ella kiljui ja lähti jahtaamaan tätä. Adeline luikerteli paidassaan ja yritti saada madon pois selästään. Alan ja Tyler nauroivat. Ella pysähtyi ja mulkaisi Tyleriä. “Oota mä autan” Brandon sanoi ja otti madon pois pois Adelien paidan alta. “Kiitti” Adeline sanoi. “Brandon irrotti varmaan samalla Adelien rintsikat” Tyler kuiskasi Alanille. Brandon hyppäsi penkiltä ja alkoi painia Tylerin kanssa. Adeline pyöritti silmiään, mutta häntä nauratti samalla. Häntä kuitenkin pelotti, että mikä toisella puolella järveä oikeasti oli.

Kello oli lähemmäs kolme, kun he istuivat ruokalassa yhdessä. Ruokana oli tänään lihakeittoa. Alan otti keittoa todella paljon ja kantoi sitä varovasti kohti pöytää, mutta liukastui ja kaatoi kaikki keitot Tylerin syliin. “Tyyppi!!!” Tyler huusi ja löi Alania. “Sori, ei se ollu mun vika!” Alan uikutti. “Ja niin varmaan!” Tyler sanoi ja yritti pyyhkiä keittoa pois paidastaan.

Kello oli viisi, kun he kaikki lähtivät kohti järveä, koska he saivat mennä uimaan. Adeline ja Ella menivät vaihtamaan bikinit päälleen. He menivät rannalle jossa kaikki jo olivat. Ella meni Willin luo ja he alkoivat tehdä hiekkalinnaa. “Adeline tuu!” Brandon huusi, Asherin, Samin ja Tylerin seasta. Adeline asteli epävarmana poikien luo. Asher kuiskasi jotain Samin korvaan ja tämä nyökkäsi. “No ottiko Brandon sun rintsikat pois?” Tyler kysyi ja Brandon tönäisi tämän veteen.

Illalla he istuivat taas nuotiolla. Adelinella oli vielä bikinit päällä. “No niin, kello onkin jo yhdeksän. Brandon ja Adeline jäätte vahtimaan nuotiota, kunnes se sammuu” Dave sanoi. “Okei” Brandon sanoi ja siirtyi Adelien viereen. Muut lähtivät pois ja nuotio sihisi hiljaa. “Onko sulla kylmä?” Brandon kysyi, Adeline hampaat kalisivat ja hän nyökkäsi. Brandon otti pyyhkeensä ja asetti sen Adelien päälle. He katselivat nuotiota yhdessä, hiljaa viileässä illassa. Brandon alkoi hytistä, koska tälläkin oli vain uimashortsit päällä. Adeline otti pyyhkeen pois ja asetti sen osittain myös Brandonin päälle. “Kiitti” Brandon sanoi ja Adeline tunsi Brandonin viileän ihon omallaan. “Mä en oo hetkeäkään katunut sitä, että mä oon ollu sun kanssa ystäviä niin kauan ja toivottavasti tää kestää elämän loppuun saakka” Brandon sanoi ja hymyili. Sanat lämmittivät Adelieta ja tunsi sisällään oudon tunteen. “Sä oot mulle tosi tärkee” Adeline sanoi Brandonille joka hymyili söpösti. He istuivat siinä vierekkäin ja Adeline painoi päänsä Brandonin olkapäätä vasten. Brandon otti Adelien syliinsä ja sanoi:”Arvaa mitä?” “No?” Adeline kysyi ja he katsahtivat toisiinsa. “Mä ajattelen sua joka ikinen päivä” Brandon sanoi. “Voi Brand” Adeline sanoi ja tunsi olonsa rakastetuksi, kukaan muu ei ole koskaan ennen sanonut hänelle näin kauniisti. “Mulla on sulle kerrottavaa” Brandon sanoi lopulta ja Adeline tunsi jännityksen aaltoja ympärillään. “Mä rakastan sua, niinku enemmän ku ystävänä” Brandon sanoi ja katseli jalkoihinsa. Adeline ei tiennyt mitä olisi vastannut. “Kuule Brand, mä oon huomannu ny lähiaikoina, että mäki oon rakastunu suhun” Adeline sanoi. Brandon katsoi Adelinea ja kumartui lähemmäs. Adeline katsoi Brandonin ruskeisiin silmiin ja lopulta he suutelivat toisiaan. Brandon hymyili iloissaan ja he suutelivat uudestaan. Adeline katsoi tähtiä taivaalla. Brandon katseli vain Adelinea ja kuiskasi:”Nuotio on sammunu, mennäänkö?” “Ei, jäädään tänne yöksi” Adelie sanoi ja sulki silmänsä, hän laski päänsä Brandonin olkapäälle ja jäi siihen.

## **LUKU 9**

Ella heräsi aamulla ja kapusi sängystään alas. Hän valisti tänään ylleen shortsit ja sinisen hihattoman paidan. Ella oli lähtemässä mökistä, kun Adeline tuli häntä vastaan. Ella huomasi että tällä oli vieläkin bikinit päällä. “Missä sä olit?” Ella kysyi. Adeline katsoi häneen iloisena ja ennen kuin ehti sanoa mitään toiselta puolelta leirintäaluetta kuului huuto:”Brandon ja Adeline nukku yhes!!!” Ella tunnisti äänen olevan Tylerin ja hän katsoi ystäväänsä, joka näytti hieman nolostuneelta, mutta nyökkäsi sitten. “Uijuma!” Ella sanoi, kun Adeline kertoi kaiken. He menivät aamupalalle ja istuivat tällä kertaa eri pöytään. Adeline ja Brandon vilkuilivat toisiaan ja Tyler huudahteli jotain turhaa koko ajan. “Mähän sanoin et ne o  yhes!” Tyler sanoi. Kukaan ei vastannut mitään.

“Noniin kerääntykääs kaikki tänne.” Dave huusi ja keräsi kaikki keskustaan. “Tänään harjoittelemme miekkailua.” Dave selitti ja jakoi kaikille tylppäkärkisen miekan. “Saatte tänään valita itse parinne.” Dave sanoi vielä ja siirtyi sitten sivuun. Adeline oli Brandonin pari. Ella oli menossa Willin luo, mutta Alan oli lupautunut tämän pariksi jo. “Kato Ella! Me ollaan vissiin sit ny parit.” Tyler sanoi. “Joo.” Ella sanoi eikä tiennyt mitä ajatella. He asettuivat paikoilleen. Tästä ei tuu mitään.” Ella ajatteli. “Nyt!” Dave huusi ja he aloittivat kamppailun. Ella yritti väistellä miekkaa, mikä sörkki aina lähemmäs. Kun Ella sain tilaisuuden hän sai tökättyä Tyleria kylkeen, joka merkitsi sitä että Ella voitti. “Jee!” Ella iloitsi. “No mä annoin sun voittaa.” Tyler sanoi. Ella ei uskonut tätä.

Myöhemmin he pelasivat jalkapalloa. Ella ja Adeline juoksivat kentälle ja Adeline kompastui johonkin ja lensi maahan. Ella kompastui Adelinen jalkaan ja pian he molemmat makasivat maassa. He nousivat ylös, nauroivat ja jatkoivat matkaa. Hieman ennenkuin he pääsivät kentälle Adeline kaatui taas maahan, ja he nauroivat taas aivan hirveästi. Kentälle päästyään he odottivat kun heidät jaettiin joukkueisiin. Kapteeneita olivat Brandon ja Tyler. Brandon valisti joukkueeseensa Ellan, Allisonin, Asherin, Evan, Augustin, Harleyn, Sadien, Steven, Adolfin ja Janetin. Tyler valitsi joukkueeseensa Alanin, Adelinen, Lauran, Samin, Willin, Valentinon, Elijahin, Elmerin, Vanessan, Raileyn ja Averyn. He aloittivat pelin. Noin ensimmäisen kahden minuutin aikana Sam oli saanut jo potkaistua pallon yli laidan ja lähti sitten hakemaan sen. Kun he pääsivät jatkamaan peliä Ella meni Adelinea kohti ja yritti saada pallon tältä. Pian he löivät polvensa yhteen, joka sattui aivan valtavasti. Hetken he vain seisoivat ja valittivat kipua, mutta sitten Ella sai potkaistua pallon Adelinelta ja syötti sen Asherille, joka sai tehtyä maalin. He hurrasivat pitivät pienen tauon. “Ai. Mun polvi!” Ella valitti kävellessään takaisin kentälle. Kun he jatkoivat peliä Sam sai taas potkaistua pallon yli laidan ja juuri kun sai sen haettua pallon ja tuotua sen kentälle, juuri siihen kohtaa missä se oli ollut. He jatkoivat ja ei ollut kulunut minuuttiakaan kun Sam potkaisi pallon taas yli. Kaikki näyttivät jo hieman turhautuneilta, mutta nauroivat samalla. Peliä oli kulunut taas hetki ja Tyler oli saanut maalin joukkueelleen, eli tilanne oli nyt tasan. Adolf, joka oli maalissa potkaisi pallon kentän toiseen laitaan, missä Brandon otti sen haltuunsa. Adeline juoksi ja prässäsi tätä. Kun he saapuivat sivuoven kohdalle, Adeline tönäisi Brandonia, niin että ovi aukesi. Pallo vieri oven toiselle puolelle ja Brandon meni hakemaan pallon. Hän jäi rauhallisesti laittamaan ovea kiinni ja Adeline varasti pallon samalla. Ennenkuin hän pääsi kovin pitkälle Asher tuli ja otti pallon Adelinelta ja sai samalla tehtyä maalin. Peli oli taas aloitettu keskeltä ja Tyler lähestyi pallon kanssa heidän maalia. Ella lähti nopeasti tätä vastaan ja yritti saada pallon tältä pois. He olivat aivan kiinni toisissaan ja Tyler otti Ellan ranteesta tukea. He lähestyivät maalia, mutta ennen kuin pallo meni maaliin Ella sai sen potkaistua ja syötti sen Evalle. Ella oli tyytyväinen sillä sai estettyä maalin noinkin hyvältä pelaajalta, vaikka hän itse oli aika huono. Peli päättyi ja tilanne oli kaksi kaksi. Ella oli Adelinen, Willin ja Brandonin kanssa. Ella oli kumartunut, sillä hänen polveensa sattui. Pian hän tunsi kuinka pallo lensi hänen päälleen. Ella kääntyi ja näki että Sam oli potkaissut pallon, mutta ilmeisesti vahingossa. Tyler, Alan, Asher ja Sam nauroivat vahingolleen ja pian Ella, Adeline, Will ja Brandonkin alkoivat nauramaan.

Illalla nuotilla he kertoivat taas tarinoita ja lopuksi Dave käski Allisonin ja Lauran jäävän vahtiin. Ella ja Adeline menivät mökkiinsä ja sänkyihinsä. “No tykkäätkö sä Tylerista?” Adeline kysyi. Ella yllättyi kysymyksestä eikä tiennyt mitä vastata, sillä ei ollut täysin varma. “No?” Adeline painosti. “Ehkä..” Ella myönsi. “Musta tuntuu et se tykkää susta!” Adeline sanoi. “Miten niin?” Ella kysyi. Kukaan ei ollut koskaa pitänyt hänestä, joten tämä tuntui oudolta. “No ku se käyttäytyy tollee. Kyl mä näin mitä se tuol jalkkiskentälläki teki.” Adeline selitti. Ella tunsi olonsa jännittyneeksi hyvällä tavalla. “Ja se vaan tuntuu siltä.” Adeline lisäsi. Ella ei osannut selittää tunteitaan tällä hetkellä, mutta hän kyllä piti Tylerista. Tykkääköhän hän oikeasti minusta? Ella ajatteli.

## **LUKU 10**

Adeline heräsi aamulla ja hänen jalkansa oli kipeä eilisen jalkkisottelun takia. Adeline nousi ylös ja puki päälleen eiliset mustat farkkushortsit ja valkoisen napapaidan. Adeline meni ulos ja katseli järvelle. Osa oli jo hereillä. Adeline alkoi tallustamaan kohti järveä. Adeline meni rannalla sijaitsevalle penkille ja sitoi kenkänsä. Pian Brandon hyppäsi penkin yli Adelinen viereen. “Moi” Hän sanoi iloisena. “Moi” Adeline vastasi. “Onko kaikki hyvin?” Brandon kysyi. “Joo, on” Adeline sanoi. “Okei…” Brandon sanoi ja katseli järvelle, hänellä oli shortsit ja musta t-paita. Adeline katsahti Brandonin paitaa ja kääntyi takaisin. Brandon hymyili ja katsahti Adelien paitaa. “Mitä?” Adeline naurahti. “Ei mitään” Brandon sanoi ja hivuttautui lähemmäs. Adeline katsahti Brandonia ja meni hieman lähemmäs. Tuntui jotenkin oudolta olla nyt yhdessä kun on ollut kymmenen vuotta ystäviä. Adelinen polvea kirveli ja hän katsoi sitä, siihen oli jäänyt paha naarmu eilisen kaatumisen takia. “Pitääkö mun hakee jotain?” Brandon kysyi. “Ei, ei tarvi” Adeline sanoi. “Mä haen silti” Brandon sanoi ja lähti paikalta. Kului hetki ja Brandon tuli paikalle mukanaan iso laastari. Brandon meni kyyryyn Adelien eteen ja asetti laastarin Adelien polveen. “Kyllä mä olisin sen itekki saanu” Adeline sanoi ja kumartui Brandonia kohti. “Kyllä sua pitää vielä auttaa, tai siis mä oon ainut joka sua saa auttaa” Brandon sanoi ja tuli hieman lähemmäs. Adeline naurahti ja katsoi Brandonin ruskeita silmiä. Pian Brandon suuteli Adelineata. Adeline tunsi mahassaan perhosia. He nousivat seisomaan ja Brandon kiersi kätensä Adelinen vyötäisille. Brandon irrottautui Adelineasta ja he halailivat hetken aikaa. “Olet ihana” Brandon sanoi. “Niin säki” Adeline sanoi. Brandon hymyili ja liikutti käsiään Adelien vyötäisillä. Adelie kietoi kätensä Brandonin niskan taakse ja hivuttautui taas lähemmäs. “Tiesitkö, että minuutti suutelemista kuluttaa kuusi kaloria?” Brandon kysyi. Adeline alkoi nauraa ja he suutelivat uudestaan.

Aamupalalla oli tänään leipää, banaania ja mehua. Brandon istui Adelinen viereen. “Te ootte kyllä aika söpöjä yhes” Tyler sanoi. Brandon vain hymähti ja antoi suukon Adelinen poskelle. Alan hymyili ja oli tippua tuoliltaan. Ella ja Will juttelivat jostain. Tyler iski Adelinelle silmää ja sanoi:”Teillä oli vissiin aika kiva yö silloin?” Tyler kysyi ja hinkkasi käsiään yhteen. “Voitko sä pitää suus kiinni?” Adeline kysyi. Tyler niiskautti nenäänsä ja kuiskasi jotain Alanin korvaan. Ella hymyili Tylerille, joka yritti olla jotenkin hauska.

“No niin seuraavaksi meillä on luvassa lautapelin pelailua!” Dave sanoi ja kantoi ulos kasan lautapelejä. “Alan, Tyler, Will, Adeline, Ella ja Brandon olkaa te yksi ryhmä” Dave sanoi ja antoi heille afrikan tähden. He ottivat sen vastaan ja menivät pelaamaan ulkopöydälle ja tuoleille. “Tässä pitää olla viis pelaajaan nii mä ja Adeline voidaan olla tiimi” Brandon sanoi ja antoi Adelinen valita pelinappulan värin. Adeline valitsi sinisen nappulan ja he alkoivat pelata.

Myöhemmin kun Adeline ja Brandon olivat voittaneet, he pelasivat vielä muistipelejä ja kimbleä. Sen jälkeen he menivät syömään ja ruokana oli perunaa ja nakkikastiketta. Adeline ja Ella ottivat vain vähän ruokaa. Alan selvisi tällä kertaa matkan ilman että kaatoi sen lattialle tai jonkun syliin. Ella kuitenkin tukehtui salaattiin ja Adelinen oli taputettava tämän selkää. Will oli niin väsynyt että oli nukahtanut lautaselleen ja läsäyttänyt kastiketta hieman kaikkien päälle.

Sen jälkeen heillä oli vapaata oleilua. “Hei pelataan vaatteidenvaihtopeliä!” Tyler ehdotti. Ella näytti vaivautuneelta. “Mä en oo vaihtamassa mun vaatteita ainakaan Alanin tai Tylerin kanssa!” Adeline sanoi. “No sä voit vaihtaa ne Brandonin kanssa ihan kahdestaan jossain komerossa!” Tyler sanoi ja Brandon pyöritteli silmiään.  “Mä voin vaihtaa vaatteita Ellan kans!” Tyler ehdotti. Ella kurtisti kulmiaan. “Mä voin vaihtaa vaikka Willin kanssa” Alan ehdotti. Brandon vilkaisi Adelineata. Adeline huokaisi. “Ensin vaihdetaan housut. “Voi ei!” Ella valitti. “Sä et varmaan mahdu näihin!” Adeline nauroi Ja osoitti omia mustia farkkushortsejaan. Brandon alkoi nauraa ja he menivät pukuhuoneille. Adeline ja Brandon menivät pukkariin ja ottivat shortsinsa pois, hän antoi ne Brandonille ja tämä antoi puolestaan omat, niken miesten shortsit Adelinelle. “Luuletko sä, et mä mahun näihin?” Brandon nauroi kun yritti saada shortseja ylös. Adelinella oli helpompaa ja hän sitoi shortsit tiukasti vyötäisilleen. Adeline katsoi, kun Brandon sai juuri ja juuri shortsit jalkaan. “En mä pysty liikkua näissä!” Brandon valitti ja he menivät pois. Adeline yritti pidätellä nauruaan, kun he menivät muiden luo. Tyler ja Alan alkoivat räkättää heidät nähdessään. Tylerilla oli vaaleanpunaiset collegehousut ja Ellalla mustat farkut. Alanilla oli myös mustat farkut ja Willillä oli mustat niken shortsit.  “Sitte paita!” Tyler nauroi. “Ei!” Brandon valitti. Adeline alkoi nauraa. He menivät taas yhteen pukuhuoneeseen. Brandon otti paitansa pois ja Adeline tunsi itsensä vaivautuneeksi. “Voin kyllä kääntyykki” Brandon sanoi ja kääntyi Adeline otti paitansa pois ja suoristi rintaliivinsä. “Noin” Adeline sanoi. Brandon kääntyi, muttei katsonut Adelinen rintoihin. He vaihtoivat paidat ja pukivat ne päälleen. Adeline alkoi räkättää, kun Brandonilla oli hänen valkoinen napapaitansa. Adelinealla oli Brandonin musta paita. He menivät uudelleen ulos ja Alan ja Tyler alkoivat nauraa uudestaan. Kyllä Adelineakin alkoi naurattaa, kun näki Tylerin valkoisessa topissa. Ellakin nauroi hieman.

Kun he olivat vaihtaneet takaisin vaattensa kello oli viisi, mutta tänä päivänä he eivät menneet uimaan. Adeline, Will, Brandon ja Ella istuivat penkillä. Brandon istui Adelinen vieressä ja siirsi kätensä Adelinen ympärille. “On tää ollu aivan kiva kesäleiri” Will sanoi. “Joo!” Ella sanoi. Adeline nyökkäsi, mutta muisti Frezon, jos hän ei olisi tullut tänne, niin Frezo olisi vielä elossa. Brandon huomasi Adelinen alakuloisuuden. “Mikä on?” Hän kysyi. “No, jos en olisi tullut tänne, niin Frezo olisi vielä elossa” Adeline sanoi ja katseli järvelle. “Noh, älä nyt kaikki kuolevat joskus” Ella lohdutti. Adeline hymähti ja painoi päänsä Brandonin rintaa vasten. Will katseli Brandonia ja Adelineata. Will sanoi jotain Ellalle ja tämä hymyili. Adeline katseli Brandonia, joka kääntyi pian häntä takaisin ja kysyi:”Mitä?” “Ei mitään” Adeline sanoi ja kääntyi taas kohti järveä. Brandon asetti kätensä Adelinen poskelle ja siirsi Adelinen kasvot kohti Brandonin kasvoja. “Kyllä sä voit mua kattoo” Brandon hymähti. Adeline naurahti ja he suutelivat toisiaan, monta minuuttia, samalla kun taivas alkoi värjääntyä vaaleanpunaiseksi.

## **LUKU 11**

Ella heräsi linnun sirkutukseen. Häntä väsytti, mutta kapusi sitten alas sängystään. Hän puki tänään päälleen valkoiset farkkushortsit ja mustan napapaidan. Hän päätti lähteä ulos katselemaan järveä ja huomasi että ulkona ei ollut ketään. Ella seisoi paikallaan ja katseli ympärilleen, kunnes hän yhtäkkiä näki jonkun kävelevän metsää kohti. Ella tunnisti sen Raileyksi. Tämä tuntui käyttäytyvän oudosti. Ella katseli hetken Raileyn menoa, mutta sitten yhtäkkiä Tyler tuli hänen takaansa ja säikäytti hänet. “Mitä sää tuijotat?” Tyler kysyi ja pian Alan, Will ja Brandonkin tulivat paikalle. “Railey käveli just tonne metsään.” Ella selitti. “No voi apua! Joku käveli mettään.” Tyler sanoi. Ella katsahti Tyleriin ja sanoi:”Se vaikutti oudolta.” Pian Adelinekin saapui paikalle ja Ella kertoi tällekin tapahtuneen.

Aamupalalla heillä oli puuroa ja marjoja. Istuessaan pöytään kaikki olivat yllättävän hiljaa. Varmaan johtui Raileystä, sillä muut alkoivat pian uskoa mitä Ella oli selittänyt. Ella söi puuroaan ja Adeline ja Brandon katselivat toisiaan. Pian kuului kauhea rysähdys ja Ella katsoi kohtaa missä Alan oli ollut, mutta nyt tämä oli kaatunut tuolillaan ja tönäissyt Janetia niin että tämäkin oli kaatunut. “Noin se homma hoidetaan!” Tyler huusi kun näki Alanin ja Janetin makaavan maassa. Alan näytti todella nolostuneelta ja nousi ylös maasta. “Noni nosta se sun tyttöystäväs ny ylös sieltä maasta!” Tyler jatkoi. “Ei se oo mun tyttöystävä!” Alan sanoi ja siirtyi lähemmäs pöytää. Ella ja Adeline nauroivat näille kahdelle ja pian he lähtivät Alanin pyynnöstä pois.

“Noniin. Tänään tutustumme vähän toisiimme ja kerromme itsestämme.” Dave sanoi. “Kootkaa tuoleja ympyrään, niin että kaikki näkevät toisensa.” Hannah lisäsi. Kaikki siirsivät tuolit ympyrään ja istuivat sitten niihin. Ella istui Adelinen ja Tylerin välissä. “Sanokaas kaikki montako sisarusta teillä on. Adolf aloita sinä.” Dave sanoi. “Öö.. mulla on yks sisko.” Adolf sanoi. “Joo mulla on kaks siskoo ja yks veli.” Eva kertoi. “Joo tota mulla on yks sisko ja yks veli.” Asher sanoi. “Mulla on kaks siskoo ja yks veli.” Brandon kertoi. “Mulla on yks sisko.” Adeline kertoi. Nyt oli Ellan vuoro ja hän sanoi:”Mulla on yks veli ja kaks siskoo.” “Mulla on yks sisko.” Tyler selitti. “Juu, mulla on kolme siskoo.” Alan kertoi. Kun he kaikki olivat kertoneet sisarustensa määrän, heidän piti seuraavaksi kertoa jotain muuta itsestään.

Ella ja muut kävelivät rantaan. Heidän oli tarkoitus mennä soutamaan. Heidät jaettiin pareihin. Brandon ja Adeline olivat parit, Ella ja Tyler olivat parit, Will ja Vanessa olivat parit ja Alan ja Janet olivat parit. He kaikki säälivät ja nauroivat Alanille, sillä tämä oli joutunut Janetin pariksi. “Älä sitte tee mitää tyhmää!” Tyler huusi ennen kuin he lähtivät matkaan. He soutivat keskelle järveä ja pysähtyivät taas hetkeksi. “Älä sitte tiputa mua taas veteen, ku en pääse sieltä sitte ylös.” Ella sanoi. “No kattoo ny.” Tyler sanoi. Pian Tylerin päähän lensi käpy. Ella alkoi nauramaan ja Tyler katseli ympärilleen ihmetellen mistä käpy oli lentäny. “Se oli ihan vaan orava.” Ella sanoi. “Ei orava voi näin kauas käpyä heittää!” Tyler sanoi. Ella vain nauroi. Tyler nousi ylös ja tönäisemässä Ellaa veteen, mutta kompastuikin sitten köyteen ja lensi pää edellä veteen. Ella alkoi taas nauramaan. Tyler yritti nousta veneeseen, muttei onnistunut. Ella ojensi kätensä tälle, mutta Tyler vetäisi hänetkin veteen. “Hei!” Ella valitti kun he molemmat olivat vedessä. “Hah.” Tyler sanoi ja pärskäytti vettä Ellan päälle. Ella teki samoin ja hetken kuluttua he yrittivät nousta veneeseen, mutta kumpikaan ei päässyt. “Noniin..” Ella sanoi ja naurahti, sillä nyt he olisivat jumissa keskellä järveä. “Ei se mun syy ollu.” Tyler sanoi. “Juu ei niin ollukkaa.” Ella sanoi vitsillään, vaikka koko homma oli täysin Tylerin syytä. Pian Adeline ja Brandon soutivat paikalle. “No mites täs ny näin kävi.” Brandon sanoi ja naurahti. Brandon ja Adeline auttoivat heidät veneeseen ja sieltä he hyppäsivät omaansa. Ellan hampaat kalisivat, sillä hänellä oli kylmä koska oli joutunut olemaan kylmässä vedessä, viileänä ilmana ja aika kauan. Ella näki että Tylerillakin oli kylmä. Rantaan päästyään he menivät hakemaan lämpimämpää päälleen ja menivät sitten nuotiolle. Ella kertoi Adelinelle että Tylerin päähän oli lentänyt käpy ja he molemmat alkoivat hieman nauraa. Ella lähti hieman aiemmin aiemmin nuotiolta, sillä ei halunnut tulla kipeäksi. Samoin teki Tyler. Ella kapusi sänkyynsä ja katseli hetken puhelintaan. Kun Adeline, Allison ja Laura saapuivat paikalle. Ella alkoi tuntea olonsa jo hieman lämpimämmäksi. “No mites te sinne järveen jouduitte?” Laura kysyi, sillä oli kuullut tarinan. “No Tyler kompastu köyteen ja veti mutki sitte sinne järveen.” Ella kertoi. “Taidat tykätä siitä!” Allison sanoi. “En!”Ella sanoi, sillä ei halunnut kenenkään saavan tietää että hän piti Tylerista. Ella ei edes käsittänyt miksi, muttei välittänyt siitä vaan kävi vain nukkumaan.

## **LUKU 12**

Adeline heräsi aamulla ja tunsi olonsa masentuneeksi. Hänen teki mieli olla yksin. Adeline nousi hiljaa ylös, niin ettei herättäisi muita. Hän puki päälleen mustat niken leggingsit ja tiukan valkoisen topin. Hän meni ulos kävelylle ja lähti kohti järveä hän istui penkille, kului hetken aikaa ja ihmisiä alkoi kuulua puheensorinaa. “Moikka!!” Kuului Brandonin ääni ja Adeline kääntyi tätä kohti eikä sanonut mitään. “Ootko okei?” Brandon kysyi, kun hän istui Adelinen viereen. “Joo” Adeline vastasi, mutta huomasi että kuulosti hieman töykeältä. Brandon katsahti häneen ja sanoi:”Onko kaikki hyvin, ihan oikeasti?” “Joo, oon okei!” Adeline sanoi ja Brandon näytti loukkaantuvan. “Sori en tarkottanu pahalla…” Adeline aloitti, mutta Brandon lähti pois. Adeline huokaisi ja kääntyi taas kohti järveä. Miksi kaikki oli aina hänen syytään?

Aamupalalla Brandon ei tullut istumaan hänen viereensä. “Mikäs teillä on?” Tyler kysyi ja lisäsi Alanille:”Varmaan parisuhderiitoja” “Voitko sä nyt oikeasti pitää turpas kiinni?” Brandon tiuskaisi ja jatkoi omenan syömistä. Adeline katsahti Brandoniin, joka jutteli viereisessä pöydässä istuvalle Asherille.

Aamupalan jälkeen heillä oli hetken aikaa vapaata oleilua. Adeline meni penkille istumaan ja otti päiväkirjansa esiin. Adeline katsahti ympärilleen ja huomasi Brandonin katselevan häntä Asherin, Samin, Valentinon ja Adolfin seurasta, mutta kääntyi sitten takaisin, kun huomasi Adelinenkin katselevan häntä. Adeline huokaisi ja otti kynän esiin. “No, mikä on?” Ella kysyi joka juuri saapui paikalle. “Sanoin Brandonille hieman töykeästi aamulla ja nyt se ei puhu mulle” Adeline sanoi. “Noh, sellaista sattuu, se varmaan unohtaa sen pian” Ella sanoi ja istui Adelinen viereen. Adeline katseli järveä ja ajatteli Brandonia.

“Tulkaapas tänne!” Dave huusi, kello näytti kahtatoista. “Nyt meidän on aika leikkiä piilosta!” “Onko pakko?” Vanessa kysyi. “Noh, ne jotka eivät halua voivat mennä sivuun”Dave sanoi. Adeline ei piitannut piilosta, joten ei osallistunut. Hän, Vanessa, Janet ja Elmer menivät sivuun. Will oli ensimmäinen laskija. Adeline huomasi, kuinka Brandon ja Sadie juoksivat yhdessä nauraen piiloon. Adeline huokaisi ja katseli suruissaan järvelle.

Kello oli kaksi, kun he menivät syömään. Adeline meni syömään Ellan, Willin, Tylerin ja Alanin kanssa. Brandon oli mennyt eri pöytään. Heidän katseensa kohtasivat hetkeksi, mutta Adeline kääntyi pois. Ruokana oli tänään lihapullia ja perunoita. Tyler ja Alan kisailivat siitä, että kumpiko saisi tungettua suuhun enemmän lihapullia. Ella ja Will nauroivat, mutta Adeline vain pyöritteli perunoitaan haarukan päässä.

Kello oli kolme, kun he lähtivät ruokalasta, nyt heillä oli vapaata oleilua. Adeline meni Frezon haudalle ja lyyhistyi siihen. “Kumpa sinä olisit vielä täällä” Adeline huokaisi. “Sinä olisit ainut, joka ymmärtäisi” Adeline jatkoi ja tunsi kyynelen valuvan poskellaan. Adeline nousi ylös ja pyyhkäisi kyyneleen pois. Hän meni penkille istumaan ja kaivoi puhelimensa esiin, hän selaili instagramia ja katseli muita, joilla oli hauskaa.

Kello oli viisi ja Dave oli kadonnut jonnekkin. Adeline oli käynyt suihkussa ja käveli nyt Ellan, Tylerin, Alanin ja Willin kanssa järven ja metsän lähellä. “Tää on silleen aika karmiva paikka” Alan sanoi. Tyler katseli ympärilleen ja Adeline tunsi oudon jännityksen ympärillään. Will, Alan ja Tyler lähtivät suihkuun ja Ella ja Adeline jäivät kahdestaan. “Oota, meen laittamaan nopee puhelimen laturiin” Ella sanoi kun katsahti puhelintaan ja tämä häipyi. Adeline katseli kohti järveä ja tunsi että ihan niinkuin joku olisi hänen lähellään, mutta ei nähnyt ketään. Tuuli toi mukanaan epävarmaa oloa. Sitten Adeline oli täysin varma, että joku seisoi hänen takanaan, hän kääntyi ja näki edessään valkoisen todella laihan olion, joka tuijotti Adelineata verenhimoisesti tyhjillä valkoisilla silmillään. “Mitä sinä haluat?” Adeline kysyi peloissaan ja tunsi sydämensä sykkivän Olio haisi kuolemalta. Pian se upotti kyntensä Adeline jalkaan ja Adeline kaatui maahan. “Apua!!” Adeline kirkui kivuissaan, kun olio alkoi raahata häntä. Pian paikalle saapui Ella joka tuijotti kauhuissaan oliota. “Apua! Adeline tarvii apua!” Ella kiljui ja otti kepin maasta. Adeline alkoi kirkua, kun olio upotti kyntensä syvemmälle hänen jalkaansa. Ella alkoi lyödä oliota kepillä, mutta tämä heitti Ellan pois.  Pian paikalle juoksi Brandon kavereineen. Ella nousi ylös ja alkoi nilkuttaa. Olio nosti Adeline ilmaan ja maahan tippui verta. Olio puristi Adeline otteeseensa. “Mene pois!” Ella huusi. Will, Tyler ja Alankin juoksivat paikalle kauhuissaan. Sitten Brandon juoksi hirviön eteen. Adeline tunsi hirvittävää kipua jalassaan ja tiesi menettävänsä paljon verta. Brandonilla oli jousipyssyn jousi kädessään ja hän huusi:”Häivy!!” Hän heitti jousen olion silmään ja tämä tiputti Adeline maahan. Olio huusi ja juoksi pimeän metsän suojiin. Adeline huohotti kauhuissaan ja tärisi kauttaaltaan. “Ootko okei!?” Brandon kysyi hädissään ja tuli Adeline viereen. “Mikä se oli?” Asher kysyi kauhuissaan. Brandon katsoi Adelineata peloissaan ja kiersi kätensä hänen ympärilleen. “Ihanaa, ettet kuollu!” Brandon henkäisi ja antoi suukon Adeline poskelle. Paikalle saapui Sam, joka toi mukanaan sidettä haavaan. Brandon kiersi Adeline jalan siteisiin ja auttoi tämän ylös. “Mitä tapahtui!?” kuului Daven ääni. “Joku olio hyökkäsi Adeline kimppuun” Asher sanoi ja kuvaili Davelle että mitä se näytti. Dave näytti tyyneltä, juuri tapahtuneeseen verrattuna. Brandon piti tiukasti Adelinen vyötäröstä kiinni.

Iltanuotiolla kaikki olivat lähes hiljaa. “Haluutko makkaran?” Brandon kysyi Adelinelta joka istui tällä kertaa tämän vieressä. Adeline nyökkäsi ja Brandon puolitti oman makkaransa. Ella ja Will tuijottivat järkyttyneinä tyhjyyteen. Adeline saattoi vieläkin tuntea olion kynnet ihonsa alla. Adeline haukkasi makkaraa ja Brandon katsoi häntä aina sopivin väliajoin. “No niin, kello on jo puoli kymmenen, tällä kertaa minä voin jäädä vartioon” Dave sanoi ja hätisti kaikki nukkumaan. “Voiko Adeline tulla tällä kertaa mun viereen nukkumaan?” Brandon kysyi, kun hän talutti Adelineata. “Kyllä voit” Dave suostui ja kuiskasi Hannahin korvaan:”Teiniromantiikkaa”

Kun hän ja Brandon astuivat sisälle, siellä oli jo Sam, Tyler ja Elmer. “Jahas, vähän kahden keskeisiä juttuja” Tyler sanoi ja Sam naurahti. Brandon ei välittänyt heistä, vaan asetti Adelinen seinää vasten sängylle. Brandon itse vaihtoi paitansa pois ja laittoi yöshortsit jalkaan. “Mä nukun näillä” Adeline sanoi ja katseli veristä polveaan, jota kirveli ihan hirvittävästi. “Joo, tottakai” Brandon sanoi ja tuli Adeline viereen, he katselivat toisiaan, hetken aikaa. “Mä oon pahoillani aamusta, mä en tarkoittanu sanoo niin töykeesti” Adeline sanoi. “Ei se mitään, mullaki oli vähä tunteet pinnassa” Brandon sanoi. Adeline hymähti ja Brandon sanoi:”Mä rakastan sua” “Niin mäki sua” Adeline sanoi ja he suutelivat ennen kuin menivät nukkumaan.

## **LUKU 13**

Ella heräsi ja tunsi oudon tunteen. Häntä järkytti edelleen eilinen hirviö ja hän oli huolissaan Adelinesta, sillä tämä oli menettänyt paljon verta, mutta onneksi tämä näytti olevan kunnossa. Ellaa silti mietitytti että mikä se hirviö oli ollut, mitä se täällä teki ja miksi Dave vaikutti niin rauhalliselta. Ella kapusi alas. Hänen jalkansa tuntui aralta, sillä hänen nilkkansa oli vääntynyt, mutta tämä ei ollut yhtään paha verrattuna Adelinen jalkaan. Ella puki ylleen mustat farkkushortsit, valkoisen napapaidan ja harmaan hupparin, jossa oli vetoketju. Hän meni aukiolle ja katseli muiden menoa. Kun hän näki Adelinen istuvan penkillä Ella juoksi tämän työ ja istui tämän viereen. “Mikä olo?” Hän kysyi. “Jalkaan sattuu, mutta muuten ihan ok.” Adeline sanoi. “Kiitos muutes ku autoit mua sielä!” Adeline jatkoi vielä. “Tottakai mä ny ystävää autan.” Ella sanoi. “Sattuko suhun muuten?” Adeline kysyi. “Nilkka vain väänty ja pari mustelmaa tuli, mut mä oon kunnos.” Ella vakuutti.

Ruokalassa he kaikki olivat yllättävän hiljaa. Tällä kertaa edes Tyler ei sanonut mitään. “Toi oli hirveetä mitä Adelinelle tapahtu!” Alan sanoi ja rikkoi hiljaisuuden. “Mikä se olio edes oli?” Will kysyi. “En tiedä, mutta mikään normaali eläin se ei kyllä ollut.” Ella sanoi. “Ootko sä muuten Ella kunnos, ku näin et se heitti sukki johonkin?” Tyler kysyi. Ella yllättyi kysymyksestä, mutta vastasi sitten:”Oon kunnos.” Tyler katsoi häneen epävarmana ja sanoi:”Miks sä si nilkutat välillä?” Ella ihmetteli että miksi Tyler välitti näin paljon. “No se väänty, mut ei oo paha.” Ella vastasi.

Kahdeltatoista Dave kutsui kaikki aukiolle. “Se olio joka satuttu Adelinea, niin se oli vain karhu.” Dave sanoi. “No ei se kyllä karhu ollu!” Will kuiskasi Ellan korvaan. Ella nyökkäsi ja mietti Mitä toi Dave oikein juonii? Kaikki näki ettei se ollu karhu, mut miks se valehtelee meille? “Älkää huolestuko, sillä ajamme sen mahdollisimman pian pois.” Dave jatkoi.

Nyt kun heillä oli vapaa-aikaa he kaikki vain istuivat penkille ja juttelivat. “Miks Dave ei kertonu totuutta?” Brandon mietti. “Mehän kaikki nähtiin ettei se ollu karhu.” Will lisäsi. “Ja mitä se tekee täälä?” Alan mietti. He kävivät kaikki samat kysymykset läpi, mitkä olivat olleet Ellan mielessä. “Musta meidän pitäs pitää Davea ja tota mettää silmällä, koska siellä tapahtuu jotain outoa.” Ella sanoi. Kaikki nyökkäsivät hyväksyvästi.

Heidän oli tarkoitus mennä taas soutamaan, mutta alkoikin sataa kaatamalla, joten he vain pysyivät sisällä päärakennuksessa. “Pelattaisiinko taas lautapelejä?” Hannah sanoi ja kantoi kasan lautapelejä pöydälle. Ella, Adeline, Will, Brandon, Alan ja Tyler olivat ryhmä ja he menivät katsomaan pelejä. He valitsivat pelin nimeltä kimble. He valitsivat nurkkapöydän, missä he pelaisivat. Samalla he juttelivat hirviöstä. He jakautuivat pareiksi, sillä pelaajia oli vain neljä ja heitä oli kuusi. Adeline ja Brandon olivat parit Ella ja Will olivat parit ja Alan ja Tyler olivat parit. Ella ja Will olivat keltaiset, Tyler ja Alan olivat punaiset ja Adeline ja Brandon vihreät. Ella ja Will voittivat toiseksi tulivat Adeline ja Brandon ja viimeisiksi tulivat Tyler ja Alan.

“Olimme tätä kyllä eilen, mutta kun nyt tuola pihalla sataa, niin voisimme olla taas piilosta täällä sisällä.” Hannah ehdotti. Adeline, Brandon, Elmer ja Janet eivät tulleet mukaan. Ensimmäinen laskija oli Sam. Ella meni piiloon laatikoiden ja kasvin taakse. Tyler löysi oman piilopaikkansa viereisten laatikoiden takaa. Ellan takana oli ikkuna ja hän katseli vesisadetta ja vilkaisi samalla metsään. Ulkona oli alkanut ukkostaa. Yhtäkkiä Ellasta tuntui että häntä tarkkailtaisiin. Hän katsahti ensin Tyleriin, joka katsoi eri suuntaan, sitten hän katsahti ympärilleen, mutta sielläkään ei ollut ketään. Hän kääntyi vielä katsomaan ikkunasta ulos ja tunsi yhtäkkiä kipua nilkassaan ja huomasi että siihen oli tullut pieni haava. Kipu voimistui, mutta Ella käsittänyt mistä se johtui. Hän kääntyi vielä takaisin ikkunalle ja huomasi valkoisen olion tuijottavan sisälle. Ella säikähti ja liikautti laatikoita edessään. Sam ei onneksi nähnyt sitä, mutta Tyler näki ja hän hiipi hänen luokseen. “Mikä on?” Hän kuiskasi. “Näin sen hirviön tuolla.” Ella kertoi kuiskaten. Tyler katsahti ikkunasta, muttei nähnyt mitään. “Mikä sun jalassa on?” Tyler kysyi yhtäkkiä. Ella katsoi jalkaansa ja huomasi että hänen sukkansa oli veressä. Hän laski sukkaansa ja huomasi että haavasta oli alkanut tulla verta. “Mikset sä sanonu tosta?” Tyler kysyi. “En mä tienny siitä. Mä luulin että se oli vaan nyrjähtäny.” Ella kertoi ja tunsi taas kuinka kivun aalto meni haavan yltä. “No kyllä sun pitäs huomata jos sun nilkas on haava.” Tyler sanoi. Aivan kuin haava olisi vain ilmaantunut hänen jalkaansa. Pian Sam tuli paikalle ja sanoi:”Piilossa kuuluis olla hiljaa.” Mutta keskeytti sitten puheensa kun näki Ellan nilkan. “No mikä sullaki ny on? Sam kysyi. “Kaikki on hyvin.” Ella sanoi ja nousi ylös. Hän lähti kävelemään, mutta kipu vaikeutti hänen liikkumistaan. Ella meni Adelinen luokse ja näki että tämänkin jalkaan sattui. “Mistä toi haava tuli?” Adeline kysyi. “Vissiin siltä hirviöltä.” Ella sanoi. “Mä olin näkevinäni sen hirviön ja sit mun nilkkaan alko sattuu.” Ella kertoi. “Ehkä ne on yhteyksissä toisiinsa.” Will ehdotti. “Voi olla..” Ella myönsi, mutta ihmetteli silti asiaa. He kävivät hakemassa hoitajalta puhdistus aineita haavoihin, sillä ne voisivat tulehtua. Ellasta tuntui jotenkin oudolta. Jokin tuntui muuttuneen, muttei hän tiennyt mikä.  *Oliko tämä leiri sittenkään hyvä idea?*

## **LUKU 14**

Adeline heräsi aamulla ja venytteli, hän oli nähnyt unta hänestä ja Brandonista ja siitä, että he perustivat perheen. Adeline tunsi kovaa kipua jalassaan, hän yritti nousta, mutta se hädin tuskin onnistui. Hän laittoi päälleen farkkushortsit ja ison mustan t-paidan. Hän huomasi siteiden olevan huonosti. Hän käveli ulos osittain nilkuttaen osittain hyppien yhdellä jalalla. Pian Ella tuli paikalle ja antoi tukea Adelinelle. “Kiitti” Adeline sanoi ja he kävelivät kohti järveä. Pian Brandon juoksi paikalle ja sanoi:”Mä voin auttaa ny” Ella irrottautui Adelinesta ja Brandon tuli tilalle. Hän talutti Adeline aamupalalle ja he istuivat vierekkäin. Aamupalaksi oli leipää, kananmunaa ja marjoja. Adeline söi pelkkiä marjoja, koska hänen ei tehnyt mieli syödä. Brandon katsoi häneen huolissaan. “Onko toi muumio okei?” Tyler kysyi ja osoitti Adelineata. Adeline kääntyi tätä kohti ja Tyler hätkähti ja sanoi:”Ai se elää!” “Lopeta” Brandon sanoi ärtyneenä. Tyler alkoi nauraa. Alan hymähti.

Aamupalan jälkeen heillä oli vapaata oleilua. “Mä meen vaihtamaan siteet haavaan” Adeline sanoi ja alkoi nilkuttaa kohti pientä rakennusta jossa oli kaikki ensiaputarvikkeet. “Mä tuun mukaan!” Brandon sanoi ja käveli Adelinen vierellä. Adeline oli kaatumassa, mutta Brandon otti hänet vastaan ja alkoi kantaa tätä. “Kiitti” Adeline naurahti. Brandon hymyili ja he menivät sisään. Adeline istui jakkaralle ja Brandon otti siteet pois. Haava näytti todella pahalta ja haisi oudolta, siitä valui jotain mustaa limaa. “Auts” Adeline sanoi. Brandon tutkaili haavaa ihmeissään. Hän otti paperia ja pyyhki veren ja liman pois. Adeline irvisti, kun haava näkyi kokonaan. “Aika paha” Brandon sanoi huolissaan. “Sitä pitää tarkkailla” Brandon sanoi. Hän otti sidekäärön ja kääri haavan päälle uudet siteet. “Noin!” Brandon sanoi. Adeline hymyili ja hän yritti nousta, mutta liukastui veriseen ja limaiseen paperiin, hän potkaisi Brandonia joka ulvahti ja he molemmat kaatuivat lattialle päällekkäin. He makasivat toistensa päällä ja ovelta kuului naksahdus ja Ella ja Will astuivat sisälle. “Tämä ei ole sitä mitä luulette!” Brandon huusi ja nousi ylös. Will katsoi heitä järkyttyneinä ja alkoi lopulta nauraa. Ellakin katseli heitä ja tämäkin alkoi nauraa. Brandon auttoi Adelinen ylös. Adeline katsahti Brandonia ja tämä katseli takaisin.

Kello oli kaksi, kun heidät käskettiin ruokailuun. Heillä oli tänään ruokana uunimakkaraa ja perunamuusia. Adeline ei taaskaan ottanut kauheasti ruokaa, koska joku hänen sisällään esti sen. Brandon katsahti häneen huolissaan. Alan ja Tyler tunkivat toistensa suuhun makkaroita ja Ella nauroi heille ja Will vain katseli sivusta.

Heillä oli taas vapaata aikaa ja tänään he saisivat mennä uimaan. Brandon ja Adeline kävelivät pihan halki kohti rantaa jossa muut odottivat, mutta yhtäkkiä Adelinen jalkaan iski äkillinen kipu. Hän kiljaisi ja lyyhistyi maahan. “Adeline?!” Brandon huusi, mutta Adeline näki vain silmissään, sen valkean hirviön joka raateli ihmisiä. Adeline näki vain verta ja pimeyttä sekä avunhuutoja. Haulikon pamauksia ja lisää huutoa. Adeline hätkähti hereille kauhuissaan ja tärisi kauttaaltaan. Hänen haavansa oli alkanut vuotaa sitä mustaa limaa. “Adeline!?” Brandon kysyi kauhuissaan ja otti siteet pois. Haava näytti siltä ihan niin kuin siitä olisi tullut pieniä lonkeroita ja hänen jalkansa alkoi muuttua valkoiseksi. “Auttakaa!” Brandon huusi. Muut juoksivat paikalle. He katselivat peloissaan Adelinen jalkaa. Adeline alkoi huutaa tuskissaan ja pian muitakin tuli paikalle. “Se olio on varmaan myrkyttänyt Adelinen” Asher sanoi kauhuissaan. “Mitä jos se yrittää tehdä Adelinesta sellaisen?” Brandon kysyi ja katsoi muihin kauhuissaan ja kipu loppui. Adeline jäi huohottamaan maahan, puolet hänen jalastaan oli muuttunut valkoiseksi. Adelinea pyörrytti. Haavasta valui vielä mustaa limaa, mutta hänen jalkansa oli muuttunut lähes kokonaan valkoiseksi. “Ootko kunnossa?” Brandon kysyi. Adeline katseli hämillään ympärilleen ja nyökkäsi hajamielisesti. Hänen jalkaansa kirveli sietämättömästi. “Tuo lima on saatava pois Adelinesta”  Ella sanoi ja katseli haisevaa mustaa limaa ja jatkoi kuiskaten:”Se pitää poistaa” Adeline katsoi muita ja tunsi kylmän hien valuvan kasvoillaan. “Pitääkö se tehdä nyt?” Asher kuiskasi ja katseli Adeline jalkaa. “On varmaan pakko” Tyler sanoi. “Meidän pitää mennä piiloon” Brandon sanoi huolissaan ja kurtisti kulmiaan. Adeline katseli muita ja hänen päänsä notkahteli. Brandon nosti Adeline syleilyynsä ja kantoi tämän muiden saattelemana pieneen koppiin, jossa oli ensiaputarvikkeita. Brandon laski Adelinen puiselle pöydälle. “Ella, Will, Alan ja Tyler tulkaa tänne muut jääkää ulkopuolelle” “Mä haluun nähä verta!” Asher väitti, mutta Brandon lukitsi jo oven. “No niin…” Hän sanoi ja laittoi kumihanskat käsiinsä. Ella katsoi Adelinea pelokkaana. “Laita tämä suuhusi” Will sanoi ja antoi Adelinelle tiukan paperitukon. Adeline otti sen hampaidensa väliin. “Olen pahoillani, nimittäin tämä sattuu ja kovaa” Brandon sanoi. Adeline nyökkäsi ja Brandon kääntyi kohti jalkaa. “Alan voikko tulla auttamaan?” Brandon kysyi. Alan järkyttyi, mutta tuli paikalle ja piti Adeline jalkaa paikallaan. Brandon otti puukon ja henkäisi. “Olen pahoillani Adeline” Brandon sanoi ja viilsi Adelinen reiden auki. Hirvittävä kipu lävisti Adeline koko kehon ja puristi paperitukkoa hampaidensa välissä. Adeline puristi silmänsä kiinni ja avasi ne uudestaan. “Kaikki hyvin” Ella rauhoitteli ja katsoi järkyttyneenä jalkaan. Will ja Tyler katsoivat sivusta kauhuissaan. “Mitä ihmettä?” Brandon ihmetteli kauhuissaan. Adeline kurkotti katsomaan jalkaa ja huomasi järkytykseen koko jalkansa lihasten muuttuneen mustaksi ja joka paikassa oli mustaa limaa. Alan oli oksentamaisillaan.  Yhtäkkiä Adeline läpi kulki valtavat kivun aallot ja hän huusi, mutta paperitukko onneksi hiljensi sitä. Adeline tunsi, kuin jokin olisi liikkunut hänen jalassaan. Yhtäkkiä haavasta hyppäsi pitkä limainen mato. Alan alkoi kirkua, kuin jokin pikkutyttö. “Litistäkää se!!” Brandon karjui. Tyler ja Will yrittivät litistää sitä, ja lopulta Tyler saikin, kuin saikin madon murskattua. “Helpottiko, kun tuo…limainen mato lähti jalastasi?” Brandon kysyi. Adeline nyökkäsi ja tuntui siltä, kuin hän olisi pyörtymässä. “Ella ota tuota mustaa limaa pois!” Brandon käski. Ella katseli ympärilleen kauhuissaan ja otti varovasti limaa pois. Adeline tunsi katseensa sumentuvan. “Pysy täällä Adeline!” Brandon sanoi hädissään ja Adeline yritti pysyä hereillä. “Sinä selviät kyllä, jaksa vielä..!!” Kuului, mutta Adeline tunsi hukkuvansa synkkään pimeyteen.

Adeline hätkähti hereille omasta vuoteestaan ja hänen kasvoillaan valui kylmä hiki. Hän tunsi olonsa heikoksi. “Älä nouse!” Brandon sanoi, joka istui hänen vieressään ja tämä lisäsi:”Menetit paljon verta!” Pian tämä lähti pois ja Ella tuli paikalle. “Sattuuko paljon?” Hän kysyi vesilasi kädessään. Adeline pudisti päätään ja Ella istui Adelinen viereen. “Siinä” Hän sanoi ja ojensi vesilasin Adelinelle. Adeline otti vesilasin ja joi sen tyhjäksi yhdellä hörppäyksellä.  “Brandon oli täällä koko iltapäivän” Ella sanoi ja Adeline oli tukehtumaisillaan veteen. “Se on vaan uskollinen” Ella lisäsi. “Mitä tapahtui?” Adeline kysyi käheästi. “Kun oltiin saatu sun jalka ommeltua kiinni, niin tuotiin sut tänne ja Brand oli susta tosi huolissaan” Ella kertoi ja iski silmää. “Lopeta” Adeline naurahti. “No se on totuus!” Ella nauroi. “Se sano et se rakastaa sua enemmän ku mitään muuta” Ella sanoi ja yritti matkia Brandonin ääntä. Adeline naurahti ja alkoi ajatella Brandonia. “Moi!” Brandon sanoi kun saapui mökkiin. Hän tuli Adeline luo ja auttoi tämän pystyyn. Adeline irvisti, kun he kävelivät kohti rantaa, jossa muut olivat uimassa. He istuivat penkille. “Eksä mee uimaan?” Adeline kysyi Brandonilta. “En, mä oon tässä sun kans” Brandon kuiskasi. Adeline hymyili ja huomasi Tylerin, Ellan, Willin ja Alanin istuvan myös penkillä. He kaikki kuusi katsoivat taivaalla laskevaa aurinkoa.

## **LUKU 15**

Ella kapusi sängystään alas ja laittoi ylleen farkkushortsit ja valkoisen napapaidan. Adeline heräsi myös ja katsoi häneen väsyneenä. “Ota rauhallisesti.” Ella sanoi, kun huomasi Adelinen nousevan ylös. Ella siirtyi ystävänsä luokse ja oli valmiina tukemaan tätä.

Aamupalalle mennessään Ella tuki Adelinea, jotta tämä pääsisi kävelemään. Jalka oli parantunut jo hieman ja Adeline pystyi kävellä ilman tukea hieman, mutta halusi silti että joku auttaa häntä. Aamupalalla oli leipää ja mehua. “Miten sun jalka?” Will kysyi Adelinelta. “Ihan ok.” Tämä vastasi. Ella ei halunnut syödä ja tuskin muutkaan, sillä eilinen kokemus oli ollut aika paha. Alan ja Tyler olivat ottaneet vain vähän ruokaa, mutta kaikki pakottivat Adelinea syömään.

Ensimmäisenä ohjelmana heillä oli tervapataa. Adeline ei voinut osallistua ja Ella päätti jäädä tämän seuraan. Muut tekivät ympyrän ja itselleen oman pienemmän ympyrän. “Miten jalka?” Ella kysyi. “Vähän sattuu.” Adeline vastasi. Ella ja Adeline katsoivat muiden peliä. Alan oli ensimmäinen kiertäjä. Muutaman kierroksen jälkeen, kun Alan oli taas kiertäjä. Tämä tiputti kepin Tylerin taakse ja he lähtivät kiertämään ympyrää, mutta Tyler ei huomannut edessään olevaa juurta ja kompastui siihen. Alan ehti kiertää koko ympyrän ja Tyler vain makasi maassa. Ella ja Adeline alkoivat nauraa ja Ella huomasi kuinka vaikeaa Willillä, Alanilla ja Brandonilla oli pidätellä naurua. “Ei oo kivaa!” Tyler huudahti ja alkoi itsekin nauraa.

Ruokana heillä oli makkarakeittoa. Ella ei oikein tykännyt keitoista, joten otti taas vain vähän ruokaa. Tällä kertaa Tyler ja Alan ottivat enemmän ruokaa. “Ei varmana syö kaikkea.” Will kuiskasi Ellan korvaan, kun näkivät Alanin ja Tylerin kantavan täyttä lautasellista keittoa. “Ei niin.” Ella totesi ja naurahti. Brandon ja Adeline istuivat vierekkäin heitä vastapäätä.

Ruokailun jälkeen heidän oli tarkoitus mennä soutamaan. Adelinekin päätti tulla mukaan, mutta ei soutanut. Alan oli vastahakoinen, sillä muisteli mitä hänen puhelimelleen oli käynyt. Adeline ja Brandon istuivat päässä, missä ei tarvinnut tehdä oikeastaan mitään. Ella istui Willin vieressä ja Tyler istui hänen takanaan. Ella hieman häiritsi Tylerin oleminen hänen takanaan, sillä ei halunnut taas joutua veteen. He soutivat ympäri järveä ja Ella katseli varuillaan metsään hirviön varalta. Ella huomasi että Adelinekin tuijotti varuillaan metsään. Oikeastaan he kaikki tekivät niin. “Miksköhän se hirviö on täällä.” Alan kysyi. “En tiedä, mutta musta tuntuu et se liittyy tähän leiriin.” Will sanoi vakavana. “Varmasti.” Adeline sanoi. He kaikki olivat hetken hiljaa ja katselivat metsään. Yhtäkkiä Alan alkoi kirkua ja osoitti metsää. Ella kääntyi katsomaan metsää ja näki tämän valkoisen hirviön tuijottavan heitä. Alan säikähti ja peruutti taaksepäin. Hän ei huomannut köyttä, joka oli hänen takanaan. Alan kompastui siihen ja tippui veteen. Ella tunsi olonsa kylmäksi, sillä hirviö karmi häntä. He auttoivat Alanin takaisin veneeseen ja lähtivät takaisin kohti rantaa. “Tämä paikka alkaa hieman karmia.” Adeline sanoi. Kaikki myöntyilivät. Rantaan päästyään he veivät tavarat paikoilleen ja kiinnittivät veneen tolppaan. Adeline istui penkille ja odotti että he muut saivat tavarat paikoilleen. Sitten he menivät istumaan pöydän ääreen. “Liittyyköhän Dave tähän jotenkin?” Tyler mietti. Kukaan ei vastannut, sillä huomasivat että Dave käveli juuri heidän ohitseen. “Mihin minä liityn?” Dave kysyi tullessaan paikalle. “Öö..” Tyler aloitti. “Mietittiin vain että liitytkö jotenkin tämän leirin perustamiseen, vai oliko se joku muu.” Ella sanoi ja pelasti Tylerin tästä keskustelusta. “Minun isoisäni perusti tämän leirin, mutta minä en ole muutakun ylläpitänyt tätä.” Dave sanoi. “Täällä on todella hienoa!” Adeline sanoi. “Tämä oli hyvä paikka.” Dave sanoi ja lähti sitten pois. Tyler henkäisi helpotuksesta ja niin tekivät he kaikki.

Illalla nuotiolla oli Samin vuoro kertoa jokin tarina. Hän kertoi tarinan jostain mitä oli tapahtunut kun hän oli ollut joku viisivuotias. Kun kello oli yhdeksän he menivät nukkumaan. Tänä yönä Harley ja Sadie jäivät vahtiin ja Ella auttoi Adelinen heidän mökkiinsä. Ella kiipesi sänkyynsä ja otti puhelimensa käteen. Kukaan ei ollut laittanut hänelle viestiä koko leirin aikana. Ella ei yllättynyt tästä, mutta harmitti se silti hieman. Hän meni instagramiin ja huomasi että Tyler oli julkaissut kuvan ja oli merkannut heidät kaikki siihen. Ella oli iloinen että oli saanut näin hyviä uusia ystäviä. Hän sulki puhelimensa ja laittoi sen vieressä olevalle pöydälle. Hän tunsi taas jotain outoa tunnetta, aivan niinkuin silloin kun he olivat olleet soutamassa. *Täällä leirillä tapahtuu jotain outoa!*

## **LUKU 16**

Adeline nousi ylös ja katseli ympärilleen. “Ella tuukko auttaan?” Adeline naurahti. Ella katsoi Adelinea ja auttoi tämän ylös sängystä. “Kiitti” Adeline sanoi ja he menivät ulos. Tyler ja Alan juoksivat pihan poikki ja kaatuivat suoraan mutalätäkköön. “Jätkä kamppas mut!!” Tyler huusi kasvot ihan mudassa. Alan oli tukehtumaisillaan mutaan jota oli niellyt. Adeline ja Ella nauroivat katketakseen. Brandon tuli suihkujen luota, pyyhe olallaan ja ilman paitaa. Adeline oli kompastumaisillaan keppiin. “Oho!” Brandon sanoi, kun Adeline iski päänsä tämän mahaan. Ella tirskahti ja katseli Tyleria joka makasi mutalätäkössä. Brandon auttoi Adelinen pystyyn ja sanoi Ellalle:”Mee auttaan Tyleria” Ella nyökkäsi ja lähti kohti poikia. “Ootko kunnossa?”  Brandon kysyi ja katsoi Adelinen jalkaa. “Joo, se on parantumaan päin” Adeline sanoi, samalla kun Brandon piti häntä pystyssä. “Meen laittamaan paidan päälle” Brandon sanoi ja alkoi taluttaa häntä poikien mökille. “Pysytkö tässä?” Brandon kysyi, kun hän jätti Adelinen seinää vasten. “Joo, en kai mä tästä minnekkää voi lähtee” Adeline naurahti. Brandon hymyili ja meni sisään. Adeline jäi paikalleen katsomaan ympärilleen. “Tuliko paha pipi?” Asher kysyi samalla mennessään ohi Samin kanssa. Adeline nyrpisti heille nenäänsä pojille, kun he menivät ohi. “No niin” Brandon sanoi ja auttoi Adelinen aamupalalle.

Aamupalalla oli tänään leipää ja banaania. Adeline haukkasi palan leipää, eikä syönyt enempää, kaikki muut ahmivat ruokaansa. “Syö nyt säki jotain!” Alan sanoi Adelinelle. “Lentokone tulee!” Tyler sanoi ja lennätti leipäänsä kohti Adelinea. Adeline kohotti kulmiaan kysyvästi ja Alan ja Tyler alkoivat nauraa.

Aamupäivällä heillä oli painia. Adeline meni sivuun katselemaan. Brandon ja Adolf olivat parit. Heillä oli melko tasaväkistä, mutta lopulta Brandon vei voiton. “Sam ja Asher olkaa te nyt parit” Dave sanoi. Asher taputti käsiään yhteen ja he alkoivat painia, lopulta heillä meni niin kauan, ettei sen jälkeen kukaan muu ehtinyt kokeilla painimista. “Okei tähän jäi vielä vähän aikaa, niin voisitte vaikka pitää vapaata ennen ruokaa” Dave sanoi ja lähti kohti pihahuussia. Brandon tuli istumaan Adelinen viereen. “Hyvin meni painiminen” Adeline sanoi. Brandon nyökkäsi ja katseli Adelinea. “Mitä?” Adeline kysyi. “Ei mitään…” Brandon sanoi ja kääntyi poispäin.  Adeline hymähti ja katsoi Ellaa ja Williä jotka juttelivat. Brandon otti Adeline kädestä kiinni ja tunsi perhosten lentävän mahassaan. Adeline painoi päänsä Brandonin olkapäälle. “Mä rakastan sua toooosi paljon!” Brandon sanoi ja katsoi Adelinea. “Mäki rakastan sua!” Adeline sanoi ja antoi suukon Brandonin poskelle, joka näytti sen jälkeen siltä, että olisi voittanut lotossa. Yhtäkkiä Brandon nousi ylös ja auttoi Adelinenkin ylös. Brandon kietoi kätensä Adelinen ympärille ja vastain Adeline kiersi omansa Brandonin ympärille. Hän tunsi tämän lämmön ympärillään ja halusi jäädä siihen ikuisuudeksi, Brandonin kanssa. Brandon veti henkeä ja antoi suukon Adeline otsalle. “Hei rakastavaiset!!” Tyler huusi ja otti heistä kuvan. Brandon pyöritti silmiään ja irtautui Adelinesta, mutta pitivät vielä käsistä kiinni.

Ruokana heillä oli tänään perunamuusia ja kalapuikkoja. Tyler ja Alan ottivat koko lautasen täyteen pelkkiä kalapuikkoja. “Ootteko ihan varmoja että jaksatte syödä noi kaikki?” Will kysyi. “Kyllä!!” Tyler sanoi ja ahmi suunsa täyteen niitä. Adeline pyöritteli silmiään ja haukkasi pienen palan kalapuikostaan.

Ruoan jälkeen heillä oli kiipeilyä. He saapuivat kiipeilyseinälle ja Dave ohjeisti heitä, kuinka laitetaan varusteet päälle ja niin edelleen. “Tässä on kaksi paikkaa” Dave sanoi. Aher ja Adolf olivat ensimmäiset jotka saivat kiivetä. Molemmat pääsivät ylös asti ja sen jälkeen oli Elmerin ja Willin vuoro. Heidän jälkeen oli Ellan ja Evan vuoro. He kiipesivät, mutta Ellan ote lipesi ja hän tippui suoraan Tylerin päälle, joka litistyi maahan. “Ugh” Tyler sanoi samalla, kun Ella pahoitteli. Sitten oli Tylerin ja Alanin vuoro. Alan kiipesi ylös ja oli nopeampi kuin Tyler, mutta kun Alanin ote lipesi hän jäi roikkumaan köydestä pää alaspäin. “Apua!” Hän kiljui ja Tyler räkätti tämän vieressä. Kun kaikki olivat saaneet kiivettyä heidän oli tarkoitus mennä uimaan.  “Mäki voin koittaa tulla” Adeline sanoi ja  Ella talutti hänet mökkiin. He laittoivat bikinit päälleen ja suuntasivat kohti rantaa. Muut tytöt ottivat taas aurinkoa ja pojat riehuivat vedessä. “Ella tuu tänne!!” Will huusi ja Ella katsahti Adelinea. “Mee vain” Adeline sanoi ja Ella lähti Willin luokse. Adeline jäi seisomaan huterasti rannalle. “Tuu tänne!” Kuului Brandonin huuto läheltä veden rajaa. Adeline oli kävelemässä sinne, mutta horjahti. Brandon juoksi hänen luokseen ja otti hänet kiinni. Adeline tarttui tähän ja sanoi:”Elämäni pelastaja” Brandon nauroi ja talutti Adelinen rantaan. “Jätkä on ihan lätkässä Adelineen” Sam sanoi. Asher alkoi kikattaa kuin joki pikkutyttö. Adeline ei välittänyt heistä vaan meni Brandonin kanssa veteen.

Illemmalla Adeline istui laiturilla pyyhe ja bikinit päällä. hän katseli tähtiä. Adeline huomasi Raileyn menevän kohti metsää. “Moi” Brandon sanoi ja veti t-paidan ylleen. “Moi” Adeline vastasi. Brandon istui hänen viereensä ja he katselivat hiljaisena tähtiä. Pian Ella ja Will tulivat paikalle. “Moikkuli” Will tervehti. Adeline nyökkäsi tälle ja nousi ylös. Brandonkin nousi ja Tyler ja Alan tulivat paikalle. He lähtivät kohti mökkejä, mutta Adeline katsahti metsään. Hän tunsi kasvonsa kalpenevan ja tunsi veren hajun tuulessa. Hän katsahti metsään ja huomasi samaisen valkean hirviön syövän jotakuta ja pian Adeline tunsi ruumiin olevan Raileyn ruumis, jota valkea hirviö söi.

## **LUKU 17**

Adeline ja Brandon juoksivat Ellan, Tylerin, Willin ja Alanin luokse hädissään. “S-se hirviö.. se söi Raileyta!!” Adeline selitti hädissään. Ellan koko kehon valtasi hätäännys. Hän ei tiennyt mitä tehdä tai ajatella. “Mitä!” Tyler huudahti. Ella vain katsoi tyhjyyteen. “Oletko kunnossa?” Will tuli hänen luokseen ja kysyi. “E-en voi uskoa että se syö Raileytä.” Ella selitti. “Ootko varma että se oli Railey?” Tyler kysyi. “Kyllä!” Adeline sanoi varmana. “Mitä me tehdään?” Alan kysyi huolissaan. “Mennään tappamaan se!” Tyler sanoi. “Oletko varma?” Will kysyi. “Ei me voida antaa sen vaan tappaa leiriläisiä!” Tyler sanoi. “Olen samaa mieltä Tylerin kanssa!” Adeline sanoi. “Mennään sitten!” Ella sanoi.

He kävelivät hiljaa metsässä kohti kohtaa missä Adeline oli nähnyt hirviön syömässä Raileytä. Pian kuului rasahdus. Kaikki kääntyivät nopeasti ympäri, mutta se olikin ollut vain Alan, joka astui kepin päälle. “Shh!” Tyler kuiskasi. He jatkoivat matkaa ja olivat varuillaan. Aurinko oli jo laskenut melkein kokonaan. Metsä oli pimeä ja pelottava. Sieltä kuului outoja ääniä ja tunnelma oli todella jännittynyt. He lähestyivät kohtaa, missä hirviö oli ollut. Ella tunsi taas jotain outoa tunnetta kehossaan. He saapuivat siihen kohtaan, missä hirviö oli ollut. Will meni tutkimaan lähemmäs. Raileyn ruumista ei näkynyt ja siksi Will meni tutkimaan vielä lisää. He muut seurasivat varuillaan perässä. Pian Will pysähtyi ja sanoi:”Löysin Raileyn..” Ella näki Raileyn syödyn ja raadellun ruumiin makaavan maassa. Eii.. Ella ajatteli. “Will….!” Ella huusi ja jäätyi paikalleen, kun näki että hirviö seisoi aivan Willin takana. Will kääntyi peloissaan ympäri ja hirviö alkoi murista ja heitti Willin sivuun ja hän osui puuhun. “Will!!!” Ella huusi ja tunsi kuinka Tyler tuli hänen taakseen ja pidätteli häntä paikallaan. Hirviö otti uudelleen kiinni Williin ja alkoi raapia tätä. “Apuaa!!” Will huusi kärsivänä. Ella tunsi kuinka kyyneleet valuivat hänen poskilleen. Hirviö oli puremassa Willin kylkeä ja sitten Ella tunsi sen. Hän riuhtaisi itsensä irti Tylerin otteesta ja otti vierestään kepin ja juoksi Willin luokse. Ella alkoi lyömään hirviötä kepillä. “Päästä irti Willistä!!” Ella huusi. Hirviö huomasi Ellan ja huitaisi tämän sivuun. Ella tunsi kuinka valtava voima heitti hänet puuhun. Ella tunsi valtavaa kipua koko kehossaan, silti hän ei välittänyt siitä vaan nousi pystyyn ja otti kepin takaisin käteensä ja hyökkäsi taas hirviön kimppuun. Hirviö oli raadellut Williä paljon. Ella ei välittänyt sillä hetkellä elämästään yhtään, hän vain halusi pelastaa ystävänsä. Hän juoksi hirviön selkään ja alkoi hakkaamaan tätä kepillä. Pian Tyler, Adeline ja muut tulivat apuun. Hirviö otti nyt Ellan käteensä ja raapaisi tätä kunnolla naamaan. Ella tunsi kuinka hänen naamaansa alkoi kirvelemään ja hän tunsi veren valuvan siitä. “Ella!” Tyler huusi. Ella ei luovuttanut vaan potki nyt jaloillaan hirviötä. Hirviö heitti tämän taas sivuun ja kääntyi sitten häneen päin. Adeline katsoi häntä hädissään. “W-Will..” Ella sanoi hiljaa, sillä hänen kurkustaan ei tullut paljoa ääntä. Hirviö nosti Ellan taas ilmaan ja puristi hänet puuta vasten. Ella ei saanut kunnolla happea. Hän yritti potkia hirviötä, mutta hirviö raapaisi hänen jalkaansa pitkän viillon hänen sääreensä. Ella olisi halunnut huutaa kivusta, muttei pystynyt edes siihen. Pian hirviö raapaisi uudelleen, mutta tällä kertaa kynnet puristivat hänen mahaansa. Sitten hirviön ote hellitti hieman. Ella tippui paahan ja huomasi että Adeline oli tullut apuun. Ella makasi maassa, mutta yritti silti nousta ylös. Adeline ja Tyler olivat tulleet auttamaan ja huitoivat kepeillä hirviötä. Hirviö nosti seuraavaksi Adelinen ilmaa ja raapaisi tätä vasempaan käteen. Ella nousi ylös ja hyökkäsi hirviön kimppuun. Hirviö oli nyt nostanut Adelinen ja Ellan ilmaan ja Tyler, Brandon ja Alan olivat huitomassa hirviötä. Pian kuului kovaääninen laukaus ja he huomasivat Daven tulleen paikalle ja ampuneen hirviötä. Hirviö päästi heistä irti ja he tippuivat maahan. Hirviö lähti pakoon. Ella ryömi Willin luokse. Häneen sattui valtavasti, mutta hän vain jatkoi. Päästyään Willin luokse hän tunsi Tylerin tulleen hänen taakseen ja kannattelevan häntä. “Will! Will! Herää!!” Ella huusi. Will vain makasi maassa tajuttomana. Willin kyljessä oli valtava jälki hirviön puremasta. Ellan poskille valui kyyneliä taukoamatta. Tylerin läsnäolo auttoi häntä ja hän tunsi olonsa turvatuksi tämän lähellä. Tyler oli kietonut kätensä Ellan ympärille ja tuki tätä. “Oletteko kunnossa?” Dave kysyi hädissään. “W-Will!” Ella sanoi hädissään ja Dave juoksi Willin luokse.

Päästyään takaisin leirille Tyler joutui taluttamaan hänet sinne, sillä Ella ei kyennyt kävelemään kunnolla. Kun he saapuivat hoitohuoneeseen minne oli tullut joku hoitaja. “Mitä on tapahtunut?!” Hoitaja kysyi huolissaan, kun Will kannettiin pöydälle. “Joku hyökkäsi heidän kimppuunsa.” Dave sanoi. Tyler talutti Ellan tuolille ja Brandon auttoi Adelinen. Ella katsoi peloissaan Williä. “T-tuleeko hän kuntoon?” Ella kysyi ja tunsi taas kyynelten valuvan hänen poskilleen. “En osaa sanoa..” Hoitaja sanoi. Ella alkoi itkeä pahemmin ja tunsi kuin olisi romahtamassa. “Tulee hän!” Tyler sanoi ja halasi häntä tiukasti. Ella nousi ylös ja meni Willin luokse. Will näytti aivan raadellulta. Tämän kyljestä oli purtu melkein pala irti. Hänen naamassaankin oli pahoja jälkiä. Ella ei pystynyt välittämään omista haavoistaan. Hän ei välittänyt, että hänen naamassaan oli paha haava ja hänen mahaansa sattui, sillä siinä oli paha jälki. Jalkaan ei sattunut paljoa. Ella katsahti Williä ja sanoi:”Pysy luonani! Kiltti..” Ella sanoi ja lysähti maahan romahtaneena. Adeline ja Tyler tulivat hänen luokseen tukemaan häntä. Ella ei pystynyt liikkumaan tai tekemään mitään. Hän vain tunsi Adelinen ja Tylerin kehot häntä vasten. Will.. kiltti älä jätä minua. Älä kiltti jätä minua. Olet ollu paras ystäväni aina.. en voi menettää sinua! Will ei liikahtanutkaan vaan makasi vain pöydällä tajuttomana. Ella vain itki ja itki. Mikään ei enää tuntunut miltään. “Oletko kunnossa?” Tyler kysyi. Ella ei pystynyt vastaamaan mitään vaan katsoi vain Tylerin silmiin. Ellan naaman halki oli tullut haava, mistä vuoti vähän verta. Se ei ollut kovin paha. hänen mahassaan oleva haava oli pahempi, sitä kirveli valtavasti, mutta Ella ei pystynyt välittämään siitä. Kaikki olivat vain hiljaa eivätkä sanoneet mitään. Ellasta tuntui kuin maa olisi pettänyt alta. Hän ei tuntenut eikä pysynyt ajatella mitään. Hoitaja tuli hänen luokseen ja putsasi hänen haavansa. Tyler oli koko ajan ollut hänen vierellään ja tukenaan. *Will.. Kiltti pysy luonani! Kiltti..*

## **LUKU 18**

Adelide heräsi aamulla ja tunsi kolkon tunteen sisällään. Adeline tiesi Ellan olevan Willin luona. Eikä halunnut mennä sinne, koska tiesi, ettei voisi auttaa ystäväänsä, hän vain pilaisi tunnelman. Adeline huokaisi ja ähkäisi yrittäessään nousta ylös. Hän nousi ylös ja puki päälleen mustan topin ja mustat farkkushortsit. Adeline nilkutti ulos ja katsahti hoitohuoneelle jonka ikkunasta Adeline näki Ellan. Adeline tunsi olonsa masentuneeksi. Hän nilkutti rannalle ja meni penkille ajattelemaan. Ei hänestä ole ollut hyötyä koko leirin aikana…ei häntä ole oikeastaan tarvittu. Adeline huokaisi ja yritti karistaa pahat ajatukset, mutta ei pystynyt. Hän on aiheuttanut vain stressiä muille. Adeline katsoi järven yli ja tunsi kyynelen valuvan poskellaan. Pian hän kuuli naksahduksen takaansa ja pyyhkäisi nopeasti kyynelen pois poskeltaan. “Moi” Brandon sanoi ja istui Adelinen viereen, tällä oli sidottu toinen käsi siteisiin. Adeline nyökkäsi ja halusi jonkun lähelleen ja lohduttamaan häntä. Brandon katsahti Adelinea ja aavisti tämän ajatuksen. Hän kiersi kätensä lohduttavasti Adelinen ympärille. Adeline painoi kasvonsa Brandonin rinnalle ja sanoi:”Tämä koko leiri oli iso virhe!” Kyyneleet valuivat Adelinen poskella. “Minusta on ollut pelkkää haittaa!!” Adeline sanoi värisevällä äänellä. “Älä. Sinä olet täydellinen juuri tuollaisena! Ja sinä riität, olen kiitollinen, että sain sinut elämääni! Sinusta ei ole ollut haittaa, okei?” Brandon sanoi ja Adeline hymyili ja tunsi lämmön sisällään. “Okei..” Adeline sanoi ja katsoi Brandonia suoraan tämän ruskeisiin lämpimiin silmiin.

Aamupalla kaikki olivat hiljaa. Tyler yritti lohduttaa Ellaa, joka tuijotti tyhjyyteen ja hädin tuskin liikkui. Adeline piti tiukasti Brandonin kädestä kiinni. Ella lähti ensimmäisenä pöydästä, Adeline ei tiennyt miten lohduttaa ystäväänsä. Adeline huokaisi eikä halunnut syödä enää.

Adeline meni nilkuttaen kohti penkkiä, jossa Brandon istui. Hän kääntyi kohti hoitohuonetta, jossa Ella istui ja huomasi Tylerin menevän kohti hoitohuonetta. Adeline tunsi surun aaltojen pyyhkivän ylitseen. Ella oli lohduttanut häntä silloin kun Frezo kuoli, mutta nyt Adelin ei tiennyt mitä hänen pitäisi tehdä, ei hän osaisi auttaa tätä. “Hei, Tyler menee lohduttamaan Ellaa” Brandon sanoi ja nousi halaamaan Adelinea. Adeline tunsi kyynelten valuvan poskellaan. “Ei minusta ole Ellalle mitään apua!” Adeline sanoi. “Sinä olet hänen tukenaan, se varmasti riittää” Brandon lohdutti. Adeline jatkoi pillittämistä kauan aikaa. Brandonin lämpö ja lohtu tuntui hänen ympärillään. “Kiitos että olet tukenani” Adeline sanoi. “Aina sinua varten” Brandon sanoi ja antoi suukon Adelinen otsalle. Hänen läsnäolonsa helpotti Adelinen surua. Adeline tunsi kyynelten virran loppuvan. Hän irrottautui Brandonista ja pyyhki kyyneleet pois. “Hei kaikki tulee kuntoon, okei?” Brandon sanoi ja katsoi Adelinea silmiin. Adeline nyökkäili ja katsahti hoitohuoneelle, josta Ella ja Tyler astuivat ulos. He lähtivät kohti Brandonia ja Ellaa. Tyler kuiskasi jotain Ellan korvaan ja lähti pois. Ella jatkoi matkaa heidän luokseen. Adeline meni ystävänsä luo ja halasi tätä. “Olen pahoillani” Adeline kuiskasi. “Mhm…” Ella sanoi ja katseli tyhjyyteen. Adeline tiesi, ettei osaisi lohduttaa Ellaa. Hän vain seisoi Ellan vieressä hiljaa. “Tyler tykkää susta muuten, aivan varmasti” Adelinen päätti sanoa. “Miten niin?” Ella kysyi. “Se tuli lohduttamaan sua, varmasti pyytää pian sua sen tyttöystäväksi” Adeline sanoi. Ella hymähti hieman ja kääntyi taas kohti järveä.

Tänään ruokana oli pizzaa. Ella istui Tylerin viereen mieli maassa. Adeline haukkasi palan pizzastaan. Tyler ja Alan ottivat kymmenen palaa pizzaa ja tunkivat sen kaiken suuhunsa. Ella vain tökki haarukallaan pizzaa. Adeline katsahti muihin pöytiin jossa muut söivät ja juttelivat. “Siellä on aika hiljaista” Elijahin ääni kuului. Adeline katsahti tähän ja Asher sanoi:”Onko jotain pahaa tapahtunut?” “Ei oikeestaan, muuten vaan täällä ollaan ihan hiljaisina ja masentuneina” Brandon sanoi ja Asher nyökkäsi.

Ruoan jälkeen heidän oli tarkoitus pelata koripalloa. Ella, Adeline, Brandon, Tyler ja Alan eivät osallistuneet. Adeline katseli peliä, jossa Asherin ja Samin tiimi oli aivan ylivoimainen. Peli päättyi lopulta 50-4. “Nyt on taas vapaata oleskelua, illalla voitte mennä taas uimaan” Dave sanoi. Adeline nojasi Brandonin olkapäähän ja katseli muita, joilla ei ollut tietoakaan, mitä viime yönä tapahtui.

## **LUKU 19**

Ella heräsi aikaisin aamulla. Hänen mahaansa sattui, sillä haava oli alkanut eilen vuotaa verta siteiden läpi, mutta Ella ei pystynyt vieläkään välittämään itsestään sillä muistot hirviön hyökkäyksestä olivat niin vahvat. Vaikka tästä oli kulunut jo muutama päivä, mutta mikään ei ollut enää samaa kun Will oli tajuttomana. Ella kapusi alas sängystään ja puki päälleen farkkushortsit ja valkoisen napapaidan. Ella katsoi kelloa ja huomasi sen olevan seitsemän. Hän ei saanut unta, sillä aina kun hän sulki silmänsä Willin raatelu tuli hänen mieleen. Ella lähti mökistä ja käveli suoraan Willin luokse. Hän avasi sairashuoneen oven ja astui sisään. “Huomenta Ella! Mitenkäs naama ja maha?” Hoitaja kysyi. “Huomenta. Vähän kipee vain. Entä Will?” Ella selitti ja kysyi sitten. Hoitaja puristi päätään ja sanoi:”Hän ei ole liikahtanutkaan, mutta elintoiminnot ovat pysyneet tasaisina.” Hoitaja sanoi. Ella huokaisi syvään ja meni lähemmäs Williä. “Will.. Kaipaan sinua niin paljon..” Ella sanoi ja katsoi ystävänsä ruumista. Tämä näytti kalpealta ja haava/purema oli todella paha hänen kyljessään. Pian ovi avautui ja sisään astui Tyler. Tämä tuli suoraan Ellan luokse ja katsahti myös Williin. “Muistan kun tapasimme ensi kertaa.. olimme päiväkodissa ensimmäistä päivää. Hän näytti hieman yksinäiseltä joten menin sitten hänen luokseen..” Ella kertoi ja tunsi taas kuinka muutama kyynel valui hänen poskelleen. “Kyllä hän tulee vielä kuntoon!” Tyler sanoi ja halasi Ellaa.

Aamupalalla oli leipää, jogurttia ja mehua. Ella otti vain pienen leipäpalan ja hieman mehua. He menivät istumaan vakiopaikoilleen. Ella vain pyöritteli leipää kädessään. Hänen ei tehnyt mieli syödä. Itse asiassa hän oli menettänyt ruokahalunsa hyökkäyksen jälkeen. “Mikset sää syö?” Alan kysyi. “Ei huvita..” Ella sanoi. “Kyllä sun ny pitää jotain syödä!” Alan jankkasi. Adeline katsahti häneen huolissaan, muttei sanonut mitään. “Mikä ongelma siellä pöydäs ny taas on?” Elijah huusi toisesta pöydästä heille. Kaikki kääntyivät katsomaan heihin. “No ei se teille oikeestaan kuulu!” Brandon huusi takaisin. “No joo! Tuskin hirviö on raadellu sun parhaan kaverin melkein kuoliaaksi!!” Ella huusi ja lähti paikaltaan, sillä ei jaksanut kuunnella muiden turhia kommentteja. “Ei se tosiaan teille kuulu! Ja joo täs ny on ollu vähä ongelmii sen hirviön kans!” Adeline puolusti häntä. Ella vei nopeasti astiansa pois ja lähti ulos. Hän huomasi että Adeline oli tullut hänen perässään. Ella ei pysähtynyt siihen vaan jatkoi vain matkaa. Hän pysähtyi penkille järven rantaan. Adeline istahti hänen viereensä. Ella ei sanonut mitään. “Ne muut jäi sinne puolustamaan sua..” Adeline sanoi. Ella ei vastannut vieläkään mitään, sillä ei tiennyt mitä olisi vastannut. “Olen pahoillani etten ole pystynyt olemaan tukenasi.. En vain ole osannut lohduttaa sinua..” Adeline sanoi. Ella käänsi katseensa Adelineen ja sanoi:”Olet ollut tarpeeksi minun tukenani! Te kaikki olette olleet. Vaikkette ole sanoneet mitään tiedän silti että olette aina tukenani. En olisi voinut toivoa parempia ystäviä!” Adeline näytti helpottuvan ja tämä halasi Ellaa. “Olen silti todella pahoillani..” Adeline sanoi vielä. Ella nyökkäsi.

Ohjelmana heillä oli ilma-aseammuntaa. Ella ei olisi halunnut osallistua, mutta Tyler ja Alan pakottivat hänet siihen. Dave selitti ohjeet ja he kaikki valitsivat itselleen parin ja menivät paikoilleen. Adeline ei osallistunut. Ella oli Tylerin pari ja Alan ja Brandon olivat parit. Ella ei oikeastaan kiinnostanut yhtään, ja olisi halunnut lähteä sillä kaikki motivaatiokin oli kadonnut. Tyler oli ensimmäisenä vuorossa ja tämä ampui aika hyvin. Kun oli Ellan vuoro hän otti aseen käteensä ja tähtäsi. Haava naamassa vaikeutti ampumista, mutta silti Ella sai aika hyvät pisteet. “Hyvä Ella!” Tyler kannusti.

Ruokana heillä oli ranskiksia. Ella ei taaskaan ottanut juuri mitään, mutta nyt vuorostaan Tyler ja Alan pakottivat häntä syömään. Muut vain tuijottivat heitä kaikkia, mutta eivät sanoneet mitään. He olivat kuulemma järkyttyneet  tapahtuneesta.

Myöhemmin heillä oli vapaa-aikaa ja he kaikki menivät katsomaan Williä. “Vau.. en ois koskaa uskonu että täällä leirillä tapahtuis mitään tällästä.” Brandon sanoi. Adeline nojasi Brandoniin ja he katsoivat surullisina Willin ruumista. Ella katsoi Willin ruumista ja se toi esiin niin paljon muistoja. Ellasta tuntui taas että maa pettäisi alta. Alan vain tuijotti Williä eikä sanonut koko aikana mitään.

Illalla nuotiolla Asher kysyi Davelta tapahtuneesta. “Eli siis kävikö se hirviö Willin kimppuun?” Dave katsahti heitä kaikkia ja sanoi. “On totta että Willin kimppuun käytiin, mutta se ei ollut hirviö. Se oli karhu.” Dave sanoi varmana. Ellan olisi tehnyt mieli kertoa että Dave valehtelee, muttei uskaltanut. Nuotion lopuksi  Dave sanoi:”Ella ja Tyler jääkää te vahtiin tällä kertaa.” Kaikki muut lähtivät ja vain Ella ja Tyler jäivät. He istuivat vierekkäin pienen nuotion lämmössä. Ella katseli tähtiä ja ajatteli Williä. “Kiitos että olet ollut tukenani tämän koko ajan.” Ella sanoi ja katsahti Tyleriin. Tyler katsoi Ellaa ja hymyili. “Olit todella rohkea sinä iltana. Sä vain juoksit suoraan sen hirviön kimppuun, vaikkei sulla ollu oikeen ees asetta.” Tyler sanoi. “En voinut antaa sen vain syödä ystävääni!” Ella sanoi ja katsahti taas taivaalle. “Olet rohkein tapaamani ihminen.” Tyler sanoi. Ella käänsi taas katseensa Tyleriin. Tyler nousi ylös ja Ella teki samoin. Nuotio oli jo melkein sammunut. Tyler otti Ellan kädestä kiinni ja vei hänet laiturille. Ella katseli vettä, joka kimmelsi kuun valossa. “Täällä on kaunista.” Ella sanoi. “Niin on!” Tyler sanoi. Ella huomasi että Tyler katsoi häntä. Ella käänsi katseensa Tyleriin. “Ella.. olet todella kaunis.” Tyler sanoi ja jatkoi:”Minä todella pidän susta! Siis todella.” Ella tunsi ilon koko kehossaan. Hän ei olisi ikinä uskonut että Tyler tykkäisi hänestä. “Ja ymmärrän toki että pidät varmaan Willistä enemmän..” Tyler sanoi vielä. “Ei.. Olen aina pitänyt susta!” Ella sanoi ja sitten he suutelivat. Ella tunsi olonsa onnelliseksi, hetkeksi hän pystyi unohtamaan hirviön. Ella tunsi Tylerin kehon häntä vasten ja he halailivat siinä hetken. “Olen onnellinen että tutustuin sinuun!” Tyler sanoi ja antoi suukon Ellalle. “Niin minäkin!” Ella sanoi myös. Hetken he vain seisoivat laiturilla aivan hiljaa. Ella ei olisi halunnut seistä siinä kenenkään muun kanssa ja tunsi pitkästä aikaa onnellisuutta.

## **LUKU 20**

Adeline heräsi aamulla kylmä hiki kasvoillaan. Hän nousi ylös ja oli kaatua lattialle tuntiessaaan kivun jalassaan. Adeline puki päälleen mustan napapaidan ja farkkushortsit. Hän nilkutti pihalle ja näki Ellan istuvan onnellisena penkillä. Adeline meni paikalle ja kysyi:”Mitä nyt?” Ella kääntyi naama iloisena häntä kohti ja sanoi:”Tyler tykkää musta, se sano niin eilen!” “Mähän sanoi, että se tykkää susta!” Adeline sanoi ja tunsi iloisuutta, koska Ella ei ollut enää niin surullinen.

Aamupalalla Tyler ja Ella istuivat vierekkäin ja Brandon Adelinen vieressä. Alan katseli Tyleria ihmeissään ja tunki suuhunsa pekonia. Tyler mussutti kovaäänisesti kananmunaa ja Ella söi leipää. Adeline haukkasi palan leivästään, mutta menetti heti ruokahalunsa. Brandon katsahti häneen huolissaan ja söi kananmunansa loppuun ennenkuin sanoi:”Sä tarviit ravintoa” Adeline puraisi leipää uudestaan, mutta se ei maistunut miltään. Adelinella oli outo ja tyhjä tunne.

Aamupalan jälkeen ulkona tihkutti vettä, mutta he menivät silti ulos. Adeline nilkutti penkille ja Brandon istui hänen viereensä. Ella ja Tyler juttelivat rannalla, Alan seisten heidän vieressään. Brandon otti puhelimensa esiin ja meni TikTokkiin katsomaan videoita. Adeline katseli ympärilleen ja tunsi tuijotuksen niskassaan. Hän kääntyi ja näki välähdyksen hirviöstä. Adelinen selässä valui kylmä hiki, kun hän kääntyi takaisin. “Näitkö jotain?” Brandon kysyi. “Ei, en mitään” Adeline vastasi ja katseli aukiolle. Brandon nyökkäsi epävarmana. Adeline tunsi kipua jalassaan ja yritti peittää sen. “Ootko okei?” Hän kysyi ja kurtisti kulmiaan huolestuneena. “Joo, jalkaan vaan alko vähä sattua” Adeline sanoi ja irvisti. “Tuon sulle särkylääkettä” Hän sanoi ja kiirehti pois. Adeline katseli ympärilleen ja tuntui siltä, kuin olisi pyörtymäisillään, mutta piti väkisin silmiään auki. Brandon palasi ja antoi särkylääkettä sekä lasillisen vettä.

Tänään heillä oli ruokana nakkikeittoa. Adeline ei ottanut paljoa ruokaa, koska ei ollut nälkäinen, vaikka ei ollut syönyt lähes lainkaan. Tyler ja Ella pitivät käsistään kiinni ja mussuttivat keittoa. Alanin keitossa oli valtava pala nakkia ja nieli sen vahingossa kokonaisena. Hän alkoi yskimään rajusti ja oli oksentamaisillaan, mutta nieli nakin ja jatkoi syömistä.

Ruoan jälkeen heillä oli kuvausta, kaikki leiriläiset asettuivat kuin luokkakuvassa, joka oli hieman vaikeaa, koska kuvia ei otettu oikealla kameralla, vaa puhelimella. Brandon oli Adelinen vasemmalla puolella ja toisella puolella oli Sam. Brandon kiersi oikean kätensä Adelinen vyötärölle. “Hymyä!” Hannah sanoi ja Adeline hymyili hieman. “Vielä uudestaan, missä se iloisuus on, tämä menee sanomalehteen!!” Hannah sanoi ja kaikki alkoivat heti hymyillä enemmän. Adelinekin hymyili enemmän ja Hannah otti kuvan. “Oikein hyvä, otetaan vielä pari!” Hannah sanoi ja otti vielä pari kuvaa.

Illemalla tihkusade oli loppunut ja he menivät ulos. Brandon, Tyler, Alan, Adeline ja Ella menivät penkille istumaan. Ellan hymy oli hyytynyt ja Tyler yritti saada hänet hymyilemään. Adelinen silmät alkoivat painua kiinni ja hän asetti päänsä Brandonin olkapäälle mukavasti. Brandon kietoi kätensä Adelinen ympärille. Pian Adeline vaipui levottomaan uneen ja heräsi keskeltä synkkää ja pimeää metsää. “Brandon?” Adeline huusi peloissaan. Hän lähti kävelemään vain jonnekkin suuntaan. Pian hänestä tuntui siltä, kuin joku seuraisi häntä ja katsahti taakseen, muttei nähnyt ketään. Adelinen sydän pamppaili entistä kovempaa. “Ella!?” Adeline huusi ja kiihdytti askeleitaan. “Brandon??!!” Adeline huusi ja kiihdytti juoksuun, hän tunsi ahdistuksen tunteet koko kehossaan. “Adeline!” Hän kuuli Brandonin huudon. “Brandon!!” Adeline huusi ja lähti äänen suuntaan. “Adeline!” Kuului Ellan ääni. “Olen tulossa!” Adeline huusi ja saapui aukiolle, mutta näki kauhuissaan sen valkoisen olion, joka söi Brandonia ja Ellaa. Adeline tunsi poskellaan valuvan kyyneleen. Olio kääntyi häntä kohti ja alkoi kävellä häntä päin. Adeline lähti juoksuun. Olio lähti jahtaamaan häntä, mutta sai Adeline nopeasti kiinni, tämä puristi kynsillään Adelinen jalkaa ja nosti tämän ilmaan. Adeline alkoi huutaa kivuissaan. “Tämä on vain unta, tämä on vain unta..” Adeline jankutti ja sulki silmänsä. Hirviön mädäntynyt haju tunkeutui Adelinen ympärille ja pian se katosi. Adeline heräsi kauhuissaan keskeltä aukiota. “Adeline!” Brandon sanoi kauhuissaan, tämä seisoi Adelinen vierellä. Adeline tunsi olonsa heikoksi, hänen sydämensä pamppaili kovaa ja Adeline yritti saada sen tasaantumaan. “Ootko kunnossa?” Ella kysyi peloissaan. “N-näin unta, et se olio söi teidät kaks” Adeline sanoi peloissaan. Brandon katsahti Ellan huolissaan. “Musta tuntuu, että se on tulossa pian taas…” Adeline sanoi ja katsahti heihin. “Se tulee ja aikoo tappaa kaikki…”

## **LUKU 21**

Ella heräsi aamulla outoon tunteeseen. Hänestä tuntui kuin jokin paha lähestyisi. Ella kapusi alas sängystään ja puki päälleen valkoiset farkkushortsit ja mustan hupparin, sillä tälle päivälle oli luvattu viileää ilmaa. Adeline heräsi pian myös. Ella  ja Adeline lähtivät mökistä kohti päärakennusta. Alan, Tyler ja Brandon tulivat vastaan. “Huomenta!” Tyler sanoi ja otti Ellan kädestä kiinni ja he lähtivät yhdessä syömään. Ella ei halunnut vieläkään syödä paljoa. Hän katsoi vain ikkunasta ulos ja näki muutaman linnun lentävän ikkunan ohi. “Aiotko sä syödä ollenkaa?” Alan kysyi. Ella katsoi ystäväänsä ja sitten lautaseensa. Hän ei ollut syönyt yhtään mitään sinä aikana kun kaikki muut olivat syöneet jo ruokansa. “Ei mulla oo nälkä” Ella sanoi ja oli lähtemässä, kunnes Tyler veti hänet takaisin tuolilleen istumaan. “Sun pitää syödä!” Tyler sanoi. “Joo, sä et oo syöny hirveesti mitään moneen päivää!” Adeline lisäsi. Ella söi muutaman lusikallisen puuroa ja he lähtivät sitten katsomaan Williä.

Heillä oli tänään koko päivä partio juttuja. Ensimmäisenä heidän oli tarkoitus opetella kartanlukua. “Noniin. Ensimmäisenä jaetaan parit.” Dave sanoi. Adeline ja Brandon olivat parit. Alan ja Elijah olivat parit sekä Ella ja Tyler. “On surullista ettei Will ole täällä..” Ella sanoi ja nojautui Tyleriin. “Hän tulee kyllä pian kuntoon” Tyler lohdutti.  He menivät hakemaan kartat ja menivät sitten odottamaan ohjeita. “Eli lähtöpaikka on tämä..” Dave aloitti ja osoitti kartassa olevaa mustaa palloa. “Teidän on käytävä rastilla ja napattava sieltä tietty esine.” Dave jatkoi. Ella ja Tyler lähtivät kohti rastia. He lähtivät metsää kohti. Dave oli antanut heille luvan mennä tällä kertaa metsään, muttei rasti ollut kovin syvällä metsässä. Ella oli kompastua keppiin heti metsään päästyään, mikä ei kyllä ollut yllätys. “Oletko kunnossa? Olet vaikuttanut hieman oudolta lähiaikoina.” Tyler kysyi. “Joo, oon mä..” Ella sanoi. “Mä nään ettei kaikki oo okei! Sä voit kertoo mulle kaiken.” Tyler sanoi. “No mun elämä on aika surkeeta, hirviö jahtaa mua ja parhaita kavereita, se melkein söi yhen niistä, kotona ketään ei kiinnosta mikään ja joo..” Ella päästi kaiken huonon olon ulos itsestään ja tunsi taas hieman parempaa oloa. Tyler näytti järkyttyneeltä ja halasi tätä. “On sulla sentään hyviä ystäviä, jotka välittää susta!” Tämä sanoi. “Tai no Alan ny on mitä on..” Tyler sanoi vitsillä ja alkoi nauramaan. Ella alkoi myös nauramaan. He olivat kulkeneet pitkin metsää hetken, mutta rastia ei ollut näkynyt. “Missä me ollaan?” Ella kysyi. Tyler näytti karttaa ja osoitti sormellaan missä he olivat. “Eli meijän pitäisi siis mennä tonne!” Ella sanoi ja lähti kävelemään oikealle.

Jonkin ajan päästä he saapuivat pienelle metsä aukiolle. Sen keskellä oli jonkinmoinen tunneli. “Mikä toi on?” Tyler kysyi. Pian pusikosta alkoi kuulua rapinaa. Ella ja Tyler valpastuivat ja kuulivat pian ääniä. “Ei sinne ku tänne!” “Se on väärä suunta!” “Mistä me tultiin?” Ella tajusi pian että tulijat olivat Adeline ja Brandon. “Täällä!” Ella huusi heille ja pian he molemmat löysivät paikalle. “Onko se rasti täällä?” Adeline kysyi. “Pitäis sen olla.” Ella vastasi. “Täällä!” Tyler huusi ja näytti lappuja, jotka oli löytänyt maasta. “Näitä on kolme” Tyler ihmetteli. Ella otti yhden niistä käteensä. Hienoa! Olette löytäneet rastin. luki lapussa. “Vau. Oisin odottanu ehkä vähä jotain jännempää.” Adeline sanoi ja naurahti. “Mutta miksi näitä on kolme?” Brandon kysyi. Pian alkoi kuulua taas rapinaa ja tällä kertaa tulija oli Alan. Tyler ojensi lapun Alanille ja sanoi:”Miksi meillä kaikilla oli sama rasti?” Ella tunsi taas oudon tunteen. Hän kääntyi ympäri ja näki että tunnelissa seisoi olio. Kaikki huomasivat Ellan järkyttyneen ilmeen ja kääntyivät katsomaan tunneliin. He menivät nopeasti piiloon viereisen ison kiven taakse. “Mikä siellä oli?” Alan kysyi. Kaikki katsoivat Alania turhautuneesti. “Aaa!” Alan tajusi. He pysyivät piilossa kiven takana jonkin aikaa. Pian Ella kurkisti kiven takaa ja näki että hirviö oli tullut tunnelista ulos. “Se on tullut ulos!” Ella kuiskasi. Hän tunsi kuinka hänen sydämensä tykytti nopeasti ja hän nojautui peloissaan Tyleriin. Hirviö haisteli ilmaa ja lähti kävelemään heitä kohti. Ella sulki silmänsä, jottei olisi nähnyt kun hirviö raatelee hänet ja hänen ystävänsä. Hän melkein jo tunsi hirviön hengityksen naamallaan ja samalla naamassa olevaa haavaa alkoi kirvellä. Mutta yhtäkkiä kaukaisuudesta kuului rasahdus ja hirviö kääntyi nopeasti äänen suuntaan ja lähti sitä kohti. Ella huokaisi helpotuksesta ja katsoi että kaikki ystävät olivat kunnossa. “Juoskaa!” Brandon huusi hiljaa. He nousivat ylös ja lähtivät juoksemaan metsästä pois. He pysähtyivät hetkeksi ja tasasivat hengitystään. He olivat juosseet jo tovin ja uskoivat ettei hirviö lähtenyt jahtaamaan heitä. “Kohta perillä!” Ella sanoi hengästyneenä. “Ei mee kauaa!” Alan sanoi ja lähti juoksemaan. Tämä oli ehtinyt ottamaan muutaman askeleen, kunnes kompastui puskaan ja lensi suoraan naamalleen. He kaikki alkoivat nauramaan, sillä eivät pystyneet olemaan vakavina. Alan oli kunnossa ja he pääsivät lopulta takaisin leiriin.

Illalla he kaikki saivat tehdä vuorollaan nuotion. Ella ja Adeline saivat heti nuotion syttymään, mutta muilla kesti hetki. He pääsivät lopulta kaikki istumaan nuotion ääreen ja paistamaan vaahtokarkkeja.

## **LUKU 22**

Adeline heräsi aamulla ja muisti eilisen pakoreissun. Hän ja Brandon eivät millään meinanneet löytää lappua, ja melkein jopa eksyivät. Hän haukotteli ja nousi ylös Ella, Allison ja Laura olivat poissa. Hän otti valkoisen topin ja mustat farkut. Hän avasi oven ja Brandon seisoi heti sen takana ja Adeline käveli suoraan tämän syleilyyn. Brandon ei meinannut millään päästää irti, ennen kuin Tyler tuli Ellan kanssa käsi kädessä paikalle. Brandon otti tiukasti Adelinen kädestä kiinni ja he lähtivät kohti päärakennusta.

Aamupalla oli tänään kauraleipää ja marjoja. Brandon istui aivan kiinni Adelinesta ja tämä ihmetteli, koska Brandon ei koskaan ennen ollut käyttäytynyt näin. Alan tuli paikalle ja istui Tylerin viereen. Alan otti suuren kasan kurkkua leipänsä päälle ja Tyler ja Alan alkoivat heitellä niitä toisiaan. Ella joutui välttelemään kurkkuja. Yksi kurkki lenis Adelinen poskelle ja Brandon otti sen ja laittoi sen suuhunsa. Adeline hymyili ja Brandon hymyili takaisin. Pian Alan heitti kurkun toiseen päähän ruokalaa ja se lensi suoraan Janetin naamaan. “Mitä?!” Janet kiljaisi ja Alan jähmettyi nolostuneena, kun Tyler taputti tätä olkapäälle. Ella naurahti ja oli tukehtua kaakaoon jota oli juomassa.

Tänään heillä oli luvassa askartelua. “Nyt voitte ottaa tästä pahvilaatikosta kaikenlaisia kartonginpaloja ja tehdä niistä jotain” Dave sanoi. Adeline otti laatikosta kaiken sävyisiä punaisia kartongin paloja. Brandon otti yhden ison punaisen kartongin ja pisti sen kärjellä vahingossa Asheria silmään.

He viisi menivät istumaan paikoilleen ja alkoivat leikellä paperia. Ella ja Tyler nauroivat keskenään ja Alan tiputti heidän päälleen punaisia paperin paloja. Adeline huomasi Brandonin leikanneen ison sydämen. Adelinelin oli alkanut leikata eri punaisen sävyistä erikokoisia sydämiä. “Anna kynä” Brandon sanoi. “Adeline otti pöydältä mustan kuulakärkikynän ja antoi sen Brandonille. Tämä alkoi kirjoittaa sydämeen jotain. Adeline vilkaisi sitä ja huomasi siinä nimensä. Adeline melkein leikkasi sormeensa ja tunsi perhosia mahassaan. Kun hän oli saanut leikattua sydämet Adeline alkoi liimata niitä kokojärjestyksessä suurimmasta pienimpään ja sävyittäin päällekkäin. Pian Brandon antoi suuren sydämen Adelinelle ja sanoi äkkiä:”Lue se vasta ku meet nukkumaan” Adeline nyökkäsi ja laski sydämen penkille vierelleen.

He olivat askarrelleet ja olleet puhelimillaan jo kolme tuntia, mutta sen jälkeen heidän piti siivota paikat. Adeline jätti Brandonin tekemän sydämen penkille ja alkoi lakaisemaan lattiaa. Pian Adeline huomasi Samin nostavan sydämen ja lukevan sen. “Hei…!” Adeline kiiruhti tämän luo. “Tekikö Brandon tän sulle?” Sam kysyi. “Joo” Adeline sanoi ja otti sen Samin kädestä. “Jahas..” Sam sanoi ja käveli sitten Asherin luo. Adeline otti sydämen mukaansa ja meni viemään sydämen mökkiinsä.

Ruokana tänään oli hot dogeja. Tyler ja Alan ottivat taas suuren kasan niitä ja Ella nauroi, kun Tyler tunki niitä suuhunsa. Adeline hymähti ja puraisi omastaan palan.

Kello oli neljä, kun he menivät ulos ja saivat mennä uimaan. Ella ja Tyler eivät tulleet uimaan. Adeline meni vaihtamaan bikinit päälleen. Hän meni rannalle Alan ja Tyler odottivat rannalla. Brandon otti Adelinen kädestä kiinni ja he menivät rantaveteen. Vesi oli viileää ja Adeline alkoi täristä. Brandon katsahti häneen ja sanoi:”Näin saat vähä lämpöä!” Hän sanoi tarttui Adelinen ranteesta ja juoksi syvälle veteen Adeline roikkuen mukanaan. “Brandon!!” Adeline kiljaisi. Brandon vain nauroi ja antoi suukon Adelinen poskelle.

Illalla he istuivat vielä nuotion äärellä, mutta kukaan ei oikeastaan puhunut paljoa mitään.

Illemmalla hän meni kohti mökkiään, mutta Brandon antoi vielä suudelman ennen mökkiin menoa. Adeline hymyili tälle ja meni mökkiinsä. Allison ja Laura olivat jo sängyssä. Ella vaihtoi yöpaidan päälleen ja kipusi sänkyynsä. Adelinekin vaihtoi yövaatteet päälleen ja meni sänkyyn. Hän kaivoi Brandonin tekemän sydämen ja siinä luki näin: *Suloinen kultaseni, Adeline*

*Ennen kuin tapasin sinut, minulla ei ollut aavistustakaan, että elämä voisi olla täynnä onnea. Olen kokenut kanssasi niin paljon uusia asioita ja tunteita.*

*Toit elämääni niin paljon lämpöä ja rakkautta, että olen oppinut elämään elämääni epävarmuuden ulkopuolella. Sinusta on tullut suurin vahvuuteni ja kallein omaisuuteni. Rakastan sinua viimeiseen hengenvetoon asti ja seison aina rinnallasi ikuisuuteen asti.*

*Rakkaudella, Brandon.*

Adeline henkäisi ja tunsi onnellisuutta ja perhosia mahassaan. Adeline avasi snäpin ja laittoi Brandonille viestiä: *Kiitos kirjeestä, olet ihana.* Brandon vastasi pelkän sydämen ja Adeline sulki puhelimen. Hän kietoutui peittoon hymy huulillaan.

## **LUKU 23**

Ella heräsi taas aikaisin. Hän oli nähnyt taas painajaisia. Hän katsoi kelloa ja huomasi sen olevan kuusi. Ella tiesi ettei saisi enää nukahdettua, joten hän kapusi alas sängystään. Hän puki päälleen farkkushortsit ja mustan napapaidan. Hän vilkaisi Adelinea, joka nukkui sikeästi sängyllään. Allison ja Laurakin vain nukkuivat eivätkä näyttäneet huomaavan sitä että Ella oli herännyt. Hän avasi oven ja astui ulos mökistä. Hän päätti mennä taas katsomaan Williä. Ulkona ei ollut ketään. Aurinko ei ollut noussut paljoakaan. Ella oli kävelemässä rennosti mökkiä kohti missä Will oli, mutta tunsikin yhtäkkiä kirvelyä haavoissaan. Hän katsoi mahaansa ja huomasi siteiden olevan veressä. Sitten hän koitti sormellaan naamassa olevaa haavaansa ja huomasi että sekin oli alkanut vuotaa. Kipu voimistui, mutta Ella yritti lujittaa itsensä ettei lyyhistyisi maahan. Hän jatkoi kävelemistä, ja kuuli että hänen mökistään alkoi kuulua huutoa. Ella tunnisti ääneksi Adelinen ja kääntyi heidän mökkiä kohti, mutta kivun aalto iski niin kovaa että Ella lyyhistyi maahan. Haavoihin sattui sietämättömästi ja hänen olisi tehnyt mieli huutaa, muttei pystynyt. Hän tiesi että Adeline koki samaa tunnetta. Pian muilta mökeiltä alkoi tulla väkeä ulos ihmeissään ja järkytyksissään. Ella makasi edelleen maassa pystymättä liikkumaan. Tyler, Alan ja Brandon juoksivat hänen luokseen. “Oletko kunnossa?!?” Tyler huudahti hädissään. “A-Adeline..” Ella sai sanotuksi ja osoitti heidän mökkiä. Brandon lähti nopeasti juoksemaan kohti Adelinea. Tyler jäi hänen vierelleen ja katsoi häntä hädissään. Ella puristi kivuissaan maasta löytynyttä keppiä. “Mitä tapahtui?” Tyler kysyi ja piteli Ellan päätä pystyssä, sillä hän meinasi pyörtyä. “Jaksa vielä!” Tyler kannusti lisää. “Alan! Hae apua!!” Tyler huusi ja Alan lähti juoksemaan nopeasti kohti päärakennusta. Ella tunsi kuinka hänen naamallaan valui veri ja hänen mahastaan valui verta maahan. Kivun aallot voimistuivat ja Ella alkoi kiemurrella tuskissaan. Tyler näytti vielä hätääntyneemmältä. Davea, Hannahia eikä Alania näkynyt. Ellan ajatukset alkoivat sumentua, eikä hän tajunnut oikein enää mitään. Kaikki muut leiriläiset seisoivat järkyttyneinä hänen ympärillään ja osa oli mennyt katsomaan Adelinea. Ella pelkäsi eniten ystävänsä puolesta ja se taisi olla ainut selkeä asia hänen päässään. Ella lopetti kiemurtelun, sillä kipu oli hieman hellittänyt. Ella huomasi Tylerin olevan hänen vierellään ja huomasi että tämän kädet ja vaatteet olivat veressä. Ellan silmät alkoivat painua kiinni. “Ella! Pysy hereillä!” Tyler huusi hänelle. Lopulta Ellan silmät painuivat kiinni ja hän menetti tajunsa.

Ella heräsi myöhemmin mökistään. Adeline makasi hänen viereiseillä sängyllään. Brandon, Alan ja Tyler olivat heidän vierellään. Ella yritti hahmottaa tapahtunutta. Pian ovi avautui ja hoitaja astui sisään. “Olettekin jo heränneet. Ottakaa nämä lääkkeet. Ne auttavat kipuun.” Hoitaja sanoi ja lähti sitten. Ella alkoi muistaa tapahtuneita. “Adeline!” Ella sanoi ja nousi istumaan. “Ota rauhallisesti!” Tyler sanoi ja pysäytti tämän rauhallisesti. “Adeline on kunnossa.” Brandon sanoi. “Mitä tapahtui?” Alan kysyi. “E-en tiedä aloin vain yhtäkkiä tuntea valtavaa kipua haavoissa ja sitten se vain paheni.” Ella sanoi. “Sama” Adeline sanoi. Ella oli iloinen että Adeline oli kunnossa. “Hyvä että olette kunnossa!” Brandon sanoi. Se sai Ellan tuntemaan taas surua, sillä ajatteli Williä. Tyler näytti huomaavan hänen ajatuksensa ja sanoi:”Will kyllä tulee kuntoon!” Tyler otti Ellan kädestä kiinni ja antoi tälle suukon. “Hoitaja sanoi että ilman Alania te olisitte varmaan kuolleet..” Brandon sanoi. Se tuntui oudolta, sillä ei hän olisi ajatellut voivansa kuolla siihen. “Kiitos!” Ella ja Adeline molemmat kiittivät Alania. “No en mä ny ois voinu antaa teijän kuolla ja se ny oli kyllä Tylerin ajatus.” Alan sanoi. “Mutta sä teit sen!” Ella sanoi. Hän huomasi että haavan ympärille oli laitettu uusi side ja se tuntui paremmalta. Pian ovi avautui jälleen ja sisään astui Allison, joka kantoi heille ruokaa. “Pyysin Allisonia hakemaan teille ruokaa, sillä ette ole syöneet ollenkaan.” Tyler sanoi. “Kiitos!” Adeline ja Ella kiittivät. “Allison antoi muuten sinun lainata hänen sänkyään.” Tyler lisäsi. Ella nyökkäsi kiittävästi Allisonille. Tämä nyökkäsi takaisin ja lähti. Ruokana oli kalakeittoa. Adelinekin nousi istumaan ja alkoi syödä ruokaansa. Ellan ei oikei tehnyt mieli syödä, mutta päätti kuitenkin syödä vähän.

Tyler, Brandon ja Alan olivat pysyneet koko päivän heidän vierellään. “Olen onnellinen että tapasin teidät!” Ella sanoi. “Mäki oon” Adeline sanoi. Pojatkin nyökkäsivät myöntyvästi. Ella otti puhelimensa esiin ja katsoi jos joku oli laittanut viestiä, mutta kukaan ei ollut tehnyt niin. Ella tunsi pientä surua siitä ettei kukaan muu välittänyt hänestä, mutta samalla oli onnelinen siitä että jotkut oikeasti välittivät hänestä. Ella ajatteli perhettää, joka ei ollut koko kesänä laittanut mitään viestiä. Joo täälä menee hyvin. Hirviö jahtaa meitä ja melkein tappoi kaksi parasta ystävääni ja minut! Tyler huomasi että joku vaivasi Ellaa. “Oletko kunnossa?” Kaikki muut käänsivät katseensa häneen. “Olen kunnossa..” Ella sanoi, mutta kukaan ei vakuuttunut. “Onko jotain tapahtunut? Muuta kuin meinasimme juuri molemmat kuolla” Adeline sanoi. “Ei mulla oo hätää! Ajattelin vaan kotia, jossa mua ei taideta edes kaivata..” Ella sanoi. Tyler halasi häntä ja sanoi:”Kyllä ne susta välittää ja jos ei niin muista et me välitetään susta aina!” Ella halasi Tyleriä takaisin ja sanoi:”Kiitos.”

Illalla mikään ei ollut muuttunut. Tyler, Alan ja Brandon olivat vieläkin heidän vierellään ja Adeline ja hän alkoivat parantua. Ella nousi ylös lähteäkseen kävelemään. “Mitä sä teet?” Alan kysyi. “Menen ulos” Ella sanoi. “Mä tuun mukaan!” Tyler sanoi ja yhdessä he lähtivät ulos. Tyler kulki aivan hänen vieressään. Kaikki tuijottivat heitä. “Ootko sä kunnos?” Asher ja Sam tulivat heidän luokseen ja kysyivät. “No miten sen ny ottaa.. Ihan kunnos oon.” Ella sanoi. Asher ja Sam lähtivät paikalle, mutta kaikki tuijottivat heitä edelleen. He menivät rantaan katsomaan auringonlaskua. “Kiitos kun olit minun kanssani!” Ella sanoi. “En jättäis sua koskaan!” Tyler sanoi ja suuteli sitten Ellaa. “En tiedä mitä tekisin jos menettäisin teistä jonkun.. Toivon etten joudu pian kokemaan sitä..” Ella sanoi vielä. “Et tule kokemaan sitä!” Tyler sanoi. He katselivat yhdessä taivasta ja sitten Tyler sanoi:”Ella! Rakastan sinua!”

## **LUKU 24**

Adeline hätkähti hereille omasta sängystään ja tunsi kylmän hien valuvan otsallaan. Hän huohotti ja irvisti, kun tunsi kipua jalassaan. “Se ei vissiin halua parantua” Allison sanoi, joka oli nukkunut Ellan yläpuolella. “Ei vissiin” Adeline sanoi ja Ella raotti silmiään, tämä haukotteli. Adeline nousi istumaan ja pian ovi pamahti auki. Brandon ja Tyler tulivat sisään. “Huomentaaaaa!!” Brandon kailotti ja antoi suukon Adelinen poskelle ja tämä tunsi punan nousevan poskilleen. Tyler antoi Ellan poskelle suukon ja auttoi tämän ylös. Brandon kiersi lämpimän kätensä Adelinen vyötärölle ja auttoi tämän ylös. He neljä menivät ulos ja suuntasivat kohti päärakennusta. He menivät sisälle. Alan istui jo pöydässä ja oli ottanut puoli pussia sämpylää. “Moikka!” Tämä tervehti ja teki tilaa Tylerille ja Ellalle. Brandon ja Adeline istuivat heitä vastapäätä. Asher, Steve ja Sam kurkottivat katsomaan Adelinen ja Ellan haavoja. Brandon meni Adelinen eteen, niin etteivät muut nähneet häntä. Adeline hymyili Brandonille ja katsoi tämän suklaan ruskeita kauniita silmiä. Brandon hymyili leveästi takaisin. Pöydässä oli kokonainen voipaketti ja Alan otti siitä puolet yhden sämpylän päälle. Adeline kurtisti kulmiaan ja Ella kysyi:”Haluat vissiin vähä lisää rasvaa?” Kaikki nauroivat ja Alan veti voita henkeensä. Tämä alkoi rykiä ja kaatui penkiltään selälleen lattialle, juuri kun Elijah käveli ohi ja tämä kaatui lattialle. Alan lopetti rykimisen ja pyyteli Elijahilta anteeksi. “Mä niin tapan sut” Tämä sanoi ja piteli polveaan. Alan lähti pakoon, kun Elijah esitti lyövänsä tätä. Kaikki alkoivat nauraa, myös Elijah.

Myöhemmin aamupalan jälkeen heillä oli vapaata oleilua. He viisi menivät ulos. He istuivat penkille ja katselivat muita. Sam, Asher, Steve, Valentino ja Adolf heittelivät koripalloa. Tytöt istuivat rannalla ja nauroivat jollekkin. Elmer ja August olivat puhelimillaan ja juttelivat jostain. “Mitähän eilen oikein tapahtui, kun Ella ja Adeline sai ne kohtaukset?” Alan kysyi ja rikkoi hiljaisuuden. Muutaman sekunnin tuntui siltä, kuin koko metsä kuuntelisi heitä. Adeline katsoi varuillaan taakseen, jossa oli vain sama vanha metsä. “En kyl tiiä” Tyler sanoi ja kaikki näyttivät mietteliäältä. “Ehkä jos se on jotenki yhdistyny muhun ja Ellaan?” Adeline kysyi ja kaikki kääntyivät häntä kohti. “Käy järkeen” Tyler sanoi ja Brandon kurtisti kulmiaan. “Jos ne on yhteydessä näihin meidän haavoihin?” Ella mietti. “Ne? Onko niitä enemmänkin?” Brandon kysyi ja Adeline tunsi tunnelman jännittyvän.

He viisi kävelivät kohti päärakennusta ja he astuivat sisälle. Rakennuksessa haisi perunamuusilta ja lihapullilta, muita ei ollut tullut vielä sisälle. “Lihapullia!” Tyler sanoi innostuneena. Alanin silmät muuttuivat ympyröiksi ja tämä riensi hakemaan lautasen ja ruokaa. Tyler juoksi tämän perään. “Ette sitten rupea mitään lihapullasotaa” Yksi keittiön tädeistä sanoi äreänä. “Noku pian syttyy kolmas maailmansota, niin meidän pitää puolustautua” Tyler sanoi ja keittiön täti pudisti päätään. Adeline meni Brandonin ja Ellan perässä tiskille ja otti hieman ruokaa.

He istuivat pöytään ja muita alkoi virrata sisälle. Kaikki muut tulivat ja istuivat muihin pöytiin. Adeline haukkasi makkaraa ja poltti suunsa, hän joi vesikupin tyhjäksi ja alkoi yskiä. Brandon taputti hänen selkäänsä ja Adeline sai nieltyä makkaran palan. “Kiitos” Adeline sanoi samalla kun hänen silmänsä vuotivat. Tyler ja Alan ahmivat lihapullia ja juttelivat jostain pelistä. Brandon haukkasi palan lihapullastaan ja tiputti sen lattialle. Adeline naurahti ja Brandon näytti siltä, että koko hänen sukunsa olisi kuollut. Adeline hymyili ja antoi Brandonille yhden lihapullistaan. Tämä hymyili iloisesti ja haukkasi siitä palan, mutta sekin tippui lattialle. “Ei voi olla totta!” Brandon sanoi ärtyneenä ja heitti melkein lautasensa lattialle. Adeline antoi nopeasti viimeisen lihapullansa tälle ja Brandon rauhoittui. “Jos tämä tippuu lattialle niin sitten kyllä…” Hän mutisi ja söi koko lihapullan.

Ruoan jälkeen heillä oli aikomus mennä keräämään marjoja. He kaikki suuntasivat metsään. “Älkää menkö tätä puuta kauemmas” Dave sanoi ja nojasi suureen vanhaan tammeen. Kaikki nyökkäsivät. Hannah kantoi kaikille sangot ja jakoi ne heille. Adeline alkoi poimia mustikoita. Tyler ja Alan söivät mustikoita, niin että heidän suunsa ympärykset olivat aivan siniset. “Hui!” Sam huusi, kun oli kompastumaisillaan keppiin. Asher nauroi makeasti Samin vieressä. Valentino irrotti pienen puun maasta ja löi sillä Adolfia. “Mitä vitsiä?!” Adolf huusi ja kävi Valentinon kimppuun. Adeline ja Ella alkoivat nauraa. Alan huokaisi ja istui puun kannon päälle. “Sä et tainnu huomata mitä siinä oli!” Tyler sanoi oikeasti varoittavalla äänellä. Alan hyppäsi ylös ja suuri mehiläisparvi lähti jahtaamaan häntä ympäri metsää. Tyler näytti hermostuneelta, mutta alkoi lopulta nauraa. Ella ja Adelinekin nauroivat, mutta heidän oli autettava ystäväänsä hädässä. Brandon otti kepin ja alkoi lyödä mehiläisten pesää kepillä. Mehiläiset kääntyivät kotipesälle ja muut perääntyivät sen luota, samaan aikaan Ella kaatui johonkin ja lensi puskaan. Kaikki kääntyivät katsomaan häntä ja Adeline huomasi, että häntä nolotti. Ella yritti nousta ylös, mutta ei pystynyt. Adeline auttoi tämän ylös ja Brandon sanoi:”Koittakaa ny olla vähä varovaisempia, ku kaikki ny kaatuilee ja joutuu mehiläisten jahdattaviksi” Alan saapui paikalle huohottaen ja istui tällä kertaa eri kannon päälle, mutta nousi ylös ja huomasi housujensa olevan ihan pihkassa. “Ei voi olla!!” Alan huusi ja koko metsä kaikui. “Harmin paikka” Tyler sanoi. Alan näytti siltä, kuin olisi menettänyt kaiken. “Hei on sulla ny varmaan vaihto housuja!” Tyler lohdutti. Alan huokaisi. Adeline katsoi sankoaan siellä oli vain muutama mustikka. Sam ja Asher painivat, eivätkä kiinnittäneet huomiota kun Dave tuli paikalle. “No niin aika palata takaisin”

Kello oli seitsemän, kun he menivät nuotiolle ja kertoivat taas tarinoita. Tyler ja Ella pitivät toisistaan käsistä kiinni. Brandon istui Adelinen vasemmalla puolella ja kietoi kätensä hänen ympärilleen. Adeline painoi päänsä tämän olkapäätä vasten. Sadie ja Harley istuivat nuotion äärellä ja paistoivat vaahtokarkkia. Janet ja Violet juttelivat ja nauroivat nuotion toisella puolella. Eva jutteli Asherin kanssa jostain. Brandon otti tikkuunsa kaksi vaahtokarkkia ja ojensi ne liekkeihin. “Kuule Brand” Adeline kuiskasi. “Niin?” Brandon kysyi. Adeline katsahti tähän ja tämän ruskeat silmät tutkailivat häntä. “Kiitos vielä siitä sydämestä” Adeline kuiskasi. “Se on vain sinulle, sinulle teen mitä vain” Brandon sanoi. Adeline hymyili ja kurkotti suutelemaan tätä.

## **LUKU 25**

Ella istui hiljaa tuolilla katsellessaan Williä, joka oli edelleen liikkumattomana. Ella huokaisi syvään sillä tuntui pahalta nähdä Will siinä kunnossa. Pian ovi avautui ja Tyler astui sisään. Tämä istahti hänen viereensä ja suuteli häntä. He istuivat siinä hetken hiljaa, kunnes Alan työntyi sisään ja sanoi:”Siel on puuroo aamupalaks!” Tyler nousi nopeasti ylös, otti Ellaa kädestä kiinni ja vei hänet syömään.

Alan ja Tyler olivat ottaneet lautaset täyteen puuroa ja Brandoninkin lautanen oli kyllä aika täynnä. Adeline ja Ella ottivat molemmat vain vähän. “Taivaallista!” Alan sanoi ja he kaikki alkoivat nauraa.

Aamupalan jälkeen Ella meni istumaan laiturille ja katsoi auringonnousua. Hän tunsi kuinka tuuli pyyhkäisi hänen naamaansa ja kuuli kuinka linnut sirkutti tammen latvassa. Ella vain katseli taivaalle, hän tunsi olonsa rauhalliseksi ja pystyi hetken nauttimaan hetkestä, mutta sitten Will tuli hänen mieleensä ja hän masentui jälleen hieman. Olisitpa täällä.. Ella ajatteli ja muisteli heidän hauskoja hetkiä. Yhtäkkiä hän tunsi kuin jokin olisi vetänyt hänet johonkin tyhjyyteen. Sitten hän näki pieniä välähdyksiä ja tunnisti ne hirviöksi. Ella henkäisi ja näki kuinka tämä oli välillä metsässä ja jossain muualla. Pian hänet vetäistiin taas oikeaan maailmaan ja samalla hänen mielensä pimeni ja hän syöksyi veteen sillä menetti tajunsa. Hän upposi järveen ja tunsi silti kuinka vesi yritti tukkia hänen keuhkoihinsa. Hän yritti uida ylös, muttei hän pystynyt tehdä mitään. Hän tunsi nyt kuinka vesi päätyi hänen keuhkoihinsa ja hän yritti yskiä, mutta vettä vain virtasi lisää hänen keuhkoihinsa. Hän oli jo melkein pohjassa ja tunsi kuinka hänen silmänsä alkoivat painua kiinni. Ella näki jotain valoa edessään ja hänen silmäsnsä painuivat kiinni, mutta tunsi yhtäkkiä jonkun ottavan hänestä kiinni ja nostavan hänet ylös vedestä. Ella raahattiin rannalle ja hän alkoi yskiä rajusti vettä pois keuhkoistaan. Hän tunsi olonsa voimattomaksi, mutta alkoi vähän tajuta mitä tapahtui. Hän oli nyt Tylerin sylissä ja tämä piti hänestä kiinni. Tämä oli ihan märkä ja Ella tajusi että se oli ollut Tyler joka oli pelastanut hänet. Hän alkoi taas yskiä ja huomasi pian että Adeline, Alan ja Brandon olivat myös hänen ympärillään. Ellan voimat alkoivat jo hiljalleen palautua. “Oletko kunnossa?” Tyler kysyi huolissaan. “Olen” Ella sanoi ja yski taas hieman. “Mitä oikein tapahtui?” Brandon kysyi ja katseli järvelle päin. “Näin jonkun näyn siitä hirviöstä ja sitten menetin tajuni, tipuin veteen ja melkein hukuin. Tai olisin hukkunut jos Tyler ei olisi tullut pelastamaan minua” Ella selitti. Adeline halasi häntä ja sanoi:”Onneksi olet kunnossa!” Ella nousi ylös ja huojuvilla askelilla käveli takaisin kohti laituria. Tyler ja muut tulivat perässä. Tyler otti Ellan kädestä kiinni ja Ella laski päänsä tämän olkapäälle.

Iltapäivällä heidän piti järjestää puutavaravarastoa. He kaikki viisi pääsivät samaan ryhmään. Ella ja Adeline aloittivat puiden lippaamisen, kun Tyler ja Brandon alkoivat painia ja Alan vain seisoi paikallaan. Kun he kaikki tulivat auttamaan Ella ja Adeline olivat saaneet melkein puolet puista kasaan. Alan tiputti yhden puun suoraan Tylerin varpaille ja tämä läimäytti tätä puupalalla. Ella alkoi nauraa. Pian Alan kompastui keppiin, mikä lojui hänen edessään ja tämä oli maassa ja sylki tikkuja suustaan. Ella, Adeline ja muut nauroivat ja jatkoivat sitten töitä. He olivat saaneet jo yli puolet puista lapattua kasaan. Yhtäkkiä Brandon huitaisi puulla Tyleria päähän. “Mitä vihtoria!!” Tyler valitti ja alkoi jahtaamaan Brandonia puupalalla. Heidän työstään ei oikein tullut mitään ja lopuksi Dave tuli ja sanoi hoitavansa loput. He menivät pöydän ääreen. Aurinko alkoi jo laskea ja he vain istuivat penkillä. Adeline otti puhelimensa ja sanoi:”Otetaan selfie” He kaikki poseerasivat ja Adeline otti kuvan. He kaikki julkaisivat kuvan instaan ja nauroivat toistensa jutuille.

Illalla ennen nuotiota Ella meni katsomaan Williä ja Adeline tuli mukaan. Ella seisoi Willin sängyn vieressä ja katseli tätä. “Tänään oli aika jännä päivä.. Meinasin hukkua, mutta Tyler pelasti minut ja Alan tiputti puupalan Tylerin varpaille ja Brandon ja Tyler painivat taas..” Ella sanoi, itki ja nauroi samalla muistelessa päivää, mutta kaipasi ystäväänsä. Hän oli useasti kertonut hänelle tapahtuneista. Adeline tuli hänen viereensä ja halasi häntä. He lähtivät ja menivät nuotiolle, missä muut olivat jo. Ella istui Tylerin viereen ja Adeline toiselle puolelle. “Tänään ajattelin että voisimme muistella hieman Riley Thompsonia, joka valitettavasti kuoli karhun hyökätessä.. ja Will Harringtonia, joka loukkaantui vakavasti saman karhun hyökkäyksessä.” Dave sanoi. Tyler otti Ellan kädestä kiinni tukeakseen häntä, sillä tiesi että Willistä puhuminen oli hänelle paha juttu. Ella hymyili hieman tälle. “Tulemme aina suremaan Rileytä ja muistamme Williä.” Dave lisäsi. Tyler nousi ylös ja sanoi:”Will yritti pelastaa Rileyn ja hän ansaitsee arvostusta, sillä vaaransi elämäsnä toisen leiriläisen vuoksi!” Ellan poskelle valui kyynel, kun hän kuunteli Tylerin puhetta. “Ilman Ellaa ja muita hänkin olisi kuollut..” Tyler sanoi vielä ja istahti sitten alas. Ella antoi tälle suukon ja nojasi sitten tämän olkapäähän.

## **LUKU 26**

Adeline hätkähti hereille ja katseli ympärilleen mökissään. Hänen jalkaansa särki taas ja tunsi päässään kipua. Ella nukkui sängyssään ja kääntyili hieman. Adeline nousi ylös ja pisti jalkaansa. Hän puki collegehousut jalkaan ja laittoi t-paidan päälleen. Adeline avasi oven ja laahusti kohti rantaa. Adeline tunsi oudon huimauksen ja pahaa oloa, kuin jokin olisi pakottanut hänet kävelemään. Adelinen jalkoja särki suunnattomasti, mutta tämä jatkoi matkaa kohti järveä. “Adeline?” Brandon huusi, mutta Adeline ei kääntynyt. Juoksuaskeleet tulivat Adelinea kohti. Tuntui kuin Adeline olisi pyörtymäisillään, maailma pyöri hänen ympärillään. Brandonin lämpimät kädet nappasivat hänet. “Adeline?!” Tämä huusi. Adeline katsoi Brandonin ruskeisiin silmiin ja tämä kantoi Adelinen hoitajan luo.

Adeline heräsi ja kirkas valo häikäisi tämän. “Adeline?” Brandon kysyi ja kumartui tämän luo. “Mitä?” Adeline kysyi ja katsoi hämillään ympärilleen. Ella nukkui tuolissa Willin sängyn vieressä. Adeline huomasi Brandonin kädessä kukkia, ruusuja. Tämä ojensi ne Adelinelle. “Voi kiitos” Tämä kuiskasi ja antoi suukon Brandonin poskelle. Ella heräsi ja nousi. “Ootko sä jo kunnossa? Me syötiin jo aamupalaa. Tuonko sullekki?” Tämä kysyi. “Ei, en tarvi mitään” Adeline vastasi ja hymyili. “Tuo hänelle omena” Brandon sanoi ja hymyili Adelinelle. Nauroin hieman ja halasin tätä tiukasti.

Kello oli kaksi kun he viisi menivät syömään. Kaikki tutkailivat heitä taas. Nilkutin paikalle ja Sam kurtisti kulmiaan. “Teillä on ny koko ajan jotaki” Tämä sanoi. Muut eivät vastanneet. “No ei sitte” Sam sanoi ja näytti loukkaantuneelta. Adeline söi lihakeittoaan hieman, mutta hänen ei tehnyt mieli syödä mitään. “Söisit ny” Ella sanoi. “Ei mun oo nälkä” Adeline sanoi ja joi vesikupin tyhjäksi. Yhtäkkiä kuului hirvittävä rasahdus ja August oli tiputtanut keitot ja lautasen lattialle. Kaikki alkoivat taputtaa. “Aina jotain pitää siivota kun te olette täällä!” Yksi keittiön tädeistä motkotti ja pudisti päätään Adolfille. Tämä pyysi anteeksi, mutta alkoi lopulta nauraa.

Kello oli viisi, kun heillä oli juuri ollut hieman kalastusta. He viisi istuivat penkillä. Tyler, Ella ja Alan juttelivat keskenään. Brandon venytteli ja laski päänsä Adelinen syliin. Tämä tutkaili Adelinen kasvoja ja Adeline tunsi hymyn nousevan huulilleen. “Mitä?” Adeline kysyi. “Ei mitään” Brandon sanoi ja hymyili Adelinelle. Brandon nousi istumaan ja otti Adelinen kädestä kiinni. Adeline hymyili ja katsoi horisonttiin, mutta tunsi jonkun silti tarkkailevan häntä.

## **LUKU 27**

Ella heräsi aamun sarastukseen, joka loi säteitä heidän mökkiinsä. Hän otti puhelimen käteensä ja meni snäppiin. Hän katsoi hänen ja Sophien keskusteluja. Avattu 2 päivää. Ella huokaisi. Adeline oli herännyt ja ilmeisesti kuullut hänen huokaisunsa. “Onko kaikki hyvin?” Tämä kysyi. “Joo.. tuntuu vain hieman surulliselta etteivät Alice ja Sophie ikinä välittänytkään minusta.. Haluaisin vain kysyä että miksi ja tiedän että olen löytänyt nyt paljon parempia ystäviä.” Ella selitti. Adeline oli hetken hiljaa ja sanoi sitten:”Laita niille viestiä ja kerro mielipitees niille” Ella mietti hetken ja päätti sitten että laittaisi heille viestiä ja kertoisi ettei halua olla enää heidän kanssa tekemisissä. “Kiitti Adeline” Ella sanoi ja kapusi alas sängystään ja istahti Adelinen sängyn päätyyn. Adeline nousi istumaan ja katsoi mitä Ella oli kirjoittamassa. “Mitä mä laitan niille?” Ella kysyi. “Me haluttais nukkua niin voitteko mennä vaikka jonnekki muualle?” Laura kysyi ystävällisesti. “Toki” Ella sanoi ja nousi sängystä. Hän puki päälleen mustat farkkushortsit ja valkoisen napapaidan. Adeline taas puki valkoiset farkkushortsit ja mustan napapaidan.

Ella, Adeline, Brandon, Alan ja Tyler menivät ulos syömään aamupalan. Adeline istahti hänen viereensä ja Brandon Adelinen viereen toiselle puolelle. Toisella puolella pöytää istui Ellaa vastapäätä Tyler ja Alan tämän vieressä. Aamupalaksi oli leipää. “Mitä Ellan pitäs kirjottaa sen vanhoille kavereille, jotka ei enää välitä siitä?” Adeline kysyi yhtäkkiä. “Onks sulla sellasia kavereita?” Tyler kysyi. “Ai Sophie ja Alice?” Brandon kysyi. “Joo” Adeline sanoi. “Öö.. sano niille suoraa mitä sä aattelet” Alan ehdotti suu täynnä leipää. “Sano vaikka että te saastaiset idiootit mikä on teidän ongelma ku ootte niin tyhmiä!” Tyler sanoi. “Mitä ne teki siis sulle?” Brandon kysyi ja jatkoi:”Ku tehän olitte ihan parhaita kavereita” “No ne laitto instagramiin ettei ne ikinä pitäny mua niitten kaverina” Ella selitti. Adeline otti puhelimen käteensä ja näytti muille sen julkaisun, jossa tämä oli. Lopputulos oli:-Hei. Ette vissiin pidä mua enää teijän kaverina joten ilmotin vaan ettei se haittaa ettei tartte valehdella enää.- Kumpikaan ei vastannut mitään, mutta Ella oli iloinen että laittoi viestin.

Päivällä heillä oli keilausta. He järjestivät puupalikoita keiloiksi ja ottivat jotain palloja varastosta. “Noniin. Tänään teemme hieman erilaiset ryhmät. Elikkä menkääs riviin syntymäpäivien mukaan” Hannah selitti. Ella sijoittautui Evan ja Asherin väliin. “1,2,3…” Hannah alkoi jakamaan heitä ryhmiin. Ella oli 2 ja hän meni odottamaan sivummalle. Samaan ryhmään kuului Adeline, Steve, Harley ja Elijah. He järjestivät keilat oikein ja menivät viivan taakse. Steve oli ensiksi ja tämä sai kaadettua melkein kaikki keilat. “Oii!” Steve innostui ja meni hehkuttamaan Adolfille ja Augustille. Steve oli ilmeisesti yhdessä Averyn kanssa, sillä tämä seuraavaksi tämän luokse ja pussasi tämän otsaa. Seuraavaksi oli Ellan vuoro ja hän sai kaadettua yhden keilan ja meinasi kompastua keppiin, joka lojui hänen edessään. Hän alkoi nauraa ja samoin teki Adeline. Ella meni sivuun, jatkoi nauramista ja meinasi kaatua uudestaan. Adeline sai puolet keiloista kaadettua ja Harley sai kaikki. Kello oli kolme ja Dave tuli kysymään että haluavatko he jatkaa vielä. Kaikki muut myöntyilivät paitsi Jane ja Vanessa, joten he menivät tekemään jotain muuta.

He kävivät välillä syömässä hernekeittoa ja jatkoivat sitten taas keilaamista. Kello oli nyt vartin yli viisi. Yhtäkkiä pusikosta alkoi kuulua rapinaa ja esiin ryntäsi hirviö. Kaikki alkoivat kiljumaan ja säntäilemään edestakaisin. Ella juoksi Tylerin ja muiden luokse. He piiloutuivat ulkona olevien pöytien taakse. “Mitä se täällä tekee?” Brandon kysyi. “Kaikki nopeasti sisälle!!” Hannah huusi ja piti ovea auki. Kaikki säntäsivät sisälle paitsi Elijah, joka vain seisoi paikoillaan. “Elijah juokse!” Steve huusi sisältä. Ella katsahti muihin ja he Tyler otti kepin valmiiksi käteensä ja nyökkäsi. He nousivat ylös pöydän takaa ja Adeline juoksi hakemaan kirveen puutavara ladon seinältä. Ella otti puukon käteensä ja he juoksivat hirviötä kohti. “Mitä te teette?! Nyt heti sisälle!” Hannah huusi kauhuissaan. He eivät kuunnelleet, sillä tiesivät että heidän oli pakko pelastaa Elijah. Adeline kiersi hirviön taakse, kun taas he muut ryntäsivät suoraa sitä kohti. Alan tönäisi Elijahin pois hirviön edestä ja vei tämän sisälle. Tyler ja Brandon huitoivat kepeillä ja Ella yritti tökkiä puukolla, mutta hirviö kiemurteli paljon. Tämä huitaisi kädellään niin että Tyler lensi maahan. Ella tarttui hirviön toiseen käteen, joka oli huitaisemassa Brandonia, mutta lopetti iskunsa ja yritti saada nyt Ellaa pois kimpustaan. Ella pisteli puukolla hirviön ihoa. Ilma oli viileä ja Ellaa oikeasti pelotti hirvittävästi, mutta ei halunnut nähdä kenenkään muun ystävänsä loukkaantuvan, joten hän tekisi mitä vain heidän puolestaan. Pian Adeline pääsi hirviön taakse ja heitti kirveen sen selkään. Hirviö heitti Ellan ilmaan ja alkoi ulvomaan tuskasta. Ella lensi maahan ja tunsi kivun iskevän jokaiseen osaansa. Hän kääntyi taas katsomaan taistelua ja nyt hirviö ulisi edelleen ja Adeline yritti saada kirvestä irti hirviön selästä, muttei se lähtenyt. Alan oli hakenut jousipyssyn ja ampui sillä suoraan hirviötä silmään. Nyt hirviö karjaisi todella kovaan ja luikki pakoon metsään jättäen verivanan peräänsä. Tyler juoksi hänen luokseen ja kysyi:”Oletko kunnossa?” “Olen olen” Ella sanoi ja nousi ylös. Häneen sattui kyllä hieman, muttei liian pahasti. “Oletko itse kunnossa?” Ella kysyi ja Tyler nyökkäsi. He menivät muiden kanssa sisään päärakennukseen. “Miksi te noin teitte?!” Hannah oli edelleen ihan kauhuissaan vieläkin. “Ei me voitu antaa sen syödä Elijahia” Brandon sanoi. “Kiitti” Elijah sanoi ja tuli heidän eteensä. “Oon pahoillani.. mä en pystynyt liikkumaan..” Elijah sanoi ääni väristen. “Ei se mitään” Adeline lohdutti. “Te ootte ihan mahtavia! Siis te vaan hyökkäsitte suoraan sen hirviön päälle!” Sam intoili. He saivat kuulla kehuja koko loppu illan, mutta sitten Ella tunsi yhtäkkiä oudon kylmän tunteen sisällään. Ella, Adeline, Tyler, Brandon ja Alan kerääntyivät syrjäiseen pöytään. “Mitä se täällä teki?” Alan kysyi. “Mä en tiiä, mut ei tää voi näin jatkua!” Adeline sanoi. “Mitä jos se tappaa taas jonku?” Alan kysyi ja vaikutti huolestuneelta. “Ei murehdita sitä nyt. Meidän täytyy keksiä keino millä me saadaan se tuhottua!” Brandon sanoi. “Mitä jos niitä on enemmän?” Ella kysyi. “Niin, ei me saada sitä tai niitä helposti muutenkaa tapettua” Tyler sanoi ja katseli mökin tapahtumia. “Mä googlasin hirviöitä ja täältä löyty joku et, tarujen mukaan joissain metsissä asuu valkoisia isoja hirviöitä. Nämä hirviö tunnetaan nimellä Morgawr .Niiden olemassaolosta ei ole muuta todistetta kuin lukemattomat havainnot Isossa-Britanniassa, sekä muutamat epäselvät kuvat. Morgawr on iso valkoinen ja nahkainen olento, joka saalistaa uhreja varjoissa. Ella sai kylmiä väreitä kuunnellessaan tarinaa. “Eli se on siis Morgawr” Alan varmisti. “Todennäköisesti. Ei meillä parempaakaa ideaa oo” Brandon sanoi. Ella nojautui Tyleria vasten ja katsoi ulos pimeyteen. *Jos se onkin totta olemmeko me suuremmassa vaarassa, kuin olimme kuvitelleet..*

## **LUKU 28**

Adeline hätkähti hereille ja katseli ympärilleen, oli yö. Hän katsoi kelloa, se näytti puoli kahta aamuyöllä. Adelinen otsalla valui kylmä hiki. Adeline painoi päänsä tyynyyn ja katseli seinää. Hän hengitti hitaasti ja yritti tasata sydämen sykkeensä. Adeline sulki silmänsä ja hengitti syvään ja vajosi levottomaan painajaiseen.  Hän heräsi keskeltä kesäleiriä ja katseli ympärilleen. Adeline kuuli naksahduksen takaansa. Ella käveli metsästä kohti Adelinea. “Ella!” Adeline huusi ja riensi ystävänsä luo, mutta tämä kaatui Adelinen syliin ja tämän suusta, silmistä, nenästä ja korvista alkoi valua verta. Paniikki alkoi iskeä Adelineen. “Ella!” Hän huusi ja tuijotti järkyttyneenä, kun Ella makasi maassa ja vuosi verta. Pian metsästä käveli myös Brandon, Tyler, Alan ja Will. He muutkin kaatuivat maahan ja alkoivat valua verta. “Ei! Brandon!” Adeline huusi ja riensi muiden luo. Hänen sydämentykytys kuului jo korviin asti. Adeline katsoi ympärilleen ja huomasi myös että metsästä tuli kaikki loputkin yläastelaisista hekin kaatuivat maahan ja alkoivat vuotaa verta. Hannah käveli myöskin heidän mukanaan. “Tämä on unta, tämä on unta!” Adeline alkoi puhua itsekseen ja yritti nipistää itseään että heräisi. “Tämä kaikki tulee tapahtumaan, rakas lapsi” Adeline kuuli äänen ja kääntyi ja näki Daven. Hän tuijotti järkyttyneenä leirin ohjaajaa. Taivas oli verenpunainen ja sinne alkoi kerääntyä synkkiä pilviä. Järvi ja ruohikko oli täynnä verta. Adeline tuijotti Davea järkyttyneenä. “Mutta kaikki muut paitsi sinä..” “Ai että en ole kuollut?” Dave arvasi ja nauroi. “Saat tietää kaiken, paitsi että et varmasti saa, koska olet jo kuollut silloin, te kaikki olette. Sitten pääset taas katsomaan sitä tyhmää koiraasi jonka minä ammuin” Dave sanoi. Adeline henkäisi ja perääntyi pari askelta. “Mitä, alkoiko pelottaa?” Dave kysyi ja irvisti ja sitten tämäkin oli poissa. Adeline katseli peloissaan ympärilleen ja tunsi paniikin iskevän taas. “Adeline…” Hän kuuli heiveröisen äänen ja huomasi Brandonin raottaneen suutaan. “Brandon?!” Adeline kysyi ja kyyristyi tämän viereen. “Juokse…” Tämä kuiskasi. Adeline jäykistyi ja kysyi:”Mitä? Miksi? Brandon?!” Mutta tämä ei enää vastannut. Adeline katsoi peloissaan ympärilleen ja huomasi kauhukseen Morgawrin seisovan metsässä. Sen tyhjät mustat silmät tuijottivat Adeliena ja sen suusta valui verta. “Ei..” Adeline henkäisi, mutta huomasi kauhukseen, että vastapäätä sijaitseva metsä oli veren peitossa. Adelien päätti juosta järvelle, nyt olisi hyvä hetki testata että pelkääkö se vettä. Adelien hyppäsi veteen jossa oli myös runsaasti verta. Veren haju tunkeutui Adeline keuhkoihin. Adeline ui nopein vedoin järven keskelle. Hän kääntyi, mutta Morgawr oli poissa. “Ei ei ei ei ei…” Adelien kauhistui ja tarkisti kaikki rannat, sitä ei näkynyt missään. Tämä on vain unta, muista se. Adeline ajatteli ja tunsi että joku kutitti hänen jalkapohjaansa. Yhtäkkiä luiset sormet vetivät Adelien veden alle. Hän veti keuhkoihinsa vettä, eikä saanut henkeä. Pakokauhu valloitti hänet ja Adeline yritti huitoa käsillään Morgawria. Adelien tunsi, että hänen kylkeensä vedettiin syvä haava. Hän yritti uida pinnalle, mutta sormet pitivät tiukasti kiinni. Hän veti taas vettä keuhkoihinsa ja Morgawr raapaisi Adelinen poskeen syvän arven. Pian kaikki Adelien ympärillä oli aivan mustaa, ainut minkä hän muisti oli Morgawrin kasvot ja luiset kädet jotka raatelivat Adelinea.

## **LUKU 29**

Ella heräsi tyhjään tunteeseen sisällään. Hän laskeutui sängystään ja puki päälleen valkoiset farkkushortsit ja harmaan hupparin. Ella meni ulos mökistä ja oli menossa katsomaan Williä, kunnes huomasi jonkun makaavan järven rannalla. Ella päätti mennä katsomaan kuka se oli ja lähemmäs mentyään tajusi sen olevan Adeline. “Adeline!” Ella huusi ja juoksi paikalle. Hän yritti ravistella ystäväänsä, mutta tämä ei herännyt. Adeline kyllä hengitti, muttei tehnyt mitään muuta. Ella huomasi että Adeline hikoili ja hengitti todella nopeasti. Ella yritti vielä hetken ravistella Adelinea ja päätti sitten mennä kertomaan pojille. Ella juoksi Tylerin, Alanin ja Brandonin mökin luokse ja räväytti oven auki. Kaikki mökissä olijat säikähtivät ja nousivat ihmeissään ylös. “A-Adeline!” Ella sanoi ääni väristen. Muut nousivat heti ylös, pukeutuivat nopeasti ja juoksivat Ellan mukana Adelinen luokse. Brandon laskeutui heti tämän viereen ja otti tämän syliinsä. “Adeline! Herää!” Tämä sanoi. Pian Adeline heräsi järkyttyneenä. “Mitä tapahtui?” Tyler kysyi. Adeline hengitteli hetken ja sanoi sitten:”Näin jonkun näyn että te kaikki..” Tämä aloitti ja lopetti sitten ja katsoi päämökkiin päin vihaisen oloisena. Ella kääntyi myös katsomaan sinne ja näki Daven seisovan mökin edessä. Kun Dave meni takaisin sisälle Adeline jatkoi:”Näin siis näyn missä te kaikki kuolitte ja Morgawr nappasi minut. Dave puhui minulle siinä näyssä, että me kaikki tulemme kuolemaan ja tämä vaikutti jotenkin oudolta” Ella katseli järven ympärille, sillä tunsi taas sisällään oudon tunteen. “Eli onko Dave tämän kaike takana?” Alan kysyi. “Voi olla” Adeline vastasi. “No hänhän on ollut outo koko leirin ajan” Brandon sanoi.

Aamupäivällä he päättivät mennä veneilemään. He kaikki viisi pääsivät tällä kertaa samaan veneeseen ja noin keskellä järveä he pysähtyivät. Alan katsoi huolestuneena veteen ja Tyler näytti huomaavan sen. Tämä meni istumaan Alanin viereen ja sanoi:”Ei ne vesikasvit sua tänään syö” Alan kastoi varoittavasti Tyleria, mutta muut nauroivat. Pian Tyler tökkäsi Alanin veteen, niin että koko vene heilahti. Brandon, joka yksin oli halunnut kalastaa näytti ärsyyntyneeltä häiriöistä. Ella ja Adeline nauroivat katketakseen, kun Alan räpiköi vedessä. Ella otti ojensi kätensä Alanille, jotta tämä voisi kiivetä takaisin veneeseen, mutta Tyler päätti tönäistä Ellankin veteen. Nyt he molemmat olivat vedessä. Tylerin tönäisy vähän kyllä epäonnistui ja tönäistessään tämä itsekin lensi veteen. Adeline ja Brandon vain nauroivat veneessä. Ella nauroi Tylerille, joka valitti epäonnistunutta tönäisyään, mutta pian tämän ilme kirkastui. Tämä sukelsi ja Ella katsoi minne tämä oli menossa, muttei nähnyt tätä. Pian kuului kauheaa kiljumista. “AAaaaaAA!!!” Ella katseli ympärilleen ihmeissään ja tajusi pian että se oli ollut Alan, joka oli kiljunut. Tyler nousi takaisin pintaan ja hymyili ilkikurisesti. Ella katsoi veden alle ja näki Alanin jalassa vesikasvin. Ella alkoi nauramaan ja nielaisi samalla vettä ja meinasi tukehtua, mutta jatkoi sitten vain nauramista, sillä ei pystynyt unohtamaan Alanin kiljumista. Adeline ja Brandon katselivat ihan ihmeissään heitä veneestä. Kun he pääsivät takaisin veneeseen Alan murjotti yksikseen ja Ella selitti Adelinelle, joka ei nähnyt tapahtumaa. “Se vesikasvi tais tällä kertaa voittaa, mutta älä huoli. Kyllä sä sen vielä joskus voitat” Tyler sanoi ja naurahti. Pian Alankin leppyi ja he kaikki alkoivat nauraa jälleen. “No tää kalareissu tais ny mennä tällee. Ei saatu ongitua kalaa, mutta Alan kyllä saatiin” Brandon sanoi. “Elämänohje, älä ikinä mee Tylerin kans veneilemään” Ella sanoi ja nauroi jälleen.

Rantaan päästyään he olivat jo hieman ehtineet kuivaa. Brandon vei ongen varastoon ja he muut menivät penkille istumaan. Kun Brandon tuli paikalle he päättivät mennä syömään. Ruokana oli kalakeittoa ja Ella meinasi alkaa taas nauramaan. He istuivat pöytään ja söivät ruokaansa. “Kuka se tyyppi oli joka kilju siellä järvellä?” he kuulivat Janetin kysyvän omassa pöydässään. Ella ja Adeline katsahtivat toisiinsa ja naurahtivat hieman.

Illalla he menivät vielä istumaan penkeille ennen nuotiota. Ella katseli tähtiä, jotka ilmestyivät taivaalle. Metsästä kuului vaimea karjaisu ja Ella käänsi katseensa nopeasti sinne. Hän ei kuitenkaan nähnyt mitään. “Ei se saa meitä tapettua” Tyler sanoi lohduttavasti, kun oli arvannut mitä Ella mietti. Ella nojautui Tyleriin ja he katselivat yhdessä  tähtiä. Ella huomasi että Adelinekin nojasi Brandoniin. Alan joka istui heidän keskellä vain katseli yksikseen veteen. Ella laski kätensä Alanin olkapäille ja teki samoin Tylerille. Ellasta tuntui pahalta nähdä Alan yksin, vaikka tämä olikin heidän vieressään. Adeline huomasi tämän ja teki samoin. “Olen onnellinen kun tapasin teidät!” Alan sanoi. “Niin mäki oon!” Ella sanoi ja kaikki myöntyilivät.

Nuotiolla Ella tunsi taas tyhjän tunteen sisällään. Hän katseli nuotiota ja näki yhtäkkiä nuotion liekkeihin ilmestyvän Morgawrin silmät. Ella henkäisi ja Tyler näytti huomaavan sen. Tämä nojautui Ellaan, ja nyt Ellasta tuntui paremmalta. Hän katsahti taas liekkeihin ja silmät olivat poissa. *Jotain suurta tapahtuu pian. Tunnen sen.. minä vain tunnen sen..*

## **LUKU 30**

Adeline heräsi aamulla ja katseli hämillään ympärilleen. Hänen jalkaansa särki yhä. Ella hieroi silmiään väsyneenä. "Ootko okei?" Hän kysyi."Joo" Vastasin ja nousin istumaan sängylle. Pian ovi revähti auki ja Brandon ja Tyler ampaisivat sisälle. "Huomentaaa!!" Tyler ja Brandon huusivat. Ella ja Adeline katselivat poikia hämillään. Tyler meni Ellan luo ja Brandon tuli Adelinen luo. "Hei" hän sanoi ja suuteli Adelinea. "Hei" Adeline sanoi ja hymyili Brandonille. Brandonin silmät säihkyivät aurinkoisesti. "Moikkelis" Brandon vastasi ja ja hymyili. Adeline nousi ylös sängystä ja puki valkoisen t-paidan ja mustat shortsit. Tänään olisi leirin kuumin päivä. Pihalla oli jo nyt 26° lämmintä. Adeline, Brandon, Tyler ja Ella kävelivät kohti päärakennusta, mutta sitten äkillinen kipu lyyhistyi Adelinen maahan. "Mitä nyt?" Brandon kysyi ja kumartui Adelinen viereen. "Jalka on vaan vähän kipee" Adeline sanoi ja irvisti. Ella katseli heitä huolissaan. Pian Brandon otti Adelinen syliinsä ja kantoi tämän kohti päärakennusta.

He istuivat pöydän ääreen ja ottivat ruokaa. Adelinea ei oikein taaskaan huvittanut syödä. Brandon katseli häntä ja nuoli huuliaan. “Söisit nyt” Hän sanoi. Adeline puditi päätään ja hänen teki mieli vain mennä takaisin sänkyyn. Pian Dave ja Hannah astuivat sisään. “Huomenta!” Dave sanoi ja hymyili aurinkoisesti. “Olette jo varmaan kuulleet että pian on luvassa disco, jossa on hyvää ruokaa ja hitaat lopuksi ja illan kruunaa hauska yllätys!” Dave ilmoitti ja loi varoittavan katseen Adelineen. “Hauska yllätys?” Alan mietti ja kurtisti kulmiaan. Adelinen sisällä sävähti. Yllätys? Hän mietti ja kylmät väreet menivät hänen lävitseen. Hannah ja Dave astelivat takaisin ulos. Ruokalaan laskeutui hiljaisuus. “Hyökkääköhän se hirviö taas tänne?” Valentino kysyi huolissaan. “Ehkä se on se “hauska yllätys”?” Sam mietti. Brandon katseli poikia ja kurtisti kulmiaan. Adeline puri huultaan ja puristi Brandonin kättä. “Mitä me sitte tehään jos niin oikeasti tapahtuu?” August kysyi. “Pitää ottaa aseita, onko kenelläkään sattumalta oikeaa pyssyä mukana?” Asher kysyi ja katseli ympärilleen. Ella katsoi huolissaan Tyleria. “Meidän pitää olla valmiina jos niin tapahtuu” Adeline sanoi ja kaikki kääntyivät häntä kohti. Ella nyökkäsi ja sanoi:”Mutta Dave ei saa tietää siitä, että me tiedetään tästä hommasta” “Tuskin niin nyt oikeasti tapahtuu” Ava sanoi. “Toivotaan niin” Brandon sanoi ja katsoi pihalle huolissaan.

Adeline ja Ella menivät metsän laitaan penkille istumaan. Adeline nilkutti penkin luo ja istahti siihen. Brandon, Tyler, Asher, Valentino ja Sam pelasivat korista. Adelien otti puhelimensa esiin ja selasi instagramia. Ella tutkaili rakennuksia ja metsää tarkkaavaisesti. “Onko meillä mitään mahdollisuuksia niitä vastaan?” Ella mietti huolissaan. Adeline sammutti puhelimensa ja huokaisi. “En tiedä.” Hän vastasi ja katseli järvelle. Järven vesi kimalteli auringon paisteessa. Pojat olivat ihan hikisiä. “On vissiin aika kuuma pelata korista” Ella sanoi ja katsoi Tyleria joka kuljetti koripalloa. Adeline käänsi katseensa Brandoniin, joka katseli juuri Adelinea. He hymyilivät toisilleen ja Brandon jatkoi pelaamista. Adeline hymähti ja katseli sinistä taivasta. Pian kuului kova tömähdys ja Brandon makasi maassa. Hänen päähänsä oli lentänyt koripallo ja nyt hän oli lyönyt päänsä maahan. Adeline juoksi paikalle nopeasti. “Tarvitsen jääpussin!” Adeline sanoi hieman hädissään ja Valentino lähti juoksemaan kohti päärakennusta. “Sori se oli vahinko!” Asher sanoi hädissään ja katseli vaivautuneena ympärilleen. Adeline mulkaisi Asheria ja otti jääpussin Valentinon kädestä, joka juuri saapui paikalle. Adeline asetti jääpussin Brandonin otsaa vasten. “Pitää mennä jonnekkin sisälle, täällä on liian kuuma” Adeline sanoi ja tunsi äänensä värisevän. Brandon raotti silmiään, mutta sulki ne uudestaan. Sam ja Tyler auttoivat Brandonin ylös ja lähtivät kuljettamaan tätä kohti poikien suihkutiloja. “Tuolla on kaikista viileintä.” Tyler sanoi. Adeline avasi heille oven ja viileä ilma puhalsi Adelinen kasvoille. He laskivat Brandonin maahan. “Kiitos” Adeline sanoi ja laskeutui Brandonin viereen. Hän asetti jääpussin tämän takaraivoon. Tyler ja Sam lähtivät ja Adeline jäi huoneeseen Brandonin kanssa. Adeline asetti varovasti Brandonin pään Adelinen syliin ja asetti Brandonin maahan niin, ettei häntä sattuisi paljoa. “Adeline?” Brandon kähisi ja avasi silmänsä. Adeline henkäisi helpotuksesta ja antoi suukon Brandonin poskelle. Brandon katsoi Adeline lumoutuneena ja yritti nousta ylös, mutta Adeline esti tämän suunnitelmat. “Odotetaan vielä hetki”

Ruoan jälkeen heillä oli taas vapaata oleilua, osa harjoitteli jousipyssyllä ampumista. Brandon oli parantunut, mutta hänelle oli jäänyt kuhmu takaraivoon.

Illalla kun tytöt olivat huoneessaan Allison kysyi:”Miltä teidän mekot näyttää?” Laura otti laukustaan tummansinisen samettimekon. “Nätti” Adeline sanoi ja Ella näytti omaansa. Se oli pitsinen vaaleanpunainen kaunis mekko, jonka helmassa oli pieniä ruusun kuvia. Allisonilla on pitsinen valeansininen. “Entä sulla?” Adeline otti varovasti matkalaukustaan esiin oman mekkonsa. Se oli kaunis tummansininen, jossa oli kireä pitsinen yläosa ja olkaimet. Alaosa oli kiiltävää ja pehmeää samettia. “Nätti” Laura sanoi ja hymyili. Adelinekin hymyili. “Hitto, unohdin käydä suihkussa” Adeline muisti. Kello näytti puolta yhdeksää. “Vielä ehtii” Allison sanoi. Adeline nappasi pyyhkeensä ja juoksi pimeällä pihalla kohti tyttöjen suihkutiloja. Hän meni sisälle ja riisui vaatteet kävi nopeasti peseytymässä. Kun hän meni ulos, pelkkä pyyhe päällään. Brandonkin oli ollut suihkussa ja tämä käveli Adelinen vieressä. He hymyilivät toisilleen ja suutelivat vielä ja jatkoivat matkaa.

## **LUKU 31**

Kello oli 6:35, kun Ella heräsi kuumuuteen. Hän otti puhelimen käteensä ja katsoi säätä, mikä näytti 25 astetta. Oli melkein yhtä kuuma kuin eilen. Ella laskeutui sängyltään ja katsoi kuin muut vielä nukkuivat. Hän puki päälleen mustat farkkushortsit ja valkoisen napapaidan. Ella astahti ulos mökistä ja päätti mennä katsomaan Williä. Astuessaan mökkiin Ella tunsi viileän viiman, sillä hoitomökki oli aina viileä. Ella istahti tuolille Willin viereen ja katsahti tätä. “Huomenta. Olin juuri hoitamassa Willin haavaa” Hoitaja tuli toisesta huoneesta ja sanoi. “Aa. No mä voin lähtee” Ella sanoi ja oli jo lähtemässä, kunnes hoitaja sanoi:”Ei tarvitse” Ella istahti takaisin tuolille ja katsoi kun hoitaja puhdisti Willin haavat. Toivottavasti heräät pian.. Ella ajatteli ja katsahti vielä kerran Williin, ennen kuin lähti. Juuri päästyään ulos mökistä Tyler tuli häntä vastaan. “Kävin kattoos sua teijän mökistä, muttet ollu siä, joten aattelin et oisit täällä” Tyler sanoi. Ella hymyili ja suuteli Tyleria. He kävelivät järven rantaan ja istahtivat penkeille. “Mitä me oikeesti tehdään jos Morgrawr hyökkää silloin?” Ella kysyi ja tunsi pelon yltyvän hänen sisällään. Tyler halasi Ellaa rauhoittavasti ja sanoi:”Kyllä me jotain keksitään. Eikä se välttämättä hyökkää, mut jos hyökkää mä suojelen sua!”

Aamupalalla oli leipää ja mehua. He kaikki menivät päämökkiin ja Alan oli kompastua kynnykseen. He kaikki alkoivat nauraa ja lopulta he pääsivät pöytään istumaan. Tyler ja Alan olivat ottaneet ison kasan leipiä ja aikoivat syödä ne kaikki. Adeline ja Brandon istuivat vierekkäin ja juttelivat keskenään. Ella katseli kun muut ottivat leipiä ja menivät takaisin paikoilleen. Kun Elmer oli ottamassa leipää August tuli hänen viereen ja sanoi jotain. Elmer säikähti tätä ja tönäisi kädellään koko leipälaatikon maahan. Kuului kauhea rysähdys, kun leivät tippuivat maahan ja samalla koko teline, missä oli sosimia ja voipaketti lensivät maahan. “Eiii..” Tyler valitti. “Sinne meni leivät” Asher sanoi. Yksi leivistä pyöri Alanin jalan viereen. Alan nosti leivän ja söi sen. “Alan!” Tyler sanoi hieman järkyttyneesti. “Noni.. Hyvin taas meni” Elijah huusi.

Päivällä lämpötila oli hieman laskenut ja nyt oli 20 astetta lämmintä. Dave asteli pihalle ja keräsi kaikki kokoon. “Tänään meillä on viimeinen varsinainen leiripäivä, joten tehdään siitä hauska. Ajattelin että voisimme pelata polttopalloa, missä teidät jaetaan kahteen eri joukkueisiin ja te yritätte kaikki polttaa toisenne” Dave selosti. Kaikki vaikuttivat hieman epäileviltä, mutteivät sanoneet mitään. “Mitäs sanotte?” Dave kysyi, kun kukaan ei sanonut mitään. “Joo. Toki” Vanessa sanoi. “Menkääs riviin, niin jaan teidät joukkueisiin” Dave sanoi ja alkoi jakamaan heitä joukkuisiin. “Noniin. Ykköset tonne ja kakkoset tohon” Dave selitti. Ella oli kakkonen ja samoin Adeline. Heidän joukkueessa olivat myös:Asher, Vanessa, Eva, Sam, Sadie, Steve, Allison ja Elijah. Heille jaettiin kolme palloa ja he yrittivät siis polttaa toisen puolen pelaajia. Heidän joukkueestaan Sadie ja Vanessa paloivat ensimmäisenä ja toisella puolella oli palanut vasta Elmer. Ella sai poltettua Alanin ja Adeline poltti Janetin. Peli kesti kauan, mutta lopulta jäljellä olivat vain Ella ja Adeline ja toisella puolella Tyler ja Brandon. “No nyt on kova kisa!” Asher sanoi, huomatessaan ketkä olivat vielä mukana. Ella oli niin lähellä, että olisi saanut Tylerin poltettua, mutta tämä ehti väistää. Ella ja Adeline saivat hyvin väistettyä poikien heitot, mutta kului kauan, ennenkuin joku heistä paloi. Se oli Brandon. Brandon oli liukastunut ja Adeline sai poltettua tämän helposti. Tyler nauroi vieressä niin kovasti, että Ella sai lopulta poltettua tämänkin. “Mitä?!” Tyler huudahti, kun paloi. Ella alkoi nauraa ja antoi ylävitosen Adelinelle. “Me oltiin tosi hyviä!!” Ella sanoi. “Hyvä tytöt! Tässä teille tikkarit palkintona voitosta” Dave sanoi ja antoi heille tikkarit. “Hyvä hyvä” Muutkin kehuivat heitä. Ella meni Tylerin luokse ja antoi oman tikkarinsa hänelle. “Mitä?” Tyler kysyi. “Mä en haluu syödä tätä, niin sä saat sen” Ella sanoi. “Kiitti. Te pelasitte tosi hyvin” Tyler sanoi ja halasi Ellaa.

Myöhemmin päivällä he saivat mennä uimaan. Ella ja Adeline istuskelivat laiturilla ja katselivat muiden menoa. Alan istui penkillä, sillä ei halunnut tulla uimaan. Valentino ja Adolf painivat vedessä ja Vanessa, Janet, Harley ja Sadie vain istuivat rannalla ja ottivat aurinkoa. “Hei Adeline tuu säki uimaan!” Brandon huusi vedestä. “En mä ny vielä. Vesi on kylmää” Adeline sanoi. “Tuu ny” Brandon sanoi. Pian kuului loiskahdus ja Adeline oli vedessä. Ella huomasi että Tyler oli hiipinyt tämän taakse ja tönäissyt Adelinen veteen. Tyler alkoi nauramaan ja samoin teki Brandon. Ella yritti olla nauramatta, mutta se oli aika hankalaa. Adeline nousi vedestä ja lähti jahtaamaan Tyleria, joka juoksi jo pakoon. Siinä kohtaa Ella repesi nauramaan, kun Tyler kompastui maassa lojuvaan keppiin. Ennen kuin Adeline sai tämän kiinni Tyler nousi ylös ja jatkoi juoksemistaan. Alanin kohdalle tultuaan Tyler nappasi tätä kädestä ja veti tätä mukanaan. Laiturille päästyään Tyler heitti Alanin veteen. Ella alkoi nauramaan vielä enemmän ja tajusi pian että Alan oli heitetty suoraan vesikasvien sekaan. Adeline tönäisi Tylerin veteen, mutta nauroi sen jälkeen Alanille. Yhtäkkiä kuului kamalaa kiljumista ja kaikki, koko leiriporukka käänsi katseensa Alaniin. Alan kiljui hädissään, sillä vesikasvit olivat kietoutuneet Alanin vartaloon. Lopulta Asher ui Alanin luo ja raahasi tämän rantaan. He kaikki menivät katsomaan Alania, joka oli läpimärkä ja täynnä vesikasveja. Ella, Adeline, Tyler ja Brandon vain nauroivat ja muut katsoivat tätä ihmeissään.

## **LUKU 32**

Adeline heräsi aamulla ja katsoi ikkunasta ulos. Aurinko paistoi. Tänään olisi toiseksi viimeinen päivä tätä leiriä. Adeline tunsi hieman kaipuuta. Ella hieroi silmiään ja kiipesi alas. “Huomenta” Adeline sanoi ja Ella nyökkäsi hänelle. He pukivat päälleen ja menivät kohti päärakennusta. Brandon, Alan ja Tyler istuivat jo pöydässä ja juttelivat. “Moi” Brandon tervehti. “Moi” Adeline sanoi ja Brandon antoi hänelle suukon. Tyler ja Ella suutelivat. Alan katseli Tyleria ja oli tukehtumaisillaan kananmunaan. Alan yskäisi ja kananmuna lensi Brandonin lautaselle. “Jätkä!” Brandon huusi ja heitti kananmunan Alanin päähän niin, että se muussantui Alanin hiuksiin. “Tyyppi! Tänään on se disco! Mä kävin justiin suihkussa!” Alan huusi ja näytti siltä kuin olisi alkanut itkeä. Pian ovi aukesi ja sisään astui Hannah. “Täällä olisi yksi joka on hieman ollut poissa kuvioista” Ja päärakennukseen astui Will. Tällä oli hymy kasvoillaan. Ellan silmät alkoivat säihkyä ja hän kompuroi ystävänsä luo. “Will!” Tämä henkäisi. He halasivat pitkän aikaa. Adeline, Tyler, Brandon ja Alan (jolla oli kananmunan paloja edelleen hiuksissaan), tulivat myös Willin luo ja halasivat tätä. “Kiva että oot taas täällä!” Tyler sanoi. Will katsoi heitä kaikkia iloisina. “Ihanaa että te kaikki ootte kunnossa! Onko tapahtunut mitään kamalaa?” Hän kysyi. He katsahtivat toisiaan ja alkoivat köhiä. “Noh siis…” Alan sanoi ja hieroi päätään. “Eipä mitään ihmeellistä” Tyler sanoi ja he kaikki alkoivat nauraa.

He istuivat ulkona, kaikki kuusi. Ella jutteli Willille innoissaan ja selitti asioita, joita oli tapahtunut. “Ja sitten Tyler kertoi, että se tykkää musta!” Ella sanoi. Willin hymy katosi ja tämä katsoi Tyleria. Ella kurtisti kulmiaan. “Mikä nyt?” Ella kysyi. “Ei mikään. Oon vaan ilonen sun puolesta!” Will sanoi ja hymyili uudestaan.

Kello oli kaksi, kun oli ruoan aika. He menivät sisälle, ruokana oli tortilloja. “Nami!” Will sanoi ja lisäsi:”Enpä ole saanut kunnon ruokaa aika pitkään aikaan!” Adeline huomasikin että tämä oli laihtunut, sillä hänelle oli annettu putkella pelkkiä ravinteita, kun hän oli ollut koomassa. He kaikki ottivat melko paljon ruokaa, mutta eniten ottivat jälleen Alan ja Tyler. Kun Alan oli tiskillä ottamassa kastikkeita, hän kaatoi vahingossa majoneesin, joka kaatoi kaikki muut kastikkeet lattialle. Alan nappasi yhden kastikkeista käteensä, mutta kaikki muut kastikkeet lojuivat maassa, isona järvenä. “Jaahas…” Keittiön täti sanoi ja mulkaisi Alania ärsyyntyneenä. “Sori…” Alan sanoi ja laittoi tortillaan sitä kastiketta, jonka oli ehtinyt pelastaa. Alan asteli pöytään nolostuneena ja haukkasi suuren palan tortillaansa. “Haaggffrrraaahhääööö!” Alan hönki ja tiputti tortillansa maahan. “Oliko vähä tulista?” Tyler nauroi ja kastikkeen sivussa luki:”Extra Hyber tulinen chilikastike”. Kaikki alkoivat nauraa, samalla kun Alan joi maitoa, niin, että sitäkin roiskui joka paikkaan.

Illemalla, kun kello oli puoli viisi Laura, Allison, Ella ja Adeline menivät mökkiinsä valmistautumaan discoon. Adeline otti housunsa ja sukkansa pois. Hän laittoi ohuet mustat sukkahousut jalkaansa. “Mulla on onneksi kiharrin mukana!” Allison sanoi, kun tällä oli hame päällä. “Pelastajani” Adeline nauroi ja veti hameen päälleen. Ella oli harjaamassa hiuksiaan ja tälläkin oli hame päällään. Allison kiharsi hiuksiaan ja kun oli saanut ne kiharrettua, hän teki Ellalle kampauksen. Adelinekin harjasi hiuksensa. Lauralla oli hame päällään ja teki itselleen nutturaa. Adeline otti meikkipussistaan huulikiillon ja levitti sitä huulilleen. Hän laittoi myös ripsiväriä ja moiskautti huuliaan kerran. Ellan hiukset olivat valmiit. “Hei, saanko mä lainata sun kiharrinta?” Adeline kysyi. “Toki” Allison sanoi ja antoi sen Adelinelle joka kiharsi hiuksensa.

Ella ja Adeline kävelivät kohti päärakennusta, jonka ovet olivat auki ja sen sisältä kuului musiikkia. Adeline ja Ella katsahtivat toisiaan. He menivät oven suuhun ja katsoivat sisälle. Pöydät oli vedetty niin, että ne olivat pois tieltä. Kaksikymmentä tuolia oli asetettu niin että niihin pääsi istumaan. Alanin sotkut oli siivottu pois ja päärakennuksen sisällä oli violetti valaistus. Brandon, Tyler, Alan ja Will seisoivat ja juttelivat. Heillä kaikilla oli puku päällä. Brandon ja Tyler kääntyivät katsomaan tyttöjä, kun Adeline ja Ella kävelivät heidän luokseen. “Vau, ootpa nätti!” Brandon sanoi ja tämän silmät säihkyivät. “Kiitti, sä oot tosi komee!” Adeline sanoi ja hymyili. Tyler avasi suunsa ja sanoi:”Ella?!” Ella nauroi ja he halasivat. Brandon otti Adelinen kädestä kiinni. “Tuu, mennään!” Tyler sanoi ja otti Ellan kädestä kiinni. Hän veti Ellan tanssilattialle ja he alkoivat tanssia. Adeline naurahti. Will ja Alan juttelivat kahdestaan ja Adeline huomasi Willin katselevan Ellaa. Pian Harley tuli paikalle ja kysyi Alania tanssimaan. Alanin silmät säihkyivät ja he lähtivät myös kohti tanssilattiaa. Pian Will veti henkeä ja sanoi:”Toivottakaa onnea!” Ja Will lähti tallustamaan kohti Evaa. Brandon katsahti Adelinea ja tämän tummat silmät hohtivat violetissa valossa. “Mennäänkö?” Brandon kysyi ja Adeline nyökkäsi. He lähtivät myös kohti tanssilattiaa käsi kädessä. Musiikkina taustalla soi “Careless Whisper”. Kaikki ihmettelivät hieman, mutta alkoivat tanssia. Brandon lauloi mukana ja pyöritti Adelineata. Tylerkin tanssi Ellan kanssa. Adeline huomasi, että Valentino ja Adolf tanssivat kahdestaan. Kaikki tanssivat onnellisina biisin loppuun ja sitten Brandon, Adeline, Ella, Tyler, Alan ja Will menivät ottamaan juotavaa. “Nauttikaa illasta!” Yksi keittiön tädeistä sanoi ja iski silmää. Brandon ja Tyler nyökkäsivät. Pian kaiuttimista alkoi kuulua:”Never ending story”. “Mennään tanssimaan tää!” Tyler innostui ja he juoksivat takaisin tanssilattialle. He jammailivat biisin tahdissa ja Ella ja Adeline lauloivat mukana. Pian Tyler ja Brandon alkoivat raahata Alania pitkin tanssilattiaa. “Hei..lopettakaa oikeesti, tää ei oo kivaa” Alan sanoi, mutta ei päässyt nousemaan ylös. He lopettivat Alanin raahaamisen ja nyt alkoi kuulua “Gangnam style”. “Woohoo!!” Asher huusi ja alkoi tanssia. Valentino ja Adolf alkoivat tanssia uudestaan. Kaikki tanssivat tanssia iloisina. “SEXY LADY!!” Kaikki pojat huusivat, kun se kohta tuli. Adeline ja Ella alkoivat räkättää. Brandon ja Tylerkin alkoivat nauraa. He jatkoivat tanssimista, eikä ollut huolen häivää.

Brandon, Tyler, Ella ja Adeline istuivat tuoleilla syömässä tarjottavia ja juomassa mehua, kun Dave kuulutti:”No niin, eikö olekin ollut mahtava ilta? Nyt on hitaiden aika. Kaikki pojat, pylly ylös ja menkää pyytämään neitoja tanssimaan!” Oli hetken hiljaisuus. Pian Tyler nousi ja pyysi Ellaa tanssimaan. Alan ja Harley sekä Will ja Eva menivät kohti tanssilattiaa. Brandonkin nousi ylös ja ojensi kätensä. “Saanko luvan?” Adeline hymyili ja nousi ylös. Hän niiasi ja sanoi:”Kyllä saat” Adeline asetti kätensä Brandonin käden päälle. Pian kaiuttimista alkoi soida “Until I Found You”. Adeline ja Brandon alkoivat tanssi hitaasti. Brandon hymyili ja kumartui hieman lähemmäs. Adeline tuli myöskin hieman lähemmäs Brandonia. “Minusta on ihanaa kun olet rinnallani” Brandon kuiskasi. Adeline hymyili eikä tiennyt mitä sanoisi. “Niin minustakin on ihanaa että olet siinä” Adeline sanoi ja he suutelivat. Adeline painautui Brandonin rintaa vasten ja olisi vain halunnut jäädä siihen.

## **LUKU 33**

Kun Tyler oli pyytänyt Ellaa tanssimaan hitaita. Ellasta tuntui ihanalta. Tyler näytti niin komealta ja ihanalta. He olivat kävelleet tanssilattialle. Tyler ojensi kätensä ja Ella laski omansa tämän käden päälle. Hän laittoi toisen kätensä Tylerin olkapäälle ja Tyler laittoi kätensä Ellan yläselkään. Ella katseli Tylerin kirkkaita sinisiä silmiä. “Olet niin kaunis!” Tyler sanoi. Ella hymyili ja sanoi:”Sä oot niin komee!” He molemmat naurahtivat hieman. Ella meni lähemmäs Tyleria ja tämä teki samoin. He tanssivat hiljaa katsellessaan toisiaan. “Oon onnellinen et mä löysin sut!” Ella sanoi. “Niin mäki” Tyler sanoi ja suuteli Ellaa. Siinä kohtaa Ella olisi halunnut jäädä siihen hetkeen ainiaaksi. Ella sai unohdettua kaikki huolensa ollessaan Tylerin lähellä. “Rakastan sua!” Tyler sanoi yhtäkkiä. Ella katsahti Tyleria ja sanoi:”Niin mäki sua!”

Hieman ennen tanssin loppua Tyler pysähtyi ja sanoi:”Tuu”Ella mietti, että miksi he olivat lopettaneet. Tyler otti hänen kädestä kiinni ja vei hänet ulos. Aurinko oli jo laskenut ja he pysähtyivät järven rantaan. “Mitä tää ny on?” Ella kysyi hämillään. Tyler otti kädestään jotain ja antoi sen Ellalle. “Mä halusin antaa sulle jonki muiston vielä ennen tän leirin loppua” Tyler sanoi antaessaan esineen Ellalle. Se oli kaulakoru, jossa oli sydän. Sydämen toisella puolella luki E&T ja päivämäärä 19.6, mikä oli päivä, milloin he alkoivat seurustella. “Se on ihana!” Ella henkäisi ja suuteli Tyleria. Tyler laittoi korun Ellan kaulaan ja he katselivat hetken järveä. Yhtäkkiä kuului karjuntaa ja Ella säpsähti, mutta Tyler sanoi:”Ei hätää. Ei se varmaan tänne tuu”

He palasivat päärakennukseen ja menivät muiden luo. Ella meni Adelinen luo. “Mihin te katositte?” Adeline kysyi. “Menimme rantaan. Tyler antoi minulle tällaisen korun” Ella kertoi. “Onpa ihana!” Adeline sanoi. “Ai antoko Tyler sulle ton?” Will tuli paikalle ja kysyi. “Joo” Ella vastasi. He palasivat tanssimaan ja sielä soi edelleen hitaita. Ella nojasi Tyleriin ja halusi taas jäädä siihen. Kaikki oli niin rauhallista ja ihanaa, kunnes yhtäkkiä Steve juoksi sisään hädissään. Tämä oli aivan veren peitossa ja täynnä haavoja. “S-se h-hirviö!” Steve sai sanottua juuri ennen kuin lyyhistyi maahan. Kaikki pysähtyivät järkyttyneesti, kunnes Hannah meni Steven luo. Kaikki katsoivat hädissään tapahtumaa. “O-onko hän kuollut?” Eva kysyi varovasti. Kului hetken aikaa, ennen kuin Hannah vastasi. “On..” Tämä sanoi. “Eiiii!!!!!” Avery huusi tuskissaan ja juoksi Steven luokse. Tämä oli ollut Steven tyttöystävä. Avery painoi päänsä Steven rinnan päälle, jotta tuntisi tämän sydämen lyönnin, muttei kuullut mitään. Kaikki henkäisivät kauhusta ja Ella painautui tiukemmin Tyleria vasten. Pian kuului uusi karjaisu. Kaikki alkoivat panikoimaan. Ella katseli ympärilleen ja huomasi Daven kadonneen. “Mitä me tehdään?” Adeline kysyi, kun he kaikki kuusi olivat yhdessä. “Rauhoittukaa. Ei ole mitään hätää!” Hannah yritti rauhoitella, mikä ei kyllä auttanut. Kuului taas karjaisu ja hirviö astui sisään mökkiin. Hirviö tönäisi Hannahin pois ja astui peremmälle. Hannah oli ilmeisesti menettänyt tajunsa, sillä ei noussut ylös. Ella tutkaili hirviötä ja huomasi sen olevan pienempi. “Tuo ei ole Morgrawr. Tuo on pienempi” Ella sanoi muille. “Onko niitä siis lisää?” Will kysyi hädissään. “Mitä me tehdään?” Adeline kysyi ja painautui Brandonia vasten. “Meidän täytyy saada nää ihmiset täältä pois” Tyler sanoi. “Mutta minne?” Alan kysyi. Ella katseli ympärilleen etsiskellen tietä ulos, muttei löytänyt sellaista. Hirviö seisoi ainoan uloskäynnin edessä. “Meidän täytyy ajaa hirviö pois, niin me pääsemme pois” Ella sanoi. “Mutta sehän on vaarallista!” Will sanoi. “Mitä muuta me voidaan tehä” Adeline järkeili. “Joku vois hakee keittiöstä puukkoja ja tälläsiä” Brandon ehdotti. Ella lähti hiipimään kohti muita leiriläisiä. “Mitä sä teet?”Tyler kysyi ja otti Ellan kädestä kiinni, niin ettei tämä päässyt liikkumaan. “Menen kertomaan noille muille meijän suunnitelman” Ella sanoi ja oli taas lähtemässä, mutta Tyler ehti ensin. Hirviö huomasi Tylerin ja oli menossa tätä päin, mutta sitten Ella heitti hirviötä lautasella, joka lojui heidän vieressä. Hirviö käänsi katseensa heihin ja unohti Tylerin. “Menkää joku sinne keittiöön” Adeline sanoi ja otti uuden lautasen heitti sillä hirviötä. Alan juoksi keittiön puolelle ja haki veitsiä ja puukkoja. Pian ympäri mökkiä alettiin heittelemään tavaroita hirviötä päin. Hirviö karjui ja alkoi hieman perääntyä. Kun hirviö oli oven ulkopuolella Brandon huusi:”Joku lukitkaa ovi!” Asher ja Sam juoksivat ovelle ja läimäyttivät sen kiinni. Hirviö karjui uudelleen ja yritti päästä sisälle, mutta ovi pidätteli sitä.

He kaikki kerääntyivät yhteen. “Eihän se pääse tänne?” Sadie kysyi. “Ovi pidättelee sitä hetken, muttei loputtomiin. Meidän pitää keksiä suunnitelma” Tyler sanoi. “Täällähän on niitä jousipyssyjä ja kirveitä. Mehän voitas käyttää niitä” Adolf ehdotti. “Mutta ensin pitäisi päästä hakemaan ne” Vanessa sanoi. “Miten me päästään täältä sitte pois?” Elijah kysyi. Kukaan ei sanonut mitään, sillä kukaan ei tiennyt miten he pääsisivät pois. “Mitä jos joku harhauttaa sitä?” Asher ehdotti. “Mutta miten joku voi harhauttaa sitä niin, ettei itte kuole?” Adeline kysyi. “Hyvä pointti” Asher totesi. “Mutta periaattees voidaanko me tehä mitää muuta” Sam kysyi. “No eikö meitä oo jo tarpeeks kuollu!” Avery sanoi edelleen painautuneena Steven ruumiiseen. “Eihän sen tyypin tarttis kuolla, jos me ollaan tarpeeks nopeita me saatais estettyä se” Asher sanoi. “Periaatteessa, mutta kannattaako ottaa sitä riskiä?” Tyler kysyi. “Mä voin harhauttaa, mut teidän pitää sit olla nopeita” Vanessa sanoi. “Ketkä ees hakis mitäki aseita?” Janet kysyi. “Jos mä, Valentino, August ja Elijah haettais ne kirveet” Adolf ehdotti. “Ja mä, Sam, Eva ja Will voitas hakee ne jousipyssyt” Asher ehdotti. “Ei Will voi taistella” Ella sanoi. Hän ei halunnut että riskeeraisi taas ystävänsä hengen hirviölle. “No sit Willin ei tartte tulla mukaan” Asher sanoi. “Kyllä mä voin!” Will sanoi. “Et voi” Ella väitti vastaan. “No mitä te muut teette?” Elijah kysyi. “No yks vois soittaa apua ja loput vois hankkii puukot tai jotku sellaset” Adeline ehdotti. “Mä voin soittaa apua” Harley lupautui. Hirviö yritti edelleen sisään rakennukseen. Ella näki että oveen oli jo tullut halkeamia. Ovi ei kestä enää kauaa.. jos tää suunnitelma ei toimi me kaikki kuollaan.. Ella ajatteli kauhuissaan. Tyler huomasi sen ja kietoi kätensä Ellan ympärille. “Meidän on yritettävä ja luotettava toisiimme. Tää ei oo enää mitää leikkiä vaan ihan totta!” Adeline sanoi vakavana. Kaikki nyökkäilivät. “Jos joku on pulassa me autetaan sitä, eikä jätetä sitä kuolemaan!” Adeline jatkoi. Ella oli ylpeä ystävästään, sillä tämä osasi pitää mahtavan kannustuspuheen. “Meidän pitäisi kaikkien mennä ensiksi piiloon, kun hirviö pääsee sisään ja aloittaa sitten vasta hyökkäys” Alan sanoi. “Joo” Ella sanoi. Ellan sydän tykytti nopeasti ja pelko valtasi hänen koko kehonsa. Hän yritti pysyä vahvana, mutta samalla tuntui kun hän olisi vain kuolemassa sisältäpäin pelkoon..

## **LUKU 34**

Adeline puristi silmänsä kiinni ja sydämen tykytys kuului korvissa asti. “Kaikki järjestyy!” Brandon sanoi ja halasi Adelinea. Ella katseli ympärilleen ja yritti miettiä. Alan oli tuonut kaikki lautaset, veitset, puukot, haarukat ja lasit mitä oli löytänyt. Hirviön karjunta kuului edelleen oven takaa, joka oli melkein murtumassa. “Mistä Vanessa menee harhauttamaan sitä?” Elmer kysyi. “Vessassa on pieni ikkuna josta pääsee ulos.” Vanessa sanoi ja lähti juoksemaan kohti vessaa. “Olkaa valmiina” Tyler sanoi. Tällä oli pieni naarmu poskessa. Adeline otti ison puukon käteensä ja puristi sitä kädessään. Asherin ja Adolfin ryhmä odotti jo ovella. “No niin Vanessa” Janet kuiskasi ja katsoi ovelle päin. Pian ryminä oven takana loppui ja kuului valtava karjaisu. “Nyt!” Asher huusi ja Sam, Valentino, August, Elijah ja Eva juoksivat ovesta ulos. Eva sulki oven ja hirviön karjaisu kuului uudestaan. “Tämän on pakko onnistua!” Will sanoi ja otti kolme haarukkaa käteensä. Harley juoksi paikalle ja sanoi:”Poliisit, ambulanssit ja paloautot on tulossa!!” Adelinen täytti pelko. Yhtäkkiä tuli hiirenhiljaista, mistään ei kuulunut yhtään mitään. Pian vessasta kuului rymähdys ja Vanessa tuli paikalle hengästyneenä. Hänen mekkonsa oli hieman revennyt ja polvessa oli mustelma. Janet juoksi ystävänsä luo. “Harhautin sen metsään” Vanessa huohotti. “Hyvä” Tyler sanoi. Pian ovi aukesi ja Asher, Sam, Eva, Adolf, Elijah, Valentino ja August juoksivat sisälle ja sulkivat oven. Kaikki tiputtivat kasan aseita. Elijah oli myös löytänyt kaksi oikeaa kivääriä. “kaikille kirves” Asher sanoi ja ojensi kaikille kirveen. Eva ja Herley piilottivat loput aseet niin, että niitä oli helppo hakea, jos niitä tarvitsisi. “Olkaa valmiina!” Sam sanoi ja seisoi valppaana Asherin takana. Ella painautui Tyleria vasten. Oli jälleen hiirenhiljaista. Adeline katseli varuillaan ympärilleen. “Se vaanii jossain” Elmer sanoi. Pian kuului taas ryminää. Adelinen sydän tykytti ja hän tunsi pelon valtaavan kehonsa. Avery pyyhki kyyneleet poskiltaan ja oli valmiina. Sadie ja Harley katsoivat toisiaan. Pian ryminä loppui ja kuului heikompi karjaisu. Kuului taas ryminää, mutta nyt se kuulosti siltä, että niitä on kaksi. “Voi ei..” Eva sanoi ja puristi kirvestä. Brandonilla oli toinen kivääreistä ja Tylerilla toinen.

Sitten kuului valtava rymähdys ja seinä murtui, oven kohdalta kokonaan. Heidän edessään seisoi Morgrawr. “Ei!” Ella sanoi. “Muistakaa suunnitelma!” Asher huusi. He olivat koonneet pöydistä suojapaikat. Morgrawr karjui raivoissaan ja nappasi Willin otteeseensa. “Ei!” Ella huusi ja meni lyömään hirviötä kirveellä. Pian paikalle saapui pienempi hirviö. Kaikki syöksyivät suojaan, kun pienempi hirviö heitti tuoleja ympäri rakennusta. Tyler ja Brandon ampuivat Morgrawria. Morgrawr rääkäisi ja tiputti Willin maahan. Ella syöksyi Willin luo ja veti tämän suojaan. Sadie ja Harley heittivät lautasia hirviöiden päälle. Adeline hengitti syvään ja päätti sitten tehdä siirtonsa. Hän juoksi Morgrawrin alle ja viilsi kirveellä pitkän haavan olion mahaan. Tämä karjui ja nosti Adelinen ilmaan, niin, että Adeline kirves tippui maahan. Hirviö puristi Adelinen jalkaa ja Adeline kirkui ja yritti päästä pois. “Eii!” Brandon huusi ja ampui Morgrawria. Tämä rääkäisi. Tyler, Sam, Asher, Eva ja Elmer taistelivat toista pienempää hirviötä vastaan. Ella hoiti Williä, joka näytti onneksi olevan kunnossa. Adeline huomasi, että jalasta oli alkanut vuotaa paljon verta ja sitä kirveli todella paljon. August, Adolf ja Valentino juoksivat kohti Morgrawria, mutta Morgrawr heitti Adolfin pois. Valentino ja August löivät hirviötä kirveellä. Pian Morgrawr tiputti Adelinen alas. Adeline veti henkeä ja Brandon juoksi hänen luokseen. “Sinä et taistele enää!” Hän sanoi ja veti Adelinen turvaan. “Kylläpä!” Adeline vastusti ja yritti nousta ylös. “Voit heitellä lautasia ja muuta, mutta taistella sinä et enää saa!” Brandon sanoi vakavissaan ja huolissaan. Kuului karjaisu ja Sadie makasi maassa pyörtyneenä. Pienempi hirviö heitteli tuoleja taas ympäri salia. Brandon juoksi taisteluun mukaan. Adeline laahusti Harleyn luo, joka oli nurkassa järkyttyneenä. Elmerkin makasi maassa. Adeline otti yhden kirveen maasta ja heitti sitä pientä hirviötä kasvoihin. Tämä rääkäisi ja peruutti pois. Pian myös Morgrawr peruutti ja juoksi metsään. “Woohoo!” Avery huusi voitonriemuisena. “Onko se jo ohi?” Will kysyi. “Ei varmasti” Tyler sanoi vakavana. Tällä oli haava poskessa. “Ootko kunnossa?!” Ella kysyi Adelinelta. “Joo, oon” Adeline hymyili. Pian kuului uusia karjaisuja ja nyt hirviöitä oli neljä. “Mitä-?” Avery huusi, kun yksi hirviöistä heitti hänet seinään ja Avery jäi liikkumattomana maahan. “Hyökkäykseen!” Brandon huusi ja ampui yhtä silmään. Morgrawr oli kadonnut. Adeline heitteli lasikuppeja hirviöiden päälle. Asher ja Sam löivät kirveellä yhtä hirviöistä, joka kuitenkin heitti pojat pois. Ella ja Tyler puukottivat yhtä hirviötä, joka oli vähällä saada Tylerin kiinni. Eva löi hirviötä kirveellä takajalkaan, niin että se kaatui maahan. Brandon ampui hirviötä päähän ja se jäi maahan liikkumattomana. Pian kuului rääkäisy ja Ella roikkui hirviön otteessa. Adeline raivostui ja otti yhden kirveistä. Hän heitti hirviön käteen kirveellä, niin että se tiputti Ellan maahan. “Et vie ystävääni!” Adeline huusi ja otti kirveen uudestaan. Ella makasi tajuttomana maassa. Harley, Vanessa ja Janet ampuivat hirviöitä jousipyssyillä. Adeline löi hirviötä etujalkaan ja se karjaisi. Adeline meni seisomaan Ellan eteen, kirves tiukasti otteessaan. Hirviö rääkäisi ja heitti Adelinen keittiöön. Ilmat pakenivat Adelinen keuhkoista ja Adelinen jalka oli vääntynyt. Hirviö tallusti kohti Adelineata valkoiset silmät kiiluen. Adeline tunsi voimien uupuvan, mutta otti vielä kirveen käteensä. Hän yritti huitaista hirviötä, mutta epäonnistui. Hirviö otti kirveen ja heitti sen pois. “Voi ei..” Adeline henkäisi ja huomasi kaikeksi onnekseen Ellan nousevan pystyyn. Mutta sitten hirviö raapaisi Adelinen mahaan syvän haavan. Valtava kipu täytti Adelinen. Hänen suustaan tihkui verta. Kaikki pimeni hänen ympärillään. “Adeline!!!” Kuului Brandonin kauhistunut ääni, mutta Adeline ei enää nähnyt mitään, vaan vaipui pimeyteen.

## **LUKU 35**

Ellan silmät rävähtivät auki ja kesti hetken että hän tajusi missä oli, mutta tajusi että taistelu oli käynnissä. Ella oli nousemassa, mutta valtava kipu hänen jalassaan esti sen. Ella yskäisi ja lattialle lensi hieman verta. Ella katseli ympärilleen ja huomasi Adelinen makaavan tajuttomana maassa ja Morgrawrin hänen edessään. “Ei!!!” Ella huudahti ja nousi kaikista kivuista huolimatta pystyyn ja nappasi kirveen Elijahin kädestä, jolla ei ollut mitään hätää. Ella juoksi suoraan Morgrawria päin hyppäsi tämän selkään ja huitaisi kirveellä Morgrawria, niin että tämän toinen käsi lähti irti. Verta lensi ympäri huonetta ja nyt Ellakin oli ihan veressä. “Mä oksennan pian!” Vanessan ääni kuului kaukaa. Morgrawr karjaisi valtavasti ja ravisti Ellan pois päältään. Tippuminen sattui jalkaan valtavasti ja Ella huomasi, että siitä alkoi vuotaa enemmän verta. Ella raahautui Adelinen luokse. “Adeline! Herää!!” Ella sanoi ja yritti ravistella ystäväänsä hereille. “Kiltti!! Herää! En voi menettää sinua!!” Ella sanoi hätääntyneesti ja tunsi kuinka kyyneleet valuivat hänen poskilleen. “Adeline!!” Ella huusi ja ravisteli ystäväänsä lisää. Pian Brandon saapui paikalle ja otti Adeline syliinsä. “Adeline! Rakas herää!” Brandon alkoi myös hätääntyä. Ella jalkojen vieressä oli pian isompi lammikko kyynelistä kuin verestä. Pian Adeline alkoi yskiä hieman ja avasi silmänsä. “Adeline!” Brandon sanoin huojentuneena. Ella kääntyi takaisin taistelua päin. Asher, Sam ja Tyler olivat taistelemassa pienempää hirviötä vastaan ja hirviö oli nostanut Samin ilmaan ja kuristi tätä. “Sam!” Asher hättäntyi ja hakkasi hirviötä kovemmin puukolla. Ella juoksi heidän luokseen ja huitaisi kirveellä hirviötä selkään. Hirviö päästi Samista irti ja kääntyi Ellaan päin. Hirviö raapaisi Ellaa naamaan. Ella kaatui maahan ja hänen naamaansa sattui. Sitten hän näki, kuinka hirviön pää tippui hänen viereensä ja verta lensi hänen päälleen. Tyler oli katkaissut hirviön kaulan. Ellan naamaa kirveli, mutta onnekseen hän huomasi haavan olevan melko pieni. Tyler auttoi hänet ylös ja kysyi:”Oletko kunnossa?” Ella katsoi Tyleria ja sanoi:”Olen. Entä sä?” Ennen kuin sai vastauksen ulkoa kuului kiljuntaa. He juoksivat pihalle ja huomasivat Morgrawrin napanneen Evan. Asher ja Adolf hakkasivat Morgrawria kirveillä ja Sam ja Alan ampuivat tätä jousipyssyillä. Ella juoski myös mukaan ja yritti hakata Morgrawria kirveellä, mutta huomasi, että hirviöitä oli kertymässä lisää ja he olivat piirittäneet Willin. “Will!” Ella huudahti ja juoksi hirviöitä päin. Hän huitaisi yhtä kirveellä ja tämä kirkaisi ja juoksi pois, mutta muut kävivät hänen kimppuunsa. Ella yritti huitoa näitä muitakin, mutta yksi sai kirveen heitettyä pois. Ella huomasi että Morgrawr oli päästänyt Evasta irti. Ella tunsi valtavan kivun kyljessään. Sitten kipu hellitti ja Ella huomasi että Adeline oli tullut ja huitaissut hirviön pois kimpustani. Myös Tyler, Alan, Asher, Eva ja Elijah olivat tulleet auttamaan. Yksi hirviöistä heitti Elijahin puuta päin ja tämä jäi hetkeksi tajuttomaksi, mutta nousi pian ylös. Eva ojensi Ellalle puukon ja he jatkoivat hirviöiden tappamista. Kun tuli rauhallista Ella hengitteli hetken ja istahti maahan. Hänen jalkaansa ja kylkeensä sattui.

He palasivat mökkiin, jossa lojui kuolleita hirviöitä ja verta oli kaikkialla. “Onko se nyt ohi?” Harley kysyi varovasti. “En usko” tällä kertaa se oli Elijah, joka sanoi niin. “Viedään pahasti haavoittuneet hoitoon ja tehdään mitä voidaan, ennenkuin ne hyökkäävät uudelleen” Brandon ohjeisti. Ella istahti maahan Adelinen viereen. “Ootko kunnos?” Ella kysyi ystävältään. “No, mä oon elossa vielä” Adeline sanoi. “Aika kova saavutus” Ella sanoi ja he saivat hieman hymyillä. “Onko moni kuollut?” Ella kysyi Vanessalta, joka oli viemässä haavoittuneita. “En tiedä, en ole tarkistanut, mutta moni on vielä elossa” Vanessa sanoi. Sitten pelko valtasi Ellan. Hän ei ollut nähnyt Tyleria hetkeen. Hän nousi ylös ja katseli ympärilleen. Lopulta hän näki Tylerin, joka oli myös etsinyt häntä. He juoksivat toisiaan vastaan ja halasivat. Ei tarvinnut sanoa mitään, he molemmat tiesivät vastaukset kysymyksiin. “Pelkäsin niin että menetän sinut!” Ella sanoi. “Niin minäkin pelkäsin menettäväni sinut” Tyler sanoi. “Täällä on sideharsoja haavoihin” Eva sanoi. Ella ja Tyler menivät sinne ja Ella sitoi jalkaansa siteen.

Oli kulunut puoli tuntia, eikä mitään ollut tapahtunut. He alkoivat ajatella, että se oli ohi. Ella meni ulos ja katsoi varuillaan ympärilleen. “Apua!” Ella kuuli huudon ja katsoi nopeasti ympärilleen ja huomasi Morgrawrin napanneen Willin ja oli nyt viemässä tätä metsän. “Ei!” Ella huudahti ja lähti juoksemaan Hirviön perään. “Ella!” Ella kuuli takaansa huudon, muttei välittänyt siitä, vaan juoksi vain ystävänsä perään. Tällä kertaa et saa ystävääni! Ella ajatteli.

Ella oli keskellä metsää olevalla aukiolla ja katseli ympärilleen löytääkseen Willin, muttei nähnyt tätä. Metsästä kuului pieni rasahdus ja Ella käänsi nopeasti katseensa taakseen, muttei nähnyt mitään. Pian hän huomasi hahmon makaavan puuta vasten. Will! Ella juoksi hahmon työ ja se tosiaan oli Will. Onneksi Will oli hereillä ja näytti melko hyvin voivalta. “Oletko kunnossa?” Ella kysyi huolissaan. Will ei sanonut mitään vaan katsoi järkyttyneenä Ellan taakse. Sitten Ella tunsi hengityksen niskassaan ja kääntyessään, hän näki Morgrawrin seisovan aivan hänen takanaan. Hetken he vain tuijottivat toisiaan ja sitten Morgrawr nosti Ellan ylös. Yhdellä kädellään Morgrawr puristi Ellaa kaulasta. Ella ei saanut henkeä ja hän yritti pyristellä pois tämän otteesta, muttei päässyt. yksikätiseksi Morgrawr oli yllättävän vahva. “Ella!” Will huudahti. Ella tunsi keuhkojensa tyhjenevän ja hänen pyristelystä tuli yhä voimattomampaa. “Ella Cameron. Tiesin aina että sinussa ja ystävissäsi on jotain. Olette yllättävän rohkeita ja vahvoja ikäisiksinne” Ella kuuli äänen tulevan hirviöiden pesästä. Ella yritti nähdä kuka se oli, muttei nähnyt mitään. “Tiesin että te vaikeuttaisitte suunnitelmaani, mutten olettanut että näin paljon. Morgrawr voit nyt päästää irti” Ääni kuului uudelleen ja ote Ellan kaulan ympärillä hellitti ja Ella tippui maahan, muttei pystynyt vieläkään hengittämään kunnolla. Hän käänsi katseensa nähdäkseen puhujan, mutta hänen näkönsä oli liian heikko nyt. Pian hän tunsi käden nostavan hänet ylös. Se ei ollut Morgrawrin teräväkyntinen käsi, eikä Willin. Käsi työnsi hänet puuta vasten. Ella alkoi hahmottaa olion ja tunnisti sen Daveksi. “Ystäväsi eivät varmasti löydä sinua täältä ajallaan” Dave sanoi ja jatkoi:”Nyt kun sinä olet poissa leiristä ja ystäväsi ovat varmasti etsimässä sinua, mikään ei pysäytä suunnitelmaani” Ellan valtasi pelko. Hän ei tiennyt mitä tapahtuisi hänelle, sekä hänen ystävilleen. Olisiko tämä hänen loppunsa? Dave otti puukon käteensä ja katseli Ellaa. Ella sulki silmänsä, sillä ei halunnut nähdä, kun Dave lävistäisi hänen sydämensä. Dave kuitenkin teki viillon vain hänen kämmeneensä. Ella avasi silmänsä ja Dave oli jo poissa. Ennenkuin Ella ehti tajuta asiaa, hän tunsi läimäyksen päässään ja hän kaatui maahan tajunsa menettäen.

## **LUKU 36**

Adeline yski verta maahan ja näki mahansa olevan ihan veren peitossa. "Tässä sidettä" Asher sanoi ja antoi sen Adelinelle. "Kiitti" Adeline yski ja otti siteet. Pian Brandon juoksi paikalle järkyttyneenä ja auttoi Adelinea sitomaan haavan. "Missä Ella on?" Adeline kähisi. “En tiedä” Brandon sanoi ja katseli ympärilleen. “Tyler ja Sam ovat vartiossa, he ilmoittavat jos hirviöitä näkyy!” Eva sanoi ja kantoi Harleyn kanssa Sadieta kohti hoitorakennusta. Minun on löydettävä Ella! Adeline ajatteli ja hädin tuskin pystyi nousta ylös. “Äläpäs hoppuile” Brandon sanoi ja kiersi vielä siteitä haavaan. Tällä oli haava otsassa ja jalassa. “Oletko sä kunnossa?” Adeline kysyi. Brandon katsoi häntä huolissaan ja sanoi:”Sun on nyt sitä turha murehtia ku sulta tippuu suolet varmaan pian ulos!” Asher ja Elijah kokosivat aseita ja turvapaikkoja uudestaan. “Jonkun on jäätävä hoitamaan haavoittuneita!” August sanoi. “Mä voin” Janet suostui ja lähti kohti hoitorakennusta. “Missä Avery muuten on?” Harley kysyi. Valentino oli kantanut Steven ruumiin ulos. “Hei Avery on täällä!” Kuului Asherin ääni ja raahasi Averyn ulos. “Onko..Onko hänkin kuollut?” Eva kysyi järkyttyneenä. Vanessa juoksi paikalle ja asetti korvansa Averyn rintakehän päälle. “Ei kuulu mitään…” Vanessa sanoi ja painoi päätään. Adelinen täytti huoli. “Jo kaksi kuollutta, eikä tämä ole vielä ohi. Haavoittuneita on liikaa…” Sam sanoi joka oli tullut paikalle. “Tässä taitaa olla yksi ase mitä tarvitsisitte..” Kuului heikko ääni ja Adeline huomasi Hannahin kantavan moottorisahaa. “Hannah!”  Eva huudahti ja juoksi tätä vastaan. Muut jäivät juttelemaan, mutta Adeline päätti etsiä Ellan. Adeline ontui ja katseli kohti metsää. Kello oli nyt tasan kaksitoista, oli keskiyö. Metsä oli pilkkopimeä, mutta Adeline tiesi Ellan olevan siellä jossain. Adeline otti puukon maasta ja lähti kohti synkkää ja pimeää metsää.

“Ella!” Adeline sihahti. Hän ei enää tiennyt missä oli. Leirin suunnasta kuului karjaisu ja Adeline kääntyi nopeasti. “Ne ovat taas hyökänneet!” Adeline kuiskasi itsekseen ja jatkoi rivakasti matkaa. “Ella!” Adeline sihahti uudestaan. Pian hän tuli pienelle aukiolle ja kuuli äänen:”Adeline…” Adeline kääntyi ja huomasi Willin puuta vasten maassa. “Will!” Adelin henkäisi ja huomasi kauhukseen hieman kauempana Ellan makaavan maassa. “Ella!!” Adeline sanoi ja juoksi ystävänsä luo. Tällä oli taju kankaalla, mutta hän hengitti kyllä. “Will, pystytkö kävellä?” Adeline kysyi ja Will nousi seisomaan, tällä ei ollut pahoja haavoja, joten se oli hyvä. Ellan suusta valui hieman verta. Adeline repäisi hameestaan palan ja pyyhkäisi sillä Ellan suupieltä, niin että siihen ei jäänyt enää verta. Adeline huomasi että hänekin suustaan valui verivana. Adeline pyyhkäisi sen kädellään ja hieroi silmiään. “Kannetaan Ella hoitohuoneeseen” Adeline ohjeisti ja hän ja Will nostivat Ellan pois maasta.

Leiriin saavuttua heitä vastaan oli onneksi enää kolme hirviötä ja Morgrawr. Will ja Adeline hiipivät hoitohuoneeseen, Ellaa yhä kantaen. “Tulkaa sisään!” Janet kuiskasi ja avasi heille oven. Siellä oli jo Sadie, joka oli onneksi jo valveilla. Elmer ja Alan makasivat maassa, hieman veren peitossa. Adeline laski ellan peiton päälle ja kysyi Janetilta:”Onko kaikki kunnossa?” “Alan ja Elmer ovat haavoittuneita. Sadie voi pian palata jo taisteluun” Janet kertoi ja sitoi Ellan kättä siteisiin. Adeline nyökkäsi ja katsahti huolestuneena Ellaan ja Alaniin. Will meni jo ulos ja Adeline nilkutti perästä. Pian hoitorakennusta kohti kiikutettiin Sam, jolla oli paha haava jalassaan. “Väistäkää!” Asher sanoi ja meni hoitorakennuksen sisään, Samia kantaen. “Voi ei…” Will sanoi huolissaan ja otti kirveen maasta. “Eikun hommiin” Hän lisäsi ja juoksi kohti hirviötä raivoissaan. Adeline yski verta maahan ja otti kirveen, joka lojui maassa. Hirviö rääkäisi ja heitti Tylerin ja Brandonin järveen. Pieni hirviö puraisi Evaa jalkaan joka kiljaisi kivusta. “Tämä ei voi jatkua näin!” Adeline sanoi ääneen ja huomasi moottorisahan maassa. Hän otti sen käteensä ja käynnisti sen.Se hurahti käyntiin ja Adeline nilkutti hirviön luo joka oli juuri hiipimässä kohti Asheria. Adeline sahasi sen takajalan poikki ja hänen päälleen roiskui verta, joka kirveli Adelinen naamalla. Hirviö huusi tuskissaan ja kääntyi kohti Adelinea. Adeline otti moottorisahan esiin ja sahasi hirviön pään irti. Maahan valui verta ja hirviö kaatui maahan kuolleena. “Adeline!” Brandon huusi, kun oli päässyt ylös järvestä. Adeline kääntyi pois ja juoksi kohti seuraavaa hirviötä joka oli Evan ja Sadien luona. Harley ja Valentino taistelivat toista hirviötä vastaan raivokkaasti. Adelien upotti moottorisahan hirviön takapäähän ja se rääkäisi. Se kääntyi ja heitti Adelinen maahan. Ilmat pakenivat jälleen Adelinen keuhkoista. Moottorisaha lensi jonnekkin kauemmas. Adeline nousi ylös ja yskäisi taas verta. Häntä heikotti, eikä pysynyt kunnolla pystyssä. Pian hirviö pysähtyi Adelinen eteen ja karjaisi. Adeline tuijotti hirviön valkoisia silmiä ja sanoi:”Te ette voita tätä taistelua!” Pian joku otti Adelinen takaa kiinni ja kiersi kätensä Adelinen kaulan ympärille, niin ettei hän saanut henkeä. Se oli Dave. “Sinä et tapa minun luomuksiani!” Hän sihisi ja puristi edelleen Adelinea otteessaan. “Te kuolette, kaikki. Kukaan ei pääse täältä pois se on teidän kohtalonne! Te kaikki kuolette, tuskallisesti ja hitaasti! Ette pääse enää täältä pois!! Poliisit eivät ehdi paikalle!!” Dave huusi leirin halki. Adelinen naama oli punainen eikä saanut henkeä. Pian hänen silmissään pimeni taas. “Te kaikki kuolette lupaan sen!” Dave kuiskasi Adelinen korvaan. Adeline yski verta ja kähisi. Metsästä kuului karjuntaa ja Dave piti vielä Adelinea otteessaan. Kaukaa metsän takaa kuului poliisien pillien ääniä.

## **LUKU 37**

Ella avasi silmänsä ja huomasi olevan hoitohuoneessa. Ella tunsi Tylerin pitävän hänen kädestään kiinni. Ulkoa kuului kiljuntaa ja Ella nousi ylös ja yritti pysyä pystyssä. “Rauhallisesti!”Tyler sanoi ja auttoi Ellaa pysymään pystyssä. Ellaa huimasi, mutta hän pysyi lujana. Ulkoa kuului lisää kiljuntaa ja karjumista. Ella ja Tyler menivät varovaisesti katsomaan ulos. Oven avattuaan he näkivät, että hirviöitä oli jostain tullut lisää ja jokainen leiriläinen oli piiritetty. Ei! Ella henkäisi ja huomasi, että Dave oli napannut Adelinen ja yritti kuristaa tätä. Ella katseli ympärilleen, jos löytäisi jotain millä voisi heittää Davea, mutta mitään ei löytynyt. Pian päärakennuksesta astuivat ulos Brandon, Alan ja Will. Heillä oli jousipyssyjä ja puukkoja käsissään. “Tarttetteko näitä?” Will kysyi ja heitti Ellalle ja Tylerille aseita. Ella sai puukon ja Tyler löysi jostain kirveen. Dave ei ollut huomannut heitä vaan keskittyi vain Adelineen. Koita kestää vielä! Ella sanoi mielessään Adelinelle. He viisi hiipivät Daven taakse. “Nyt kukaan ei voi enää estää minua” Dave sanoi Adelinelle. Muut leiriläiset eivät kyenneet tekemään enää mitään. “En olisi niin varma” Ella sanoi ja samalla Alan heitti Davea kivellä. Dave voihkaisi ja tiputti Adelinen maahan. Morgrawr karjaisi ja lähti heitä kohti. Brandon juoksi Adelinen luokse ja auttoi tämän ylös. Dave nousi myös ylös ja otti puukon taskustaan. Tämä näytti todella vihaiselta. Osa hirviöistä lähti myös juoksemaan heitä kohti. Will ja Tyler ottivat kirveet käteen ja juoksivat hirviöitä vastaan. Ella meni Adelinen luokse. “Oletko kunnossa?” Ella kysyi. “Joo” Adeline vastasi. “Te saastaiset kakarat!” Dave huusi ja oli tulossa heitä päin puukko kädessä. Brandon ja Alan katsahtivat toisiinsa ja Alan lähti juoksemaan kohti vajaa ja Brandon juoksi muiden leiriläisten luokse. He olivat selvästi suunnitelleet jotain, mutta Ella ei tiennyt mitä. Dave heitti puukon, joka osui suoraan Ellan jalkaan. Ella irrotti puukon jalastaan ja heitti sen Davea päin. Hän onnistui osumaan tätä myös jalkaan. Yksi hirviöistä tuli ja nappasi Adelinen. Adeline kiljaisi, kun hirviön kynnet repivät tämän ihoa. Ella hyppäsi hirviön niskaan ja vetäisi puukolla ison viillon tämän niskaan. Hirviö kaatui maahan ja verta pulppusi tämän niskasta. “Ei!” Dave huudahti. Pian hirviö muuttui elottomaksi. Adeline kömpi pois hirviön alta ja juoksi kohti Davea. Dave ei huomannut Adelinea ja Adeline sai vedettyä Daven kylkeen melko ison haavan. Dave rääkäisi. “Hyvä Adeline!” Ella huusi ystävälleen. Pian Dave tuli Ellan luokse ja otti hänestä tiukasti kiinni. Ella yritti irrottautua Daven otteesta, muttei päässyt. “Nyt jäit kiinni” Dave sanoi. “Aaarggh” Kuului ääni ja Ella huomasi että Adeline oli löytänyt ison kepin maasta ja lyönyt sillä Daven tajuttomaksi. Ella katsahti ystäväänsä, jolla oli edelleen keppi kädessä. Tämän silmissään näkyi viha. Ella kumartui lähemmäs Davea ja kuunteli hengittikö tämä vielä, sillä Adeline oli lyönyt tätä aika kovaa. Dave hengitti, mutta taju häneltä oli lähtenyt. “Kiitti!” Ella sanoi ja he menivät muiden leiriläisten luokse.

Hirviöt ärjyivät ja Ella työnsi puukon yhden selkään. Hirviö rääkyi ja rupesi pyörimään ympäriinsä. Puukko oli jäänyt sen selkään, eikä Ella saanut sitä mitenkään takaisin. Ella näki, kun nuoli lävisti hirviön pään. Brandon oli ampunut nuolen suoraan hirviön päähän. Ella meni ruumiin luokse ja nyppäsi puukkonsa irti hirviön selästä. “Kiitti!” Ella huusi Brandonille. Ella katseli ympärilleen ja huomasi että Morgrawr oli hävinnyt. Ella katsoi Adeline nopeasti sanoakseen asiasta, mutta tämä oli jo huomannut. Pian kuului huutoa. Ei kärsimyksestä vaan ihan tavallista huutoa. Ella näki kuinka Will juoksenteli ympäri pihaa. Pian hirviöt kiinnittivät huomionsa tähän ja lähtivät tämän perään. “Will!” Ella huusi hädissään. Tyler oli ilmestynyt hänen taakseen ja esti Ellaa juoksemasta ystävänsä luokse. Ella katseli peloissaan, kuinka Will juoksi kohti päärakennusta. Kun Will ja hirviöt olivat sisällä Alan heitti mökkiin jotain ja rakennus syttyi palamaan. Liekit levisivät nopeasti koko rakennukseen. “Ei!!” Ella huusi ja yritti rimpuilla Tylerin otteesta. Kyyneleet valuivat Ellan poskille ja hän lyyhistyi maahan. Rakennuksesta kuului karjaisuja ja liekit olivat vallanneet nyt koko mökin. Pian ikkunasta kiipesi ulos jotain. Ella nousi ylös ihmetellen, mitä se oli. Hän lähti varovasti astelemaan sitä kohti. Lopulta hän tunnisti sen Williksi. Ella juoksi tämän luo ja halasi tätä. “Älä enää ikinä tee noin!” Ella sanoi ja läimäytti ystäväänsä hellästi. Rakennuksesta ei kuulunut enää mitään ja Ella kuuli sireenien ulvonnan yössä. Ella palasi muiden luokse ja katseli onnekseen, että kaikki heidän kaveriporukastaan olivat elossa. He katselivat päärakennuksen palamista, mikä oli ainut valo. Kello oli jo jotain kolme yöllä, joten valoa ei ollut näkyvissä. Ella nojautui Tyleriin ja Adeline nojautui Brandoniin. Pian puiden takaa näkyi puna sinisiä valoja. Poliisiautoja, ambulansseja ja paloautoja kaartoi pihaan. Ella huokaisi helpotuksesta, sillä nyt se olisi ohi.

## **LUKU 38**

Joukko poliisiautoja, ambulansseja ja paloautoja kurvasi pihaan. Adeline käänsi katseensa poliiseihin jotka menivät vangitsemaan tajuttoman Daven. Palokunta saapui paikalle ja alkoi ruiskuttaa vettä päärakennuksen päälle. Janet kurkisti hoitorakennuksesta ja tämän silmät levisivät ihmetyksestä. “Nyt se on ohi…” Sadie sanoi ja nojasi polveensa, josta tihkui verta. “Onneksi” Sam sanoi joka ontui paikalle. Adeline nojasi tiukemmin Brandoniin. Brandon kiersi kätensä Adelinen ympärille. “Kaikki on nyt hyvin” Tyler lohdutti ja halasi Ellaa. Ensihoitajat juoksivat nuorten luo. Sam, Alan, Elmer, Harley, Asher, Eva, Adeline, Ella, Brandon ja Allison vietiin kohti kahta ambulanssia. Adeline istui Ellan viereen, samalla kun heidän haavojaan tutkittiin ja hoidettiin. “Nyt tämä kaikki on ohi” Ella sanoi ja katseli järvelle. “Niin, onneksi” Adeline sanoi ja lisäsi nauraen:”Oli tämä kyllä aika unohtumaton leiri” Ellakin alkoi nauraa ja hoitaja sanoi:”Voitte mennä” Ella ja Adeline laskeutuivat maahan ja kävelivät kohti muita ystäviään. Kaksi reportteria haastattelivat Lauraa, Asheria ja Vanessaa. “Kyllä nyt lehtiin tulee juttua” Will sanoi. “No joo” Ella sanoi ja hymyili. Poliisit tutkivat paikkoja ja ottivat näytteitä. Tulipalo oli sammunut ja mädäntyneen lihan haju täytti ilman. Alan köhi ja alkoi yskiä rajummin. “Älä tukehdu!” Tyler sanoi ja taputti ystävänsä selkää niin kovaa, että Alan lensi mutaiseen ja veriseen maahan. “Sori!” Tyler sanoi ja alkoi nauraa.

Adeline istui penkillä, poliisit ja ambulanssit olivat edelleen leirissä. Paloauto oli jo lähtenyt. Kello oli neljä aamuyöllä ja taivas alkoi muuttua kellertäväksi, kun auringon ensimmäiset säteet loistivat leiriin. Adeline kääntyi kohti poliisiautoa ja huomasi Daven katselevan heitä verenhimoisena. Dave sanoi jotain mitä Adeline ei kuullut mutta luki sen tämän huulilta: Tapan teidät vielä. Dave sanoi ja mulkaisi lapsia. Adelinen läpi kävi kylmät väreet. “Adeline?” Ella kysyi ja Adeline hätkähti. “Ootko okei?” Ella kysyi. “Joo…” Adeline sanoi. “Tuu..mennään vaihtamaan vaatteet” Ella sanoi ja johdatti  Adelinea kohti heidän mökkiää, joka oli onneksi ehjä. Yhtäkkiä Adelinen mahaa alkoi särkeä. Ella katsoi häntä huolissaan ja katseli ympärilleen. “Olen kunnossa” Adeline sanoi. Ella nyökkäsi ja auttoi Adelinen ylös.

He vaihtoivat mukavammat vaatteet ja vaihtoivat Adelinen haavan siteen uudempaan ja puhtaampaan siteen. He menivät ulos. Kaikki leiriläiset olivat vaihtaneet uudet ja puhtaat vaatteet päälleen. Pian Hannah saapui paikalle ja sanoi:”No niin, bussi saapuu kello kaksitoista, päivällä, olkaa silloin valmiina” Kaikki nyökkäilivät. Adeline kääntyi kohti metsää ja ihan niinkuin olisi nähnyt siellä jotain, jotain valkoista joka haisi pahalle. Se liikkui kun varjo ja kuiskasi:”Me palaamme”

## **LUKU 39**

Kello oli seitsemän aamulla, eikä kukaan leiriläisistä ollut nukkunut tippaakaan yöllä. Ellan jalkaan sattui ja side oli taas veressä. Hän istui Adelinen kanssa penkeillä ja he katselivat leiriä. Päärakennus oli osittain romahtanut ja tuhkaa pöllysi hieman sen ympärillä. Asher, Sam, Adolf, Tyler ja Brandon kantoivat rakennuksen sisältä tavaroita, jotka olivat vielä edes jotenkin ehjiä. Ella nousi penkiltä ja meni Tylerin luokse. “Oletko kunnossa?” Tyler kysyi huomatessaan Ellan tulevan kohti ja lähti itse vastaan. “Olen, entä sä?” Ella kysyi ja halasi tätä. “Oon” Tyler vastasi. “Onko joitain vapaaehtoisia tekemään ruokaa? Meidän olisi hyvä saada hieman syötyä” Hannah tuli päärakennuksesta ja kysyi. “Täällä on hieman ruoka-aineksia” Hän lisäsi. Eva, Harley, Sadie ja Allison menivät keittiölle. Ella päätti mennä katsomaan, miltä päärakennus näytti. Ovi oli irti ja sisällä joka puolella oli verta. Seinässä oli iso reikä ja osa huonekaluista oli hajalla. Discolaitteet olivat vielä ehjiä, mikä yllätti monet. Hirviön raatoja oli edelleen ympäri huonetta.

“Tiedän että olette väsyneitä ja kipeitä, mutta jos joku voisi auttaaa minua siivoamaan näitä sotkuja olisin todella tyytyväinen” Hannah sanoi. Tämän jalka oli vääntynyt ja tämä joutui kävellä kepin kanssa. Kaikki leiriläiset lupautuivat auttamaan. “Meidän pitäisi kaivaa noille hirviöiden ruumiille joku kuoppa” Elijah ehdotti. “Joo, ettei ihmiset järkyty ku löytää ne” Asher sanoi. “Mä, Valentino ja Elijah voidaan kaivaa se kuoppa” Adolf lupautui. “Kiitos teille kaikille!” Hannah kiitteli. Ella, Adeline, Will, Alan, Brandon ja Tyler menivät sisälle siivoamaan jälkiä. He kantoivat pöytiä ja penkkejä ulos ja järjestelivät ne kasoihin. “Näistä sais hyviä polttopuita” Sam totesi ja osoitti kasaa, missä oli rikkinäistä puutavaraa. Laura oli myös mennyt keittiölle auttamaan ja muut auttoivat siivouksessa. Kun penkit ja pöydät oli viety ulos he hengähtivät hetken. “Pitäskö meidän korjata koko rakennus?” Asher ehdotti. Kaikki luulivat sitä vitsiksi, muttei se ollut. “Tai niinku korjata reiät ja sillee” Asher selvensi. “No eipä siitä haittaakaa ois” Tyler myönsi. He hakivat vajasta lautoja ja naulaa ja osa meni korjaamaan reiät ja osa lakaisi lattiaa. Ella, Adeline, Will, Vanessa ja Janet lakaisivat lattiaa. Ella oli lakaisemassa yhtä nurkkaa ja huomasi maassa lojuvan jotain. Se oli pieni esine ja Ella otti sen käteensä. Se oli Tylerin antama koru. Se oli varmaan tippunut taistelun aikana. Ella laittoi sen takaisin kaulaansa. “Hyi!” Janet huudahti, kun näki hirviön pään lojuvan maassa. “Nyt ois kuoppa valmis” Adolf ilmoitti ja jatkoi sitten synkemmällä äänellä:”Me löydettiin jotain muutakin..” Kaikkien mielenkiinto heräsi ja he tulivat varuillaan Adolfin luokse. Pian metsästä saapuivat muut pojat, jotka kantoivat jotain. Se oli ruumis. Raileyn ruumis. Valentino, joka kantoi ruumista laski sen maahan, jotta kaikki pääsisivät katsomaan sitä. “Kolme.. kolme meistä kuoli tällä leirillä..” Eva sanoi synkästi. Hän oli tullut keittiöltä pois.

Kello oli kymmenen, kun ruoka oli valmista. Samaan aikaan Adolf, Valentino ja Elijah olivat tulleet hautaamasta hirviöitä. Jos sitä nyt hautaamiseksi voi sanoa. Rakennuksesta puuttui enää muutama lauta ja ehjät pöydät pitäisi vielä kantaa takaisin. Nyt he kaikki kerääntyivät ulos ja istuivat ulkona olevien pöytien ääreen. He hakivat ruokaa, jota tytöt olivat tehneet. Se ei ollut kummoista, mutta yllättävän hyvää siihen nähden mitä ainesosia oli käytössä. Ella ei syönyt juuri mitään, vain sen verran mitä Tyler oli hänet pakottanut syömään. Hannah tuli paikalle. Hän oli ollut hakemassa kaupasta hoitotarvikkeita ja yllättyi heidän yllätyksetsään korjata koko rakennus. “Voi kiitos! Olette olleet tänään tosi reippaita. Ostin teille kaikille siitä hyvästä jäätelöt” Hannah sanoi. “Ja muistakaa, jos teitä vaivaa tämä asia minulle voi aina tulla kertomaan” Hannah lisäsi vielä. Kukaan ei sanonut mitään. Ella ymmärsi sen, sillä asiasta puhuminen sai vain kaikki tapahtumat mieleen ja se tuntui pahalta.

Syötyään he jatkoivat siivoamista. He kantoivat pöydät sisään ja järjestelivät ne nätisti. Hajonneet pöydät ja tuolit pilkottiin puutavaraksi. “Arvostan todella teidän apuanne” Hannah sanoi vielä. “Tottakai me autetaan” Adeline sanoi. Hannah hymyili hieman. Ella katseli ympärilleen. Seinillä ja lattialla oli vieläkin veritahroja, mitkä eivät lähteneet pois.

Kun kaikki oli siivottu ja korjattu he kerääntyivät yhteen pihalle. Ella katsoi rakennusta, joka oli edelleen kallellaan ja palanut, mutta muuten he olivat onnistuneet sen korjauksessa melko hyvin näin lyhyessä ajassa. “Olen pahoillani että tämä leiri ei ollut ehkä sitä mitä odotitte. En tiennyt Daven olevan paha” Hannah sanoi pahoittelevasti. “No tätä ei aiva heti unohda” Eva totesi. Muut olivat samaa mieltä. “Mutta eipä mulla ois muutakaa tekemistä tänä kesänä ollu” Tyler sanoi ja katsahti Ellaan. Ella hymyili ja katsoi takaisin.

Kello oli kaksitoista, kun heidän linja-autonsa kaartoi pihaan. Ella, Adeline, Tyler, Brandon, Will ja Alan menivät vielä laiturille katsomaan maisemaa. He katsoivat järven toiselle puolella. Oli rauhallista. Toisaalta Ella ei olisi halunnut leirin loppuvan vielä, nimittäin hän oli kokenut jotain aivan mahtavaa tämän kaiken seassa. Hän oli nimittäin löytänyt oikeita ystäviä. Yhtäkkiä vastarannalla vilahti jotain. Valkoinen pitkä olio. He katsahtivat toisiinsa ja kaikki tiesi mitä olivat sanomassa: *Morgrawr…*

## **LUKU 40**

Adeline nousi bussiin ja istui Brandonin viereen, käytävän viereiselle paikalle. Ella istui hänen viereensä. Adeline laittoi nappikuulokkeet korviinsa, mutta laittoi musiikin hiljaiselle, että kuuli muiden puheet. Adeline kurkotti ja katsoi takaikkunasta, kun leiri jäi kurvin taa. Adeline jäi hieman jopa kaipaamaan tätä vaarallisen ihanaa kokemusta. “Sitte ensi kesänä mennään uudestaan jonnekkin kesäleirille!” Brandon sanoi. “Tottakai!” Alan huusi, joka istui Tylerin takana. Ella nyökkäsi ja sanoi:”Mutta mitään vastaavaa paikkaa ei tule koskaan olemaan, kuin tämä!” Adeline nyökkäsi ja nojasi penkkiin. Nyt se oli ohi.

Linja-auto oli pysähtynyt huoltoasemalle tankkaamaan. Sillä aikaa yläastelaiset saivat mennä huoltoasemalle ja ostaa mitä halusivat. “Mulla on kyllä kauhee nälkä..” Ella sanoi ja katseli hampurilaisten listaa. Adelinenkin maha murisi. “Onko sulla rahaa?” Adeline kysyi ystävältään. “Joo, kymmenen puntaa” Ella sanoi ja näytti mietteliäältä. “Kaksi tuplasuperpekonihampurilaista suurilla ranskalaisilla ja suuret coca colat, kiitos” Tyler sanoi myyjälle. Alan seisoi tämän takana innoissaan. Myyjä näytti hämmentyneeltä ja katsoi hintelää Alania. “Selvä…se tekee 39.75£” Myyjä sanoi. Tyler antoi rahat ja taputti mahaansa. Ella nauroi ja meni tilaamaan ruoan. “Moi, ottaisin pienen kana-aterian, sekä vettä juomaksi” Myyjä nyökkäsi ja sanoi:”Se tekee 9.37£” Ella antoi rahat ja sitten Adeline meni tilaamaan ruoan. “Ööh..ottaisin ton normi kana-aterian ranskalaisilla, ja vettä juomaksi” “Se tekee 10.08£” Myyjä sanoi. Adeline antoi rahat. Will mussutti pöydässä jo ruisleipää jonka oli ostanut. Brandon tilasi myös hampurilaisen ja he istuivat pöytään odottamaan ruokaa.

Kun he olivat saaneet syötyä Tyler sanoi:”Oli kyllä aika huono pihvi!” Ja Alan nyökkäsi. Myyjä siristi silmiään ja kysyi:”Olenko nähnyt teidät aiemmin?” Adeline oli tukehtua ruokaan, kun tajusi että myyjä oli yksi leirin keittäjistä. “Joo, lähdetään täältä vaan” Ella sanoi ja tämä katsoi myyjää järkyttyneenä. “Oli tosi huono pihvi!” Tyler huusi, kun Ella työnsi tätä ovesta kohti bussia. “Se oli se yks keittäjä!?” Brandon sanoi. “Häh? Kuka?” Alan kysyi. Tyler pyöritti silmiään ja sanoi:”No se oli se jääkarhu!” Will alkoi räkättää ja he astuivat bussin sisään.

Matka sujui nopeasti ja pian he olivat jo Alconburyn keskustassa, jossa odotti joukko vanhempia. Adeline juoksi ulos, kun ovet aukesivat. Hän juoksi äidin ja isän syliin. “Herranjumala! Mitä sinulle on käynyt?!” Isä kysyi, kun näki Adelinen veriset siteet. Ella juoksi isoveljensä luo ja alkoi kertoa tälle tapahtuneesta. Adeline kääntyi kohti vanhempiaan ja sanoi:”Sitten kun sanomalehti tulee, niin saatte tietää”

## **LUKU 41**

Ella oli mennyt veljensä luokse ja kertoi tälle tapahtumista. John näytti olevan hieman huolissaan. “Ootsä kunnos?” Tämä kysyi. “Joo, oon” Ella sanoi. Ennen kuin he lähtivät Ella meni vielä Tylerin luo ja halasi tätä. “Meijän ois paree sitte nähä, ennen kuin koulu alkaa” Ella sanoi ja suuteli Tyleria vielä ennen kuin lähti. Hän istahti autoon ja he lähtivät kohti kotia. “Mitäs toi oli?” John kysyi. “Tyler on mun poikaystävä” Ella kertoi. John näytti yllättyneeltä ja sanoi:”Siis mitä kaikkee siellä leirillä tapahtu?” Ella naurahti ja sanoi:”Mä kerron sitte kotona”

Kotiin päästyään hänen koko perheensä oli odottamassa. “Ella!” Avery huudahti ja juoksi halaamaan häntä. “Mitä sinulle on tapahtunut?” Äiti kysyi huolissaan ja tuli katsomaan Ellaa. He menivät sohvalle istumaan ja sitten Ella kertoi kaiken. Aivan kaiken mitä tapahtui. Kertoi kaiken uusista ystävistään, hirviöistä, Davesta ja muista. “Siis Dave oli tää paha hyyppä joka ujutti ne hirviöt teidän kimppuun?” Madison kysyi. “Joo” Ella vastasi. “Katkoitteko te niitten päitä?” John kysyi. Äiti katsahti hieman vihaisesti Johniin, mutta Ella sanoi:”Joo” “Oikeestikko?” John innostui. “Kuoliko moni?” Äiti kysyi. “Kolme..” Ella sanoi. “Oletko nyt tosissasi?” Isä kysyi. “Oon oon” Ella sanoi. “Noniin noniin. Älä nyt liioittele” Äiti sanoi. “En mä liioittele. Se on totuus!” Ella sanoi ja jatkoi:”Mistä muualta mä oisin nää haavat saanu?” “No sä varmaan kaaduit ja osuit johonki risuun” Madison sanoi. Ella oli turhautunut. “Mä meen ny nukkumaan, ku en oo nukkunu koko yönä” Ella sanoi ja meni huoneeseensa. Hän meni makaamaan sängylleen ja hänestä tuntui pahalta. Mikseivät he voi uskoa minua..

Kello oli viisi, kun Ella heräsi. Hän oli nukkunut jotain kaksi ja puoli tuntia. Hän otti puhelimensa käteen ja katsoi sitä. “Ella. Tuu syömään!” Äiti huusi alakerrasta. Ella kömpi ylös sängystään ja astuessaan maahan jalkaan iski kipu. Ella sävähti hieman, mutta lähti sitten alas. Äiti oli tehnyt makaroonilaatikkoa ja kaikki istuivat jo pöydässä. Ella istahti kankeasti pöytään ja söi hieman ruokaansa. Hänellä ei ollut nälkä, joten hän ei halunnut syödä paljoa.

Hän meni taas huoneeseensa ja otti puhelimensa taas käteen. Tällä kertaa hän meni laittamaan Adelinelle viestiä. -Uskoiko sun vanhemmat?-. Kesti hetke, ennen kuin tämä vastasi. -Ei..- Pian heidän snäppi ryhmään tuli viesti:-Uskottiinko teitä?- Will oli kysynyt. Kaikki olivat vastanneet että ei. Ella huokaisi, sillä olisi halunnut että hänen vanhempansa olisivat ymmärtäneet häntä, mutta ei.. -Ehkä ne uskoo, ku se lehti tulee-. Alan laittoi viestiä. -Ehkä-Adeline vastasi. -Tai sitte ne ilmottaa et jääkarhut hyökkäs- Tyler laittoi viestiä. Ella naurahti itsekseen ja ajatteli ystäviään.

Kello oli yksitoista yöllä. Ella oli yrittänyt nukkua jo jonkin aikaa, mutta painajaiset pitivät häntä hereillä. Aina kun hän sulki silmänsä, hän näki Morgrawrin ja sen koko tapahtuman. Sen kaiken veren ympäri mökkiä. Joku oksa tömähti hänen huoneen ikkunaan ja Ella säikähti. Hän säikähti jokaista ääntä ja rasahdusta. Ella hengitti syvään ja yritti rauhoittua. Vaikka kaikki oli ohi, Ella tiesi että leirin tapahtumat kalvaisivat hänen mieltään vielä tosi kauan..

## **LUKU 42**

Kaksi viikkoa myöhemmin:

Adeline hätkähti hereille, omasta sängystään. Hän huohotti ja tasasi hengitystään. Samat painajaiset, joka yö ilmestyivät hänen uniinsa. Koulu alkaisi viikon päästä. Pian Alan lähetti heidän kuuden ryhmään viestin:-Tuutteko kylälle tänään ehkä noin viiden mais?- Adeline innostui ja vastasi:-Joo, tottakai!- Kaikki muutkin vastasivat myöntävästi. Hän puki niken shortsit päälleen ja puki valkoisen leviksen t-paidan. “Adeline, tule alas, meillä on sinulle yllätys!” Kuului äidin huuto. “Joo!” Adeline huusi. Hänen haavansa oli parantunut melko hyvin. Adelinen kasvoihin oli jäänyt pieni arpi taistelusta. Hän avasi oven ja hyppi portaat alas. Pöydällä oli kuva Frezosta ja jääkaapin ovessa oli mangneetilla kuva siitä sivusta, missä kerrotaan, että “karhut” hyökkäsivät leiriläisten kimppuun. Adeline pyöritti silmiään ja meni olohuoneeseen. “Laita silmät kii!!” Amelia tiuskaisi. Adeline puristi silmät kiinni, häntä jännitti. Adelinen syntymäpäivät olivat olleet muutama päivä sitten. “Paljon onnea!!” Isä, äiti ja Amelia sanoivat. Adeline avasi silmänsä ja hänen jalkojensa edessä istui koiranpentu. Adeline suu loksahti auki. Kaikki halasivat häntä ja toivottivat onnea. Adeline kumartui koiranpennun eteen. Se nuoli Adelinen kasvoja iloisena. “Sen nimi on Bruno!” Isä sanoi iloisena. “Bruno..” Adeline toisti ja rapsutti koiran päälakea. “Sen rotu on  Newfoundlandinkoira” Äiti sanoi. "Kiitos, kiitos" Adeline sanoi ja otti koiran syliinsä. Adeline hymyili iloisesti ja lähetti kuvan Brunosta heidän ystävien ryhmään. -Ihana!- Ella lähetti. -Onpa söpö piski- Tyler lähetti. -Kiva karvakasa!- Alan lähetti ja viimeisenä lähetti Brandon:-Ihana!!- Adeline hymyili ja otti Brunon syliinsä ja halasi sitä.

Adeline meni yläkertaan, kello oli yksi. Hän oli syönyt hieman pizzaa. Brandon oli lähettänyt ryhmään viestiä:-Tavataanko jo kolmelta?- Adeline vastasi:-Joo!- Kaikki muutkin vastasivat:-joo- Adeline laski puhelimen yöpöydälleen ja meni makaamaan sängylleen. Leirin tapahtumat pyörivät hänen mielessään vieläkin, eikä Adeline päässy niitä pakoon.

“Moikka!” Adeline sanoi, kun sulki oven. “Heippa, tuu yhdeltätoista sitte kotiin!” Äiti huusi. “Joo joo!” Adelin vastasi. Aurinko paistoi kirkkaasti ja kuumotti Adelinen ihoa. Adeline otti pienen reppunsa selkään, jossa oli juomapullo, rahaa ja puhelin. Adeline otti skeittilautansa ja laski sen maahan. Hän nousi sen päälle ja potkaisi vauhtia. Tuuli hulmusi Adelinen korvista ja nautti sen viileydestä. Adeline huomasi Alicen ja Sophien kävelemässä edessäpäin. Adeline potki lisää vauhtia ja sujahti tyttöjen välistä. Sophie huudahti pelästyessään. “Moikka luuserit!!” Adeline huusi ja nauroi iloisena. Adeline käänsi katseensa eteenpäin ja hidasti vauhtia, hän saapui kaupan pihaan. Kaikki muut odottivat jo siellä. Kello oli minuutin yli kolme. “Aijai, minuutin myöhässä” Will sanoi. Adeline pyöritti silmiään ja he menivät kaupan sisälle. Ella ja Tyler pitivät käsistään kiinni. “Alice ja Sophie olivat muuten matkalla tänne” Adeline sanoi huolissaan Ellalle. Tämä nyökkäsi ja näytti hieman alakuloiselta. Tyler, Alan, Will ja Brandon tutkailivat lihahyllyjä. “Tulkaa nyt jo!” Adeline nauroi. Pojat alkoivat nauraa ja Tyler otti hyllystä possun sisäfilettä. Ella alkoi nauraa ja pian muutkin alkoivat, yhdessä.

He jatkoivat matkaa. Tyler ja Ella kävelivät käsi kädessä. Brandonkin otti Adelinen kädestä kiinni. Pian Alice ja Sophie tulivat heitä vastaan. “No moi, paras kaveri” Alice sanoi ja alkoi nauraa.  Ellaa harmitti. “Pitäkää te vain turpanne kiinni” Adeline sanoi ja mulkaisi tyttöjä. “Senkin paskiaiset, jotka yrittävät esittää coolia, mutta eivät ole cooleja, koska teidän naamat on niin rumat, ettei kukaan tykkää teistä, koska ootte tommosia paskapäitä” Tyler sanoi ja melkein hyökkäsi tyttöjen kimppuun.

Alice ja Sophie jäivät järkyttyneenä katsomaan toisiaan, kun he kuusi jatkoivat matkaa.

He kaikki olivat ostaneet kaupasta jäätelöt. Alan näytti todella innostuneelta, mutta juuri kun oli nuolaisemassa tötteröä, se tippui maahan. Will alkoi nauraa. “Eih..” Alan sanoi ja näytti siltä, että joku hänen läheisensä olisi juuri kuollut. “Voi raukkaa” Brandon sanoi ja antoi puolet jäätelöstään Alanille, joka näytti heti paljon iloisemmalta. Adeline naurahti ja nuolaisi jäätelöä.

Tuntia myöhemmin he olivat menneet koulun pihaan pelaamaan koripalloa. Tyler, Alan ja Adeline pelasivat samassa joukkueessa ja vastassa heitä oli Ella, Brandon ja Will. Brandon juoksi Adelinea kohti. Brandon yritti harhauttaa Adelinea, mutta he törmäsivät ja lensivät maahan. Pallo lensi Alanin päähän ja siitä se lensi Willin käsiin. “Ai hemmetti” Alan sanoi ja hieroi päätään. Brandon nosti Adelinen ylös ja pussasi tätä samalla poskelle. Will tähtäsi tarkasti, mutta heitti pallon niin, että se jäi korin reunalle. “Tyyppi, sulla oli vaikka kuinka paljon aikaa, etkä siltikään saa koria?!” Tyler sanoi hämmentyneenä. “No sori!!” Will sanoi anteeksipyytävänä. “Mä hoidan” Brandon sanoi ja kiipesi pitkin koripallotelinettä. “Tyyppi muuttu ihan yhtäkkiä apinaksi” Tyler sanoi hämmentyneenä ja lisäsi nauraen:”Mutta Alan onkin vasta harvinainen albiinoapina!” Alan mulkaisi Tyleria vihaisena ja sanoi:”Mee ny!” Ella ja Adeline purskahtivat nauruun. “Täältä tulee!” Brandon huusi ja heitti vahingossa pallon taas Alanin päähän. “Brandoonn!!” Alan huusi ja hieroi päätään. “Sori, albiinoapina” Brandon pahoitteli ja he kaikki alkoivat nauraa.

Kello oli jo kahdeksan, kun taivas muuttui vaaleanpunaiseksi. He menivät puistoon ja menivät kohti pitkää penkkiä. “Tässä maksimi on viisi ihmistä!” Tyler sanoi, mutta ahtautui silti Ellan ja Brandonin väliin, niin että Alan tippui maahan. “Sori!” Tyler nauroi samalla kun Alan sylki hiekkaa suustaan. Adeline nauroi, hän istui Ellan ja Brandonin välissä. Brandon kiersi kätensä Adelinen ympäri ja suuteli tätä. “Aika romanttista” Will sanoi ja räpäytti silmiään. Adeline naurahti ja Ellakin nauroi. Pian he kaikki räkättivät penkillä, mutta Adeline ei tiennyt miksi. Alan nousi maasta ylös ja jäi kädet puuskassa seisomaan heidän eteensä. “Hei älä ny suutu!” Tyler sanoi ja nousi halaamaan Alania. Sitten he kaikki tunkeutuivat penkille, Kyllä sopu sijaa antaa! “Hei kuka on Stella?” Tyler kysyi Alanilta, kun tämä avasi snäpin. “Ei kukaan!” Alan sanoi ja muuttui punaiseksi, Tyler kiersi kätensä Ellan ympärille. Brandon tuli hieman lähemmäs Adelinea ja he katsoivat toisiinsa ja suutelivat. Sitten kylmät väreet kävivät Adelinen selkää pitkin. Hän kääntyi, muttei nähnyt mitään. Sitten hän kuuli rasahduksen ja näki puiden seassa jotain valkoista. Adelinen sydän tykytti, niin että hän kuuli sen korvissaan asti*…Morgrawr…*

LOPPU! :>

**Kiitos jos luit! <3**