Toivon kipinä

**Toivon kipinä** (ent. *Pelon ja pimeyden vanki*) kertoo tarinan siitä, miten soturikissaklaaneja uhkaa suurempi vaara kuin koskaan ennen...

## Tietoa

### Tilanne

Hahmoluettelo kesken;esinäytös kirjoitettu

## Kronologia

### Seuraava

ei vielä tiedossa

***»”Pelkää, Liekkitassu...” kissa sihahti hiljaa. ”Me olemme kaikkialla...”»***
Liekkipentu on Myrskyklaanin ensimmäinen pentu kuihin. Päällikön tyttärenä häneltä odotetaan paljon, mutta oppilasnimensä saatuaan hän ei onnistu tehtävissään. Unissaan Liekkitassu harjoittelee Synkässä Metsässä isoisänsä kunnianhimoisen Yötähden kanssa, jonka ollessa päällikkönä Myrskyklaanissa elettiin synkkiä ja vaarallisia aikoja.
Unissaan Liekkitassu saa tietää asioita, jotka voivat tuhota kaikki klaanit...
Synkkä Metsä muistaa kaikkein pahimmat ja julmimmat.

## Kissat

### Myrskyklaani

Päällikkö

**Aurinkotähti** – suuri, kellertävänoranssi kolli, jolla on kullanväriset silmät; **Liekkipennun** isä
Varapäällikkö

**Hopeakynsi** – jäntevä hopeanharmaa naaras, jolla on jäänsiniset silmät ja pitkä arpi vasemmassa takajalassa
Parantaja

**Katajasydän** – kaunis punaruskea naaras, jolla on tummanvihreät silmät ja tuuhea häntä; **Salviatassun** mestari
Soturit

**Leijonamieli** – suuri kullanruskea kolli, jolla on meripihkanväriset silmät
**Korppisilmä** – hoikka musta naaras, jolla on suuret, tummanruskeat silmät ja epätavallisen pitkät etukynnet; **Kivitassun** mestari
**Harmaaviiksi** – tanakka harmaa raidallinen kolli, jolla on siniset silmät ja pitkät viikset
**Kirjohäntä** – kilpikonnakuvioisen ja valkoisen kirjava naaras, jolla on sinivihreät silmät ja sileä turkki
### Synkkä Metsä

**Yötähti** – hoikka kolli, jolla on musta turkki ja vihreät silmät ja arpia oikean silmän päällä; entinen Myrskyklaanin päällikkö
**Hallasydän** – jäntevä valkoinen naaras, jolla on harmaita pilkkuja ja jäänsiniset silmät sekä naamaa halkovia arpia; entinen Myrskyklaanin varapäällikkö, ajalta ennen Yötähteä
*Hahmoluettelo jatkuu myöhemmin :)*

## Esinäytös

Hämärä, kalpea valo siivilöityi kuolleiden puiden oksien lävitse kavaltaen synkällä aukiolla kyyristelevän kissan. Kissa paljasti veren peittämät hampaansa. Hän oli juuri tappanut jonkun.
Hiljaa, täysin huomaamattomasti aukiolle asteli toinen kissa; kirjavaturkkinen naaraskissa, jolla oli pullea vatsa.
*Pentuja*, kyyristelevä kissa ajatteli.
”Ah, Kirkaspilvi”, hän naukui pehmeällä äänellä. Hän antoi tappamisen kylmäverisen ja miellyttävän – ja kyllä, hänestä *miellyttävä* oli juuri oikea sana – muiston liukua pois. ”Tyttäreni, tule lähemmäksi... – En minä sinua tapa”, hän lisäsi huomattuaan pelon naaraan katseessa, ”Tammisulan minä tapoin, hän oli kovin... *yhteistyöhaluton*.”
”Miksi tulisin?” Kirkaspilvi tivasi karvat pystyssä sojottaen. Kirjavaraitainen naaras osoitti selvää vastahakoisuutta ja jopa inhoa kollia kohtaan. ”Yötähti, sinä tiedät, etten halua.”
”Sinä olet *tyttäreni!*” kolli naukui. Tämän äänessä oli hieman tyrmistystä ja epätoivoa, kun hän yritti nuolla huulensa puhtaaksi verestä.
Kirkaspilvi perääntyi varovasti. Yötähti yritti lähestyä, sillä hän oli muistanut erään erittäin tärkeän asian, joka olisi kerrottava heti.
”Minä lähden *nyt*”, Kirkaspilvi maukui. Naaras huitoi hännällään puolelta toiselle.
”Ei – odota!” Yötähti yritti estellä. ”Kannat mukanasi vaativaa kohtaloa!”
## Luku 1

Aamuauringon ensimmäiset säteet valaisivat oranssin pennun turkkia. Pentu avasi utuiset, harmaat silmänsä, ja katsoi ensimmäistä kertaa emoaan. *Kirkaspilvi*, Liekkipentu ajatteli. Hän oli kuullut erään toisen kuningattaren mainitsevan hänen emonsa nimeltä. Isäänsä hän ei ollut haistanut.
”Liekkipentu!” Kirkaspilvi maukui. ”Avasit viimein silmäsi!”
”Joo... Varmaankin”, pentu maukui hiljaa. Hän käänsi katseensa pois emosta, ja katseli muita kuningattaria. Hänen emonsa vieressä makasi pieni ruskearaidallinen naaraskissa, jolla oli palavat keltaiset silmät. *Jänisraita?* Hän oli kuullut joskus puhuttavan sen nimisestä kissasta. Keskellä makasi musta naaras, joka suljetuista silmistä päätellen torkkui. Tällä oli pyöristynyt vatsa, mutta pennut eivät syntyisi vielä ainakaan kuuhun. Ja pentutarhan perällä makasi kyljellään harmaavalkoinen naaras, joka katseli väsyneenä eteensä. Naaraan nimi oli Usvasulka, sillä hänestä Liekkipentu oli varmasti kuullut puhuttavan, päätellen huiman pyöristyneestä vatsasta. *Kuinka monta pentua tuo kuningatar oikein aikoo saada?*