Adolf Hitler

**Adolf Hitler** (født 20. april 1889 i Braunau am Inn, Østrig-Ungarn, død 30. april 1945 i Berlin, Tyskland) var en tysk politiker, senere diktator og en af 2. verdenskrigs mest centrale personer.

Han var østriger af fødsel, men flyttede til Tyskland i 1913 og blev tysk statsborger i 1932.

## Baggrund

### Tidligt liv og barndom

Adolf Hitler blev født i den lille nord-østrigske grænseby Braunau am Inn (Oberösterreich). Det år, hans far gik af med pension, begyndte den 6-årige Hitler i skole i landsbyen Fischlham. Som 11-årig blev han sendt i realskole i Linz, hvilket var et udslag af hans fars håb om en skønne dag at se sin søn som embedsmand.

I 1907 flyttede han til Wien, med en ambition som kunstmaler. Hitlers politiske og ideologiske fundament blev formentlig skabt på mandeherberget i Meidling. Her fik han mange indtryk fra de andre beboere, som han diskuterede livligt med. Han læste meget, især politisk litteratur (antisemitisk og nationalistisk) som var tilgængelig i store mængder. Den 24. maj 1913 flygtede han til München. Han var da 24 år gammel.

### Militær karriere

Hitler meldte sig straks ved krigsudbruddet til den bayerske hær, hvor han tjente som kurér. Allerede i december 1914 blev han tildelt jernkorset af anden klasse. Hitler blev første gang såret i oktober 1916 under kampene ved Somme. I starten af marts 1917 vendte han tilbage til fronten, nu forfremmet til lansekorporal.

Natten til 14. oktober 1918 befandt List-regimentet sig syd for Ypres. Hitler blev overrumplet af et gasangreb på et højdedrag og fik skadet øjnene. Da han kom tilbage til hovedkvarteret, havde han midlertidigt mistet synet. Her, i nærheden af Stettin, var han stadig rekonvalescent ved Tysklands sammenbrud, hvilket angiveligt gjorde et så stærkt indtryk på ham, at han opgav enhver tanke om at blive kunstner, og i stedet rejste tilbage til München for at kaste sig ud i politik.

## Politisk karriere

### Kupforsøg og fængselsstraf

Om aftenen den 8. november 1923 stormede Hitler og nogle bevæbnede mænd Münchens Bürgerbräukeller, hvor Kahr netop talte. Kahr gik under trusler med på Hitlers forslag om en ny regering, men det skulle vise sig, at det kun var et trick for at snyde Hitler, der på det tidspunkt havde vundet kampen. Allerede næste morgen gik politiet løs på Hitlers tilhængeres march og jagede oprørerne på vild flugt uden de store problemer.

Mens Hitler sad fængslet i Landsberg am Lech skrev han med hjælp fra sin sekretær Rudolf Hess første del af bogen Mein Kampf. Her fremlagde han i fuld åbenhed sine politiske mål. Takket være pressedækningen af retssagen blev Hitler nu også betragtet som den vigtigste af hele Tysklands såkaldte folkenationale politikere.

### Gennembrud i politik

Efter løsladelsen fra Landshut-fængslet gik Hitler i gang med at skaffe sig den fuldstændige kontrol over NSDAP. Efter det mislykkede kup var Hitler nået frem til at vejen til magten ikke gik via revolutioner. Det gjaldt om at vinde på lovlig vis gennem det demokratiske system. Med Børskrakket i New York 1929 og den efterfølgende verdensomspændende økonomiske krise blev NSDAP igen et parti man skulle holde øje med.

I starten af 30'erne modtog Hitler og hans parti stadig mere støtte, økonomisk og logistisk, af junkerne, tidligere kejsertro, ledende forretningsmænd og militærfolk. Ved valget til rigsdagen i juli 1932 fik NSDAP 37,3 % af stemmer men allerede ved novembervalget i 1932 sank NSDAP's stemmeandel til 33.1 %. De var stadig rigsdagens største parti, men da de ikke havde flertal, var de afhængige af rigspræsident Paul von Hindenburgs velvilje.

Den 30. januar satte Adolf Hitler sig i kanslerstolen. Dagen kaldes på tysk "Machtergreifung". Den parlamentariske situation var dog stadig ikke tilfredsstillende for Hitler, så han overtalte Hindenburg til at udskrive endnu et valg, der blev berammet til starten af marts 1933. Men natten til den 28. februar begyndte rigsdagsbygningen at brænde. Da gerningsmanden lod til at være en anarkist med forbindelser til kommunistpartiet, kastede man hurtigt skylden for branden på kommunister og andre venstrefløjspartier, og Hitler formåede at overtale Hindenburg til at sætte nødbestemmelsen i artikel 48 i Weimarforfatningen i værk.

### Diktator frem til krigen

Efter præsident Hindenburgs død den 2. august 1934 overgik kommandoen over Reichswehr til Hitler uden nogen indvendinger fra hærens side. Fra da af begyndte Hitler at lade Reichswehr aflægge ed til sig, og han lod sig nu titulere Fører og rigskansler. Hitler eliminerede den interne partikamporganisation SA (Sturm-Abteilung) den 30. juni 1934. Den nationalsocialistiske udenrigspolitik viste allerede sit klare sigte da Tyskland afbrød nedrustningsforhandlingerne med Storbritannien og Frankrig i oktober 1933 og meldte sig ud af Folkeforbundet.

I marts 1938 opnåede Hitler derfor, at Østrig blev tilknyttet det nu «stortyske rige» (Anschluss) uden militære konsekvenser. I oktober samme år fik han Tjekkoslovakiet til at afstå Sudetenland til Tyskland, og i marts 1939 kom Rest-Tjekkiet under nazistisk kontrol som Protektoratet Böhmen og Mähren.

## Anden verdenskrig

### Krigsforløbet

Den 1. september 1939 erklærede Hitler krig på Polen, og det tog 18 dage at knække polakkernes modstand, og i henhold til Molotov-Ribbentrop-pagtens tillægsprotokol marcherede Den røde armé ind i landet fra øst den 17. september. Sine største triumfer fejrede Hitler i den første halvdel af 1940, hvor Wehrmacht i en række kortvarige lynkrige, "Blitzkriege" overvandt Danmark, Norge, Nederlandene, Belgien og Luxembourg. Og desuden nedkæmpede han Frankrig i sommeren 1940 på kun seks uger. Men allerede samme sommer led han sit første alvorlige nederlag: Slaget om England.

Invasionen af Sovjetunionen med kodenavnet Operation Barbarossa kom i gang den 22. juni 1941. Efter de store sejre blev Wehrmacht standset foran Moskva i december 1941, netop som den frygtede russiske vinter satte ind. Den 7. december angreb Japan (Tysklands allierede) de amerikanske baser ved Pearl Harbor på Hawaii. Det drog USA ind i konflikten, og Hitler erklærede derefter krig mod USA. Den 19. december 1941 overtog Hitler den egentlige overkommando over hæren. førte Hitlers militære fejlhåndtering til et knusende nederlag tidligt 1943 med Slaget om Stalingrad, hvor hele den sjette tyske arme måtte overgive sig.

På østfronten var krigslykken for alvor vendt for tyskerne, og den 6. juni 1944 startede den allierede invasion af Normandiet. Til trods for alle nederlag, enorme civile tab i alle deltagende lande og voldsomme ødelæggelser lod Hitler krigen fortsætte.

### Slaget om Berlin

Hitlers helbredstilstand forværredes betragteligt i løbet af krigsårene, og den 19. marts 1945 beordrede han at Wehrmacht skulle ødelægge landets infrastruktur. Men rustningsminister Speer modarbejdede ordren. Ordren var i overensstemmelse med Hitlers forestilling om "sejr eller undergang". De østlige folk havde vist sig at være de stærkeste, og Hitler mente i sine sidste dage, at det tyske folk ved sit nederlag havde mistet sin eksistensberettigelse.

Den 29. april giftede han sig med sin mangeårige livsledsagerske Eva Braun (33). Dagen efter begik de begge selvmord omkring kl. 15.30. De tog gift, og Hitler skød sig samtidig i tindingen. Martin Bormann, Hitlers kammertjener Heinz Linge, Hitlers SS-adjudant Otto Günsche og nogle livvagter bragte ligene af Eva Braun og Adolf Hitler ud i rigskancelliets have, hvor de brændte dem. De døde blev gravet op af russerne, som identificerede dem ud fra røntgenbilleder og tandkort. Af politiske grunde holdt de sovjetiske myndigheder fundene hemmeligt.

## Holdninger

De væsentlige drivkræfter bag Hitlers politik var hans antisemitisme og hans radikale socialdarwinisme, som allerede tidligt kan siges at have taget sigte mod en egentlig jødeudryddelse. Helt fra han første gang trådte frem i offentligheden og til sin død angreb Hitler gang på gang jøderne og andre såkaldte "racemæssigt underlegne", bl.a. folkeslag som sinti, roma, polakker og russere. Hans socialdarwinistiske synspunkter kom til udtryk ved hyppige ytringer om syge og om fysisk og psykisk tilbagestående; han omtalte dem som "leveuværdige" og mente at de ville forurene den rene ariske race. Hitler tolkede verdenshistorien som en vedvarende kamp mellem racer. For at den tyske race kunne vinde, gjaldt det om at opbygge en stærk race og ikke lade den ødelægge af svaghed.

Allerede i Mein Kampf fra 1924 ses et ønske om at udrydde alle jøder. Efter magtovertagelsen udøvede Hitler og nationalsocialisterne antisemitisme, først som åben diskriminering mod jøder med konfiskering af deres ejendom og egne bænke i parkerne. I løbet af anden verdenskrig udartede den til den "Endlösung", der kostede henved seks millioner europæiske jøder livet.