החצ'קון מת לחיות

## עלילה

לאוח גדל חצ'קון, גור מנסה בניסיון כושלים להעלים אותו.

מספר סצנות: **1**.

זמן: **4:30** דקות.

גור: נו, נו, תסתובב כבר, תסתובב! מה ביקשתי ממך, כמה סיבובים קטנים? מה אתה רוצה, שאני אמות פה מחום? (מחזיק אותו חזק) תסתכל אליי, שאני מדבר אליך. זו פעם אחרונה שאני מבקש ממך. אני לא מתכוון להתחנן. (פורץ בבכי. אוח נכנס) נו! בבקשה, בבקשה! תסתובב, בבקשה! כמה סיבובים קטנים בשבילי. נו, נו...

אוח: (לבוש במעיל וכובע מצחייה) גור, מה קרה?

גור: (עומד) הא.. הכול בסדר, פשוט המאוורר לא הסתובב, ואני כל כך חם לי ש... (משכיב את המאוורר) אני אראה לך מה זה! אני אראה לך מה זה! אני אוציא לך את הנירוסטה! אני אוציא לך את הפלסטיקים בלי הרדמה! (מתנשם) ואז, ואז אתה לא תוכל להסתובב, ואז... (בכי) אני אמות מחום!

אוח: גור, אתה השתבשת לגמרי.

גור: אני לא השתבשתי. פשוט החום. אני לא יכול... מה זה? למה אתה לבוש במעיל?

אוח: אה.. כי קר לי. בררר

גור: קר לך?

אוח: בררר, כן.

גור: אוח, חמישים מעלות בצל. אפילו הנחליאלי שלי התאדה. איזה קר בראש שלך? ולמה? (מצביע) למה אתה ככה מסתיר את הפנים?

אוח: כי בעיקר קר לי בפנים. מה לא ברור? ברררר בררררר פקפקפקפקפק.. (קולות מוזרים)

גור: אוח, אתה ילד מאוד גבולי.

אוח: מעניין לשמוע את זה ממישהו שניסה לחנוק לפני שנייה מאוורר.

גור: תראה לי רגע מה יש לך פה... (מוריד לו את הכובע)

אוח: וואו, לא!

גור: ווואו!1 זוועות אליך שמשון! מה זה? אתה מגדל חצ'קונים לייצוא?

אוח: גור, זה לא יפה לצחוק על חבר, בצרה.

גור: זה כבר לא חבר, זה שני חברים. תשתו משהו, חבר'ה? (מצחקק)

אוח: גור, זה לא יפה.

גור: מה לא יפה? אוח, אל תהיה כזה לחוץ, זה בסך הכול חצקו'ן, **ענק!!!!** (מצחקק) לא, לא היה דבר כזה, מאז החצ'קון שיצא לילדה הכי מכוערת בכיתה, מוהר זלימוביץ'.

גור ואוח: (אוח עצוב) וווואוווווו (שרים את השיר) זלימוביץ' המכוערת, מי ייקח אותך לסרט? גם בלילה, גם ביום את נראית כמו גיהינום. (הקאה)

אוח: אוף, אוף, אוף. מה אני אעשה עכשיו? איזה ביש. הכול אבוד. לעולם אני לא אצליח לצאת יותר מהקרבונקל. ומחר, מחר יש את המסיבה הגדולה בבית של מלכת הכיתה...

גור ואוח: **טלי הוד!**

אוח: מספרים שהיא תבוא עם הקשת המוזהבת.

גור: אתה מצ'קלף עליי!

אוח: ורק עם הקשת המוזהבת.

גור: וואו, זה גגגגס!

אוח: גור, חייבים למצוא דרך, איך להעלים את החצ'קון הזה.

גור: נכון.

אוח: בוא נחשוב.

גור: (לוחש) ~~בוא נחשוב~~.

אוח: ממה חצ'קונים הכי מפחדים?

גור: מעוד חצ'קון?

אוח: (צקצוק) לא, עוד חצ'קון נותן לחצ'קון הראשון הרגשה של בית. (הולכים אחורה) מה חצ'קון, הכי לא סובל?

גור: עוד חצ'קון?

אוח: (צקצוק) גור, אני מרגיש שאנחנו מתחילים ללכת אחורה.

גור: כן. בוא קדימה. (הולכים קדימה) נו, מה חצ'קונים לא סובלים?

אוח: אני יודע! את מוהר זלימוביץ'. (מקיאים) היא הרי חצ'קון מהלך.

גור: נכון.

אוח: היא כל כך מכוערת, שהיא עושה לחצ'קונים רגשי נחיתות.

גור: וואו.

אוח: גור, (מסדר את הצווארון) אני לוקח את החצ'קון שלי למוהר זלימוביץ'. (מקיא רק הוא)

גור: אוי, רגע אוח, לא, אל תעשה את זה. עדיף לאבד רגע בחצ'קון, מאשר את החיים בחצ'קון.

אוח: גור, A man's gotta do what a man's gotta do.

גור: אוח, תסתכל אליי רגע. וואו.

אוח: מה?

גור: החצ'קון שלך, נראה לי שהוא התקטן.

אוח: מה? לא יכול להיות.

גור: כן, לך תראה במראה.

אוח: וואו!

גור: נכון?

אוח: גור, אתה צודק. אבל איך זה קרה?

גור: מה, אתה לא מבין? אנחנו רק אמרנו את השם, מוהר זלימוביץ', (מקיאים) והחצ'קון שלך נכנס לכזה פוחד, שהוא התחיל להתקטן.

אוח: וואו, גור, גדול. אז קדימה, תן לי במוהר, אולי הוא ייעלם לגמרי.

גור: (מול המצח) אה, או.קיי. גברת מוהר זלימוביץ', אימא ואבא של מוהר זלימוביץ', גברת זלימוביץ' ורעייתו, ד"ר הנרי אונגר.

אוח: מי זה? (פונה איליו)

גור: זה המרצה של אימא של מוהר. היא, בזמנו, לא התקבלה לטכניון, היה שם סיפור שלם...

אוח: גור, קדימה, עזוב אותך משטויות, דרבן, תן לו **במוהר**.

גור: או.קיי, או.קיי. אהה, אהה, הקלמר של מוהר זלימוביץ', זיל וזול וזלימוביץ', זלמן יש לו זלימוביץ'. (שר) **זינזנוביץ'!** (מסתקל על החצ'קון) וואו, הוא נעלם!

אוח: (מסתקל במראה) וווווווואו, גדול! הוא נעלם!

גור: יופי!

גור ואוח: (קופצים ונותנים כיפים באוויר) שחוק שיחקנו שיחקתוא בשחוק גדול!

אוח: ייייש! (מוחא כפיים)

גור: וואו, וואו, זה היה גדול... אוח, אוח.

אוח: מה?

גור: אני יכול לעבוד בזה. אני יכול לעבוד בהפחדת חצ'קונים... (תדהמה) הא, וואו, זה סטארט אפ. אני אפילו אבנה אר באינטרקום.

אוח: (מתכנן משהו מרושע, ומסדר את הצווארון) גור.

גור: מה?

אוח: מה זה? (מצביע על גור)

גור: מה? (נלחץ)

אוח: מה צמח לך על הצוואר?

גור: מה?

אוח: מין דבר כזה שחור, עגול, גדול.

גור: מה זה? (מפוחד)

אוח: הראש שלך (פורץ בצחוק)

גור: (צוחק) אוח.

אוח: מה?

גור: מה זה? מה צמח לך גם על הפנים?

אוח: מה?

גור: עיניים. (פורצים בצחוק)

אוח: האהאהא גדול! גור, מה צמח לך על הפנים?

גור: מה?

אוח: אף. (צוחק)

גור: ומה זה, אוח?

אוח: מה?

גור: מה יש לך על הפרצוף?

אוח: מה?

גור: ארבעים חצ'קונים חדשים.

אוח: (צוחק בקול) האהא מצחיק מאוד.

(גור מרים מראה לפרצוף של אוח)

אוח: (תדהמה) זוועות עליך שמשון!!!!