recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Hing

hing (sanskriti ja paali keeles *jīva*), india õpetustes elu ja eluväge tähistav mõiste.

1. Hinduismis tähendab see elusolendi individuaalset hinge, mis on hierarhiliselt madalam aatmanist ehk isest (mida mõnikord samuti hingeks tõlgitakse). Upanišadides ja saankhja õpetuses esineb hinge tähenduses puruša.

2. Budismis, eriti mahajaanas, on hing üks neljast mõistest (teised on ise, olend ja isiksus), millele ei saa omistada iseseisvat olemist ega tähendust, nagu väidab «Teemantsuutra»: “Ei saa rääkida, et ta on bodhisattva, kui temas toimib mõiste ‘ise’ või mõiste ‘olend’ või mõiste ‘hing’ või toimib mõiste ‘isiksus’.”

3. Džainismis on hing üks kahest põhimõistest, teine on ‘elutus ehk hingetus’ (sanskriti keeles *ajīva*). Hing on omane kõikidele elusolenditele. Maailm koosneb loendamatutest liikuvatest elusatest hingelistest nähtustest. Hingelised on nii inimesed, loomad kui ka taimed ja ürgollused. Ülejäänud nähtused on hingetud ja kuuluvad *ajīva* alla. Kõik hinged on tõelised, iseolevad ja igavesed ning neid iseloomustab teadvuslikkus (sanskriti keeles *cetanā, caitanya*), võime tunda õnne (sanskriti keeles *sukha*) ja tarmukus (sanskriti keeles *vīrya*).

Hinged jagunevad kaheks. Liikumatutel hingedel (maa, vesi, tuli, õhk ja taimed ) on vaid puudutamisvõime. Liikuvatel hingedel, mille alla käivad nii vaimud kui ka keha omavad hinged, on kaks kuni viis võimet (sanskriti keeles *indriya*).

Kuigi elusolendid ja muud hingelised nähtused on loomuldasa puhtad, määrivad neid põhjuse ja tagajärje seaduse tõttu tekkivad teod. Džainismi õpetuse abil on võimalik hinge puhastada ja kaotada side tegudega ning seeläbi jõuda vabanemiseni. Kuna kõik elusolendid ja muud hingelised nähtused on algselt puhtad ja kannavad endas võimet tegude ahelatest vabaneda, siis tuleb kõigisse neisse suhtuda aupaklikult ja vägivallatult. Sellest tuleneb džainistide äärmine aukartus elu ees ja vägivaldsusetus.
Isetus

isetus (sanskriti keeles *anātman*; paali keeles *anattā*; tiibeti keeles *bdag med*; hiina keeles 無 我 *wu wo*; jaapani keeles *muga*), budismi keskseid mõisteid, üks kokkupandud seadmuste kolmest tunnusest (sanskriti keeles *trilakṣaṇa*) koos püsituse (sanskriti keeles *anitya*) ja kannatusega (sanskriti keeles *duḥkha*).

Budismi järgi ei ole inimisiksusel ega ühelgi seadmusel püsivat omaolekut ehk ennast. Inimisiksuse isetust tõestatakse sellega, et see koosneb isiksuse koostisosadest, need omakorda on aga pidevas muutumises. Seega on inimisiksus püsiva omaoleku poolest tühi.

Mahajaana õpetustes, eriti šuunjavaadas, peetakse kõiki seadmusi tühjadeks ja isetuteks, sest ka need on ilma püsiva olemuse ja kindla tähenduseta, eksisteerides vaid tinglikult üleüldise põhjuslikkuse tõttu. Seda seisukohta esindab näiteks «Südasuutra» väide: “Kõik seadmused on märgistatud tühjusega. Need ei teki ja need ei kao, need ei ole määrdunud ja neid ei saa määrida, neid ei saa lihtsamaks teha ja neid ei saa keerulisemaks teha.”

Inglise keeles *non-self*, *non-ego*, *selflessness*, *egolessness*.
Draakon

draakon (hiina keeles ⿓ *long*), hiina mütoloogias maosarnane olend, kes tavaliselt sümboliseerib viljakust ja keisrivõimu.

Draakoni kujund pärineb tõenäoliselt juba eelajaloolisest ajast, mil ta võis olla mõne protohiina hõimu tootemloom. Aja jooksul kujunes sellest võimu ja vägevuse sümbol.

*Fengshui* süsteemis seostatakse punast draakonit vee, idakaare, päikesetõusu ja elu ning aktiivse *yang*’i märgiga; talle vastandub läänt, kuivust, loojangut, surma ja *yin*’i (vt vari ja valgus) sümboliseeriv valge tiiger.

Draakoni nägemist peetakse Hiinas heaks endeks. Rahvamütoloogias võisid draakonid siiski olla ka ohtlikud ning on hulk lugusid sellest, kuidas mõnes veekogus elav draakon tuli tappa, et vabastada paikkond tema nuhtlusest.

Hiina budismis samastatakse draakoneid india mütoloogiast pärit naagadega ning neid peetakse samuti Buddha õpetuse kaitsjateks ja salaõpetuste valvuriteks.
Theia Tasya/Synopsis

(story title)\* = The battle was fought with the assistance of one or more teammates.

## Storyline

### Fairy Tail: Radiance

* A Cry Shakes The Morning Dew
* A Step Towards A Bright Future
* Every Ending Is A New Beginning
* You've Got Mail
* An Icy Cascade
* A Heartfelt Plea Unheard
* Shattered Steps

**Fairy Tail Eclipse**

* A Long Awaited Confession
* Rayleigh Scattering
* A Melding of Hearts
* Tainting The Light
* A Bond Unchanged
Brahmaloka

*brahmaloka* (sanskriti ja paali keeles ‘brahma maailm’), budismi mütoloogias kõrgemate jumalate maailmade (sanskriti keeles *devaloka*) üldnimetus, mis on jaotatud kaheks vallaks: kujude vallaks ja kujudeta vallaks.

Esimese juurde kuulub 16 erinevat taevast. Hinajaana mütoloogias on neist kõrgeim Akaništha.

Kujudeta vald koosneb 4 taevast ja seda peetakse kujude vallast kõrgemaks.

Vadžrajaana mütoloogias peetakse Akaništhat üldse kõige kõrgemaks taevaks, mis asetseb kujudeta valla kohal ning kus asub ürgbuddha.

Jumalaid, kes asuvad *brahmaloka*s, nimetatakse brahmadeks või brahmaihuga jumalusteks (sanskriti keeles *brahmakāyikā-devatā*). Budismi mütoloogia järgi alluvad ka brahmad teo ja teovilja seadusele.

*Brahmaloka*sse pääsevad inimesed, kes on süüvinud sügavasse mõtlusesse.
Gurdvārā

*gurdvārā* (pandžabi keeles ‘värav guru juurde’), sikhide pühamu.

*Gurdvārā*s asub alati *Ādigranth*, samuti on seal koosoleku ja tseremooniaruumid.

Tähtsaim *gurdvārā* Harimandir (Kuldne Tempel) asub Pandžabis Amritsari linnas.

Sikhidel on sageli ka kodus eraldi ruum, kus loetakse *Ādigranth*’i, ja seda ruumi nimetatakse samuti *gurdvārā*ks.

Vt ka sikhism.
Deva

deva (sanskriti keeles ‘jumal’), india mütoloogias kõrgemate jumalate nimetus.

Veedades jagunesid jumalad devadeks ehk *sura*’deks ja asurateks. Hiljem omistati devadele kõrgem ja asuratele madalam positsioon (näiteks iraani mütoloogias toimus see vastupidi) ning ainult sõna deva hakkas tähistama jumalat.

Budismis sünnivad devad *devaloka*’s, mis on üks kuuest olemasolu valdkonnast. Kuigi sündimist devana peetakse heaks sünniks, sest devadel on ülipikk eluiga ning kõikvõimalikud hüved ja õndsused, on devad siiski vaid sansaaraolendid ega saa sellest vabaneda.

Virgumisse ja nirvaanasse võib jõuda üksnes inimene.
Abhirati

Abhirati (sanskriti keeles ‘rahulolu, nauding’; tiibeti keeles *mngon dga’*; hiina keeles 阿⽐羅 提國 *abiluoti guo*; jaapani keeles *abiradai goku*), mahajaana mütoloogias Akšobhja buddhaväli, mis asub meie maailmasüsteemist idas.

Abhiratit mainitakse *Aṣṭasāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra*’s, «Lootossuutras» ja *Gaṇḍavyūha-sūtra*’s, kuid selle täielik kirjeldus leidub *Akṣobhya-tathāgata-vyūha* nimelises tekstis.

Abhirati kujutab endast omalaadset utoopiat, millele on iseloomulik kõige ühtlustatus: seal pole mägesid, orge ega kive, kõik puud on ühekõrgused ning kõik inimesed ühtviisi õnnelikud, pahedeta ega kannata haiguste käes.
Bodhitšarjāvatāra

Bodhitšarjāvatāra (sanskriti keeles *bodhicaryāvatāra* ‘virgumisteele asumine’; tiibeti keeles *byang chub sems dpa’i spyod pa la ’jug pa*), india 8. saj mahajaana õpetlase Šāntideva teos.

Bodhitšarjāvatāra kirjeldab madhjamaka ehk šuunjavaada seisukohalt mahajaana astmelist teed kuue ületava toimingu kaudu, milles eriline rõhk on pandud viimase, ületava mõistmise, käsitlemisele. Esile tõstetakse mahajaana kaht olulist aspekti: kaastunnet ja mõistmist. Kaastunde arendamiseks kasutatakse teiste ja enese vahetamise meetodit (sanskriti keeles *para-ātma-parivartana*), mis viib isetuse mõistmise ja kogemiseni. Mõistmine tähendab tühjuse mõistmist ning selleni jõudmiseks kasutab Šāntideva kõikide väidete absurdini viimise teed, näidates nii nende olemuslikku tühjust.

10 peatükist koosnev tekst on säilinud nii sanskritis kui ka tiibeti-, hiina- ja mongolikeelses tõlkes. Eriti oluline on Bodhitšarjāvatāra tiibeti budismi geluki koolkonnas kui üks bodhisattva astmelise tee alustekste.

Eesti keeles Linnart Mälli tõlkes (1982, 2008).
Brahma

Brahma (sanskriti keeles *brahman* ‘kasv, areng, vägi’, meessoo nimetav kääne *brahmā*), hinduismis loov jumal, ülim olend, maailmakõiksuse looja.

Brahma kuulub koos Višnu ja Šivaga jumalate kolmikusse (sanskriti keeles *trimurti*), kus ta on looja (Višnu on hoidja ja säilitaja, Šiva hävitaja).

Selgelt eristatav järgijaskond Brahmal peaaegu puudub ja praegu on otseselt talle pühendatud vaid üks tempel kogu Indias, kuid paljudes Višnule ja Šivale pühendatud templites on ka Brahma kuju.

Brahmat kujutatakse istumas lootosistmel. Ta on nelja näoga, mis vaatavad igasse ilmakaarde ning sümboliseerivad nelja veedat, nelja ajastut ja nelja seisust. Tal on ka neli kätt, mis hoiavad valitsuskeppi, palvehelmeid ja veedade raamatuid. Teda saadavad ta naised Sāvitrī ja Sarasvatī.

Budismis tunnustatakse Brahmat, kuid jumalana kuulub ta sansaarasse.

Džainismis on Brahma ühe jakša nimi, kes saatis kümnendat tirthankarat.
Caryātantra

*caryātantra* (sanskriti keeles ‘teostamise tantra’; tiibeti keeles *spyod rgyud*), vadžrajaanas üks neljast tantrate klassist *kriyātantra*, *yogatantra* ja *anuttarayogatantra* kõrval.

Tantrate järjestuses on *caryātantra kriyatantra* järel altpoolt teine. See keskendub välistele rituaalidele ja joogaharjutustele. *Caryātantra* harjutuste eesmärgiks on lähendada inimest buddhale ning süvendada tema kujustamisvõimet.
Falun gong

*falun gong* (hiina keeles 法輪功 ‘seadmuseratta teostamine’, ka 法輪⼤法 *falun dafa* ‘seadmuseratta suur seadmus’), 1992 Hiinas tekkinud eklektiline uususundlik liikumine, mis põhineb traditsioonilistel *qigong*’i harjutustel ja mõnedel hiina budismist ja taoismist laenatud baasmõistetel, nagu ’meeleloomus’ (hiina keeles *xinxing*), ’ausus-headus-kannatlikkus’ (hiina keeles *zhen shan ren*), *qigong* jt.

Liikumise rajaja ja juht on Li Hongzhi (1952– või 1953–; alates 1998 elab Ameerika Ühendriikides), kelle raamatuid *falun gong*i teooriast ja teostamisest *Falun gong*, «Pöörates seadmuseratast» (hiina keeles *zhuan falun*) jt on tõlgitud ja avaldatud paljudes keeltes.

*Falun gong*i põhimõte seisneb budismist ja taoismist üle võetud idees keha ja meele ühtsusest. *Falun gong*i pooldajad väidavad, et regulaarselt teatud lihtsaid kehalisi harjutusi sooritades ja neid meeleharjutustega kombineerides on võimalik parandada tervist ja elukvaliteeti ning jõuda kõrgemale kõlblus- ja tunnetustasemele, selle kaudu aga parandada inimühiskonda tervikuna.

*Falun gong* kogus Hiinas 1990-tel kiiresti poolehoidjaid (praegu on neid seal umbes 70 miljonit, lisaks umbes 30 miljonit mujal) ja muutus populaarseks massiliikumiseks. Samas puudub *falun gong*il kindel struktuur ja organisatsioon ning see toimib avatud mitteformaalse võrgustikuna.

1999 keelustas Hiina Rahvavabariigi kommunistlik valitsus *falun gong*i liikumise selle väidetava valitsusvastase tegevuse pärast. Hiina RVs on kümneid tuhandeid *falun gong*i pooldajaid suletud vangi- ja ümberkasvatuslaagritesse. Seetõttu on *falun gong* oma tegevusse lülitanud ka avalikke vaikivaid protestiseisakuid, et nõuda repressioonide lõpetamist.
Bodhgayā

Bodhgayā, koht, kus Šākjamuni virgus; asub Indias tänapäeva Bihari osariigis 90 km Patnast lõunas.

Bodhgayā on kogu maailma budistidele kõige tähtsam pühapaik, üks neljast suurest pühapaigast (tšaitja) ja palverännakute sihtkohast. Oletataval Buddha virgumiskohal kasvab ka praegu bodhipuu.

Esimese templi olevat Bodhgayāsse rajanud Ašoka 3. saj e.m.a. Praegune Mahābodhi tempel pärineb 2. saj m.a.j. Vahepeal oli see hinduistide valduses.

19. saj lõpus alustati Bodhgayās ulatuslikke väljakaevamis- ja taastamistöid. Suuresti Sri Lanka ja teiste maade budistide ning Mahabodhi Society eestvõttel on see tänaseks taastatud budistliku pühapaigana ja kantud UNESCO maailmapärandi nimekirja.
Humanistlik budism

humanistlik budism (hiina keeles ⼈間佛教 *renjian fojiao*), tänapäeva hiina budismi ja sellest mõjutatud rahvusvahelise budismi suund, mis rõhutab budismi ühiskondlikkust ja inimesekesksust.

Humanistliku budismi eelkäijateks olid Taixu (1890–1947) ja Yin Shun (1906–2005), kes ühitasid budismi traditsioonilisi põhimõisteid ja seisukohti tänapäeva ühiskondlike väärtustega.

Humanistliku budismi põhiväiteid on, et kuna buddhaks võib saada vaid inimesena, siis on budistlike väärtuste viljelemise eeltingimuseks harmooniline inimühiskond. Iga budisti esmane kohus on anda oma panus ühiskonna paremaks muutmisse.

Humanistliku budismi maailmavaate ja tegevuse aluseks on mahajaana bodhisattva ideaal. Sellest põhimõttest lähtuvalt panustavad humanistliku budismi järgijad haridusse, heategevusse ja sotsiaaltöösse. Sageli kasutatakse puhta maa ideed virgunud meele ja harmoonilise ühiskonna koosluse tähenduses.

Tänapäeva humanistliku budismi tuntuim esindaja on Buddha Valguse Mäe budistlik assotsiatsioon eesotsas õpetaja Hsing-yuniga (1927–), kuid selle põhimõtteid järgivad ka näiteks Dharma Trummi Mäe assotsiatsioon ning Tzu Chi Fond.

Mõistet humanistliku budism kasutatakse aga ka laiema koolkondadeülese põhimõtte tähenduses.

Vt ka ühiskondlik budism.

Inglise keeles *Humanistic Buddhism*.
Huanghe

Huanghe (hiina keeles 黄河 ‘kollane jõgi’), Põhja-Hiina tasandikku läbiv ja Bohai lahte suubuv 4845 km pikkune jõgi, mille keskjooksu alasid peetakse Hiina tsivilisatsiooni ja riikluse hälliks. II aastatuhande keskpaiku e.m.a kujunes seal Shang-Yini riik, mis hiljem lülitati kanoonilisse dünastiate nimekirja teisena legendaarse Xia dünastia järel.

Tänapäeva ajalooteaduse seisukohalt ei ole Hiina riik ja tsivilisatsioon kujunenud ühes keskuses Huanghe orus, vaid mitmete prototsivilisatsioonide ja -riikide lõimumise teel.
Guanzi

Guanzi (hiina keeles 管⼦ ‘õpetaja Guan’), hiina õpetlane ja riigimees, pärisnimega Guan Zhong (surn 645 e.m.a), samuti samanimeline tekst.

Guanzi oli kevadete-sügiste ajastu (770– 476 e.m.a) Hiina Qi riigi (tänapäeva Shandongi provintsi aladel Ida-Hiinas) riigimees ja reformaator, kes esimesena Hiina ajaloos esitas idee, et riigi valitsemine peab tuginema seadusele (hiina keeles *fa*), millele peab alluma isegi valitseja. Sellepärast nähakse temas hilisema legismi eelkäijat.

Guanzi läbiviidud reformid viisid Qi riigi Hiina riikide seas kiiresti juhtpositsioonile.

*Guanzi* nime kandev tekst on 4.–3. saj e.m.a koostatud 86 peatükist koosnev entsüklopeediline teos, mis keskendub peamiselt majanduse ja poliitika küsimustele. Osa *Guanzi* peatükke käsitleb ka natuurfilosoofia probleeme.

*Guanzi* raamat on esimene erinevate koolkondade (konfutsianism, legism, moism, taoism jt) sünteesi katse.

*Guanzi* on lülitatud taoismi kaanonisse *Daozang*.
Guanyin

Guanyin (hiina keeles 觀⾳ ‘häälte vaatleja’ või 觀世⾳ *guanshiyin* ‘maailma häälte vaatleja’; jaapani keeles *kannon* või *kanzeon*), hiina budismis kaastunde bodhisattva Avalokitešvara eeskujul kujunenud bodhisattva ja jumalus.

Algselt oli Guanyin meessoost, nagu tema India prototüüp Avalokitešvara. Alates 7.–8. saj aga tõrjus Hiinas naisekujuline Guanyin mehekujulise välja. Jaapanis esineb Kannon nii mehe kui ka naise kujul.

Guanyin on populaarsemaid ja austatumaid bodhisattvaid Kaug-Idas. Rahvalikus religioonis on Guanyin eriti lapseootel naiste, mereäärsetes paikkondades ka meremeeste kaitsja.

Talle on pühendatud üks neljast Hiina pühast mäest – Putuoshan (Potala hiinapärane nimekuju), mis asub Ida- Hiina Zhejiangi provintsi rannikumere saarel.

Guanyini alternatiivne nimetus hiina keeles on nime Avalokitešvara otsene tõlge Guanzizai (hiina keeles 觀⾃在 ‘vaatlev isand’; jaapani keeles *kanjizai*).
Džonang

Džonang (tiibeti keeles *jo nang*), 11. saj rajatud tiibeti budismi koolkond, mis sai oma nime peakloostri asukoha järgi Edela-Tiibetis.

Džonangi koolkond oli eelkõige tuntud *Kālacakra-tantra*’l põhineva nn teise tühjuse, žentongi (tiibeti keeles *gzhan stong),*  õpetuse propageerimise poolest. Selle kohaselt on buddhasus tühi kõigest muust peale *tathāgatagarbha*, mis on ainus positiivselt määratletav reaalsus. Selle kujustamine buddha õndsuseihuna tähendabki ülimat täielikku virgumist ja buddhaks saamist.

Džonangi silmapaistvaimad esindajad olid Šerab Gjältsen Dölpopa (tiibeti keeles *shes rab rgyal mtshan dol po pa*, 1296–1361) ja Tārānātha.

Koolkond hävitati 17. saj V dalai-laama Ngavang Lobsang Gjatso (1617-1682) poliitika tulemusel budismivastaste õpetuste levitamise ettekäändel, tegelikult aga vastuseisu tõttu geluki poliitilisele ülemvõimule.

Vrd rangtong.
Jama

Jama (sanskriti ja paali keeles *yama*; tiibeti keeles *gshin rje*), india mütoloogias surma ja allilma jumal.

«Rigveedas» räägitakse temast kui esimesest inimesest, kes suri. Hiljem muutus Jama surnute kohtumõistjaks ja nende pattude karistajaks.

Jamat kujutatakse rohelisena, punaste silmade ja sama värvi rõivastega. Ta kannab valitsuskeppi, mida ehib pealuu. Kaks neljasilmset koera valvavad tema kuningriigi väravaid; tema sõnumiviijateks on vares ja tuvi.

Budismi mütoloogias on Jama samuti surmajumal, põrgute valitseja, kes vaeb pärast surma olendite tegusid ja otsustab, missugust ümbersündi nad väärivad.

Paali tekstides räägitakse mõnikord mitmest (kahest, neljast) Jamast.

Vadžrajaanas peetakse Jamat üheks tähtsamaks seadmusekaitsjaks. Teda kujutatakse hirmuäratavana, ta on ehitud pealuudest vanikutega ja ümbritsetud tuleleekidega. Vasakus käes hoiab ta tegudepeeglit, kus igaüks näeb oma tegusid, paremas käes aga mõistmisemõõka.
Hotan

Hotan, ka Khotan, oaasilinn Sise-Aasias Tarimi basseinis Taklamakani kõrbe lõunaosas.

   Legendi järgi olevat selle 3. saj e.m.a rajanud India kuninga Ašoka vanem poeg. Juba varem oli see indoeuroopa päritolu tohaari rahva asuala keskus.

Siiditee ääres asuva linnana kujunes Hotan I aastatuhande esimesel poolel oluliseks budismi keskuseks Sise-Aasias, kus asusid eri koolkondade kloostrid ja templid.

1006 alistasid Hotani muslimid ning selle tähtsus kaubandus- ja kultuurikeskusena hääbus.

Tänapäeva arheoloogid on Hotanist leidnud palju budistlike tekstide käsikirju ja fragmente ning budistliku kunsti ja arhitektuuri mälestisi, samuti varasemaid tohaari kultuuri mälestusmärke.
Huayan

*huayan* (hiina keeles 華嚴; jaapani keeles *kegon*), hiina budismi filosoofiline koolkond, mis kujunes 7.–8. saj *Avataṃsaka-sūtra* ehk *Huayanjing*’i baasil, mille järgi saigi oma nime.

*Huayan*i koolkonnal ei ole analoogiat india budismis. Selle esimeseks patriarhiks peetakse Dushuni (557–640), kuid koolkonna tegelik rajaja oli kolmas patriarh Fazang (643–712). Patriarhide järjestusse kuuluvad veel teine patriarh Zhiyan (602–668), neljas Chengguan (738–820 või 838) ning viies ja viimane patriarh Zongmi (780–841). 9. saj lõpus koolkond hääbus, kuigi õpetajaliinid on kestnud tänapäevani.

*Huayan*i filosoofia keskendub seadmusevalla (sanskriti keeles *dharmadhātu*; hiina keeles *fajie*) analüüsile, rõhutades kõikide nähtuste vastastikust seostatust ja läbipõimumist (hiina keeles *wu ai*). Laialdaselt kasutatakse selleks olemuse (hiina keeles *li*) ja nähtuse ehk sündmuse (hiina keeles *shi*) mõistete dialektikat.
Buddhadharma

buddhadharma (sanskriti keeles ‘virgunu seadmus’; paali keeles *buddhadhamma*; tiibeti keeles *sangs rgyas kyi chos*; hiina keeles 佛法 *fofa*; jaapani keeles *butsuhō*), kõige üldisemas tähenduses kogu budistlik kultuur, s.t kõik budistlikud tekstid ning nende poolt loodud ja mõjutatud kultuuritraditsioonid, seega budism kui selline.

Buddhadharmale pani aluse Šākjamuni I aastatuhande keskel e.m.a. India kontekstis vastandub see varasemale brahmanistlikule kultuurile, väljaspool Indiat aga kõikidele mittebudistlikele kultuuridele.

Kitsamas tähenduses on buddhadharmad budistliku kultuuri osad – tekstid, õpetused, mõisted, harjutused jm, mis otseselt ja efektiivselt aitavad kaasa virgumisele ja vabanemisele viivate meeleseisundite tekkimisele.

Vt ka Buddha sõna.
Dunhuang

Dunhuang, Sise-Aasia oaasilinn tänapäeva Loode-Hiina Gansu provintsis, muistse Siiditee üks sõlmpunkte.

Dunhuang on tuntud maailma suurima budistlike koobastemplite kompleksi (Mogao koopad) poolest.

Enamik koopastempleid rajati ja olid kasutuses ajavahemikus 4.–10. saj. Hiljem jäeti nad maha ja unustati ning need mattusid liiva alla, kuni avastati taas 20. saj algul.

Dunhuangi koobastemplite olulisemate leidude hulka kuuluvad tuhanded peamiselt budistlikud tekstid sanskriti, hiina, tiibeti, hotani, uiguuri jt keeltes, mille hulgas on ka vanimad säilinud trükitud tekstid.

Unikaalsed on ka Dunhuangi skulptuurid ja seinamaalingud, kus on kokku sulanud eri maade kunstivoolud ja -stiilid.

Praeguseks on avastatud 492 koobast 2400 skulptuuri ja 45 000 m2 seinamaalingutega.

Suurem osa Dunhuangi käsikirju ja tekste asub Euroopa muuseumides ja raamatukogudes.
Jooga

jooga (sanskriti keeles *yoga* ‘ike, rakend, ühendus’; tiibeti keeles *rnal byor*; hiina keeles 瑜伽 *yuqie*; jaapani keeles *yuga*), india õpetustest pärit mõiste, mis tähendab vaimseid harjutusi ja võib olla meeleharjutuste sünonüümiks.

Hinduismis on see meetod ühinemiseks ülimaga (näiteks brahmaniga).

Jooga mõiste tekkis brahmanismis, kus sellega tähistati vaimse teostuse teid, mille abil võib jõuda vabanemiseni sansaarast. Meele kontrolli ja arendamise vahendina on jooga kasutusel nii hinduismis, budismis, džainismis kui ka sikhismis.

Hinduismis kujunes välja samanimeline filosoofiakoolkond (daršana), kus jooga meetod on jagatud kaheksaks astmeks:

* ohjeldamine (hoidumine ebakõlblatest tegudest),

* kontroll (tähelepanu oma ihu ja meele üle),

* iste ehk aasana (erinevad asendid harjutamiseks),

* hingamine (hingamise jälgimine ja kontrollimine),

* eemaldumine (meele suunamine välistelt objektidelt meelele enesele),

* püsimine (meele püsimine ühel objektil),

* mõtlus (süüvimine mõtlusobjekti),

* keskendumine (viimane aste, mis on eelduseks sansaarast vabanemisele).

Jooga koolkonna põhitekstiks on 2.–3. saj pärit Patandžali *Yoga-sūtra*.

«Bhagavadgītās» nimetatakse joogadeks peatükke, mis tähistavad eelkõige ülima jumalaga ühinemise erinevaid etappe.

Budismis kujunes 4.–5. saj joogatšaara koolkond, kus jooga tähendab mõtluse ühendamist teadvuse analüüsiga.
Huang Di

Huang Di (hiina keeles 皇帝 ‘kollane keiser’), hiina mütoloogias ja traditsioonilises ajalookäsitluses üks tähtsamaid kultuuriheeroseid, müütiline jumalik valitseja, kes olevat valitsenud umbes 2600 e.m.a Huanghe orus.

Huang Did peetakse hiina tsivilisatsiooni ja riigi rajajaks, kes õpetas inimestele palju kunste, nagu kirjakeel, arstiteadus, majade ehitamine, riigivalitsemine ja kalender.

Tänapäeva ajalooteadus peab Huang Did müütiliseks koondkujuks, kelle prototüüpi ajaloolise isiku näol ei olnud tõenäoliselt olemas.
Dharmatrummi Mägi

Dharmatrummi Mägi (hiina keeles 法⿎⼭ *fagu shan*; inglise keeles *Dharma Drum* *Mountain*), *chan*i õpetaja Sheng-yeni (Shengyan, 1930–2009) 1989 rajatud rahvusvaheline budistlik kultuuri- ja haridusühendus keskusega Taiwanis, mis oma tegevuses järgib humanistliku budismi põhimõtteid.

Organisatsioonil on osakonnad ja keskused Ameerika Ühendriikides ning mitmes Euroopa ja Aasia riigis. 1985 asutati selle juurde Chung-Hwa Budismiuuringute Instituut (hiina keeles *Chung-Hwa fojiao yanjiusuo*; inglise keeles *Chung-Hwa Institute of Buddhist Studies*), mis 2006 nimetati ümber Dharmatrummi Budistlikuks Kolledžiks (hiina keeles *Fagu fojiao xueyuan*; inglise keeles *Dharma Drum Buddhist College*).

Dharmatrummi Mäe haridussüsteemis pannakse võrdselt rõhku nii tänapäevasele haridusele ja budismi teaduslikule uurimisele kui ka *chan*i meeleharjutustele. Dharmatrummi mägi tegeleb ka ühiskondliku ja rahvaharidusliku töö ning heategevusega.
Amarāvatī

Amarāvatī, kunagine budismi keskus ja pühapaik Kagu-Indias, tänapäeva Andhra Pradeshi osariigis Krishna jõe äärses Gunturi maakonnas.

Amarāvatī ehitamine algas 2. saj e.m.a, suurima õitsenguni jõudis see Šātavāhana dünastia (2. saj e.m.a.–3. saj m.a.j) valitsusaja teisel poolel, mil rajati keskne suur stuupa.

India sakraalarhitektuurile tüüpilist rikkalikult skulptuuride ja bareljeefidega kaunistatud kuplikujulist peastuupat ümbritses hulk väiksemaid; samuti asusid seal munkade eluruumid, väitlussaalid ja muud ehitised. Amarāvatī suurejoonelist väljaehitamist soodustas asukoht tollase Andhra riigi pealinna Dhānjakataka (*Dhānyakaṭaka*) vahetus läheduses.

Šātavāhana dünastia ajal ja järgmistel sajanditel oli Amarāvatī oluline mahajaana keskus Lõuna-Indias, säilitades oma tähtsuse kuni 14. saj. Tõenäoliselt on Amarāvatī seotud ka vadžrajaana kujunemisega, kuna selle traditsiooni kohaselt kuulutas Buddha seal *Kālacakra-tantra*’t.

Tänapäeval ei ole Amarāvatī ehitised säilinud. Suur osa arheoloogilistel väljakaevamistel leitud kunstimälestisi asub maailma erinevates muuseumides.
Fukasetsu

*fukasetsu* (jaapani keeles; hiina keeles 不可說 *bukeshuo* ‘öeldamatu, väljendamatu’), *zen*’is sageli kasutatav väljend, mis tähendab, et virgumise sügavamad aspektid on tunnetatavad ainult vahetu kogemuse kaudu ega ole sõnades väljendatavad.

Mõiste *fukasetsu* on jaapani keelde üle võetud hiina keelest, kus see on sanskritikeelse *anabhilāpya* või *avaktavya* vasteks.

Inglise keeles *ineffable*, *unutterable*.
Devaputra

*devaputra* (sanskriti keeles ‘jumala poeg’; paali keeles *devaputta*; tiibeti keeles *lha’i bu*; hiina keeles 天⼦ *tianzi*; jaapani keeles *tenshi*), budismi mütoloogias madalamate jumaluste nimetus, kes alluvad mõnele budistliku panteoni peajumalale (näiteks Šakrale või Jamale). Paljud tekstid, eriti mahajaana suutrad, kirjeldavad, kuidas jumal (tavaliselt Šakra) läheb *devaputra*tega Šākjamuni õpetust kuulama.

Pärast seda, kui Kušaani valitseja Kaniška I võttis endale Hiina keisri tiitli taevapoeg eeskujul *devaputra* tiitli, hakati selle sõnaga tähistama ka maapealseid valitsejaid ja suuri õpetajaid.
Cullavaṃsa

*Cullavaṃsa* (paali keeles ‘lühike kroonika’), paalikeelne Sri Lanka budistlik ajalookroonika, mis on loodud jätkuks vanemale kroonikale *Mahāvaṃsa*’le.

*Cullavaṃsa* on enam kui 1500 aasta vältel eri autorite poolt kirjutatud ja pidevalt täiendatud tekstide kogumik, mis hõlmab ajavahemikku alates 4. saj algusest kuni 19. saj.
Ellora

Ellora (Elura), 6.–11. saj rajatud koobastemplite kompleks Indias, tänapäeva Mahārāshtra osariigis.

Vanimad on 12 budismi templit ja vihaarat (mõned neist mitmekorruselised). Tähelepanuväärsed on ka 17 hinduismi ja 5 džainismi templit.

Ellora silmapaistvaim ehitis on Šivale pühendatud Kailāsanātha tempel, mis on suurim ühest kaljust välja raiutud monoliitehitis maailmas (maksimaalpikkus 90 m ja -laius 53 m).

Ellora skulptuurid ja bareljeefid kuuluvad vanaindia raidkunsti silmapaistvaimate mälestiste hulka.
Isiksus

isiksus (sanskriti keeles *pudgala*; paali keeles *puggala*; tiibeti keeles *gang zag*; hiina keeles 補特伽羅 *puteqieluo*; jaapani keeles *putogara*), budismis indiviidi tähistav mõiste, mida sageli käsitletakse koos mõistetega ise, olend ja hing kui nelja väärvaadet.

Isiksust peetakse ebatõeliseks, nagu ka teisi mõisteid, mis püüavad muutuvat püsivana määratleda. Vahel kasutatakse seda siiski ka positiivse kirjeldava mõistena, näiteks ühendis õilis isiksus (sanskriti keeles *āryapudgala*).

Vt ka pudgalavaada.

Inglise keeles *person*, *personality*.
Anāthapindada

Anāthapindada (sanskriti keeles *anāthapiṇḍada* ‘vaeste toitja’; paali keeles *anāthapiṇḍika*), budismi pärimuses rikas kaupmees Šrāvastīs, pärisnimega Sudatta, kes pöördus budismi juba esimesel kohtumisel Buddhaga ja oli tema peamisi ilmalikke järgijaid.

Anāthapindada toetas heldelt Buddha kogudust. Ta andis tema käsutusse oma aia Džeta metsas (sanskriti keeles *jetavana*), kus Buddha tihti viibis ning õpetas.

Anāthapindada suri enne Buddhat ja olevat seejärel sündinud taevas.
Haridžan

haridžan (hindi keeles *harijan* ‘Hari lapsed’), seisusteväliste ehk puutumatute nimetus, mille võttis kasutusele Mahatma Gandhi 1930-tel, et tõsta nende ühiskondlikku seisundit ja väärikust.

Paljud seisustevälised peavad ka seda nimetust alandavaks selle seotuse tõttu hinduismiga ja eelistavad nimetust dalit.
Anuttarayogatantra

*anuttarayogatantra* (sanskriti keeles ‘ülim joogatantra’; tiibeti keeles *rnal 'byor bla na med pa'i rgyud*), vadžrajaanas tiibeti budismi uute koolkondade tantra tekstide neljase jaotuse kõrgeim klass *kriyatantra*, *caryātantra* ja *yogatantra* kõrval.

*Anuttarayogatantra*d sisaldavad kompleksseid meetodeid virgumisele jõudmiseks, sealhulgas kujustamisharjutusi, rituaale ja kehalisi harjutusi.

Uutes koolkondades on *anuttarayogatantra*d jaotatud kolmeks osaks, milleks on ema-, isa- ja kahesuseta tantrad.

Ningma traditsioonis on tantrate jaotus kuueosaline. Kolme madalamat tantrate klassi nimetatakse välisteks tantrateks, *anuttarayogatantra*le vastab kolm sisemiste tantrate klassi: *mahāyoga*, *anuyoga* ja *atiyoga*.

*Anuttarayogatantra* alla kuuluvad sellised tuntud tantrad, nagu *Hevajra-tantra*, *Guhyasamāja-tantra* ja *Kālacakra-tantra*.
Devadatta

Devadatta, Šākjamuni nõbu ja õpilane.

*Vinaya-piṭaka*’s, *Mahāvastu*’s, *Divya-avadāna*’s ja mõnes sarvastivaada koolkonna tekstis esineva legendi järgi nõudis Devadatta 8 aastat enne Šākjamuni surma, et see astuks kõrge vanuse tõttu tagasi ning jätaks koguduse juhtimise tema hooleks. Šākjamuni keeldus, mispeale Devadatta tahtis teda Magadha valitseja Adžātašatru abiga tappa. Siiski pääses Šākjamuni imevõimete abil ja Devadatta jäi ilma valitseja toetusest. Seejärel üritas ta kogudust lõhestada, kuid Šākjamuni õpilased Šāriputra ja Maudgaljājana veensid kogudusest lahkulöönuid naasma õpetaja juurde. Jäänud üksinda, Devadatta kahetses ja otsustas ka ise Šākjamuni juurde tagasi pöörduda. Kuid maa lõhenes Devadatta jalge all ja ta langes Avītši põrgusse, kuhu peab jääma sajaks tuhandeks kalpaks, misjärel saab uuesti sündida pratjekabuddhana.

Devadatta heitis Šākjamunile ja tema järgijatele ette liiga laiska ja lodevat elu ning tahtis rakendada koguduses uusi ja rangemaid reegleid.

«Lootossuutra» räägib aga Devadattast, kes oli kunagi ammu olnud Šākjamuni õpetaja ja kellele Šākjamuni ennustab, et ta saab tulevikus buddhaks nimega Devarādža.
Bodhipuu

bodhipuu (sanskriti keeles *bodhivṛkṣa*), puu, mille all Šākjamuni virgus. Selle botaaniline liiginimetus on *Ficus religiosa*.

Praegu Bodhgayās kasvav bodhipuu pandi kasvama võrsest, mis toodi Sri Lankalt, Anurādhapurast; see omakorda pärinevat aga sellesama puu võrsest, mis kasvas Bodhgayās Buddha ajal ja mille all ta virgus. Esialgse bodhipuu võrse olevat Sri Lankale saatnud kuningas Ašoka 3. saj e.m.a.
Bushidō

*Bushidō* (jaapani keeles 武⼠道 ‘sõdalase tee’), jaapani samuraikultuur ja seda esindav tekstikogu, mis sisaldab samuraide aukoodeksi ja elureeglid. *Bushidō*s on kõige olulisem lojaalsus oma isandale ning valmisolek ülesande nimel kõhklemata surma minna.

*Bushidō* kujunemine kestis sajandeid alates 12. saj; lõpliku kuju ja ühiskondliku staatuse omandas see Tokugawa ajastul (1603–1868).
Elav buddha

elav buddha (hiina keeles 活佛 *huofo*), tiibeti ja mongoli kõrgete ümbersündinud laamade ehk tülkude poolametlik aunimetus keiserlikus Hiinas alates mongolite Yuani dünastiast (1271–1368).

Esimese elava buddha tiitli sai 13. saj keskel Mönke-khaanilt teine karmapa, Karma Pakši (1204–1283), millega kaasnesid regaaliad – must peakate ja kuldne pitsat.

Järgmistel sajanditel, mil Tiibet oli periooditi vasallsõltuvuses Hiina keisritest, muutus elava buddha tiitli taotlemine ja andmine üleüldiseks tavaks, mis ühelt poolt tugevdas Tiibeti ja Hiina vahelisi poliitilisi sidemeid, teiselt poolt aga aitas kaasa tülkude järglusliinide põlistamisele.

Tänapäeval kasutatakse nimetust elav buddha eelkõige pseudoesoteerilises kirjanduses kohati üsna meelevaldselt erinevate traditsioonide silmapaistvate budistide kohta, keda peetakse mõne buddha või bodhisattva ümbersünniks. Elav buddha ei kuulu budismi autentsete mõistete hulka.

Inglise keeles *Living Buddha*.
Bhāvanākrama

*Bhāvanākrama* (sanskriti keeles ‘kujustamise astmed’; tiibeti keeles *sgom pa’i rim pa*), Kamalašīla teos, mille ta kirjutas Tiibetis mahajaana astmelise tee teostusviiside selgitamiseks.

Arvatakse, et *Bhāvanākrama* kirjutamise ajendiks oli 792–794 Samje kloostris toimunud kuulus debatt, kus Kamalašīla võitis äkilise virgumise teed kuulutanud hiina munga Hvašangi (tiibeti keeles *hva shang*). Teoses antakse suutrate väidetele tuginedes mahajaana bodhisattvatee astmete kokkuvõtlik esitus koos üksikasjalike näpunäidetega meeleharjutusteks.

*Bhāvanākrama* tekst koosneb kolmest osast, millest 1. ja 3. on säilinud ka sanskritikeelsena, 2. osa vaid tiibetikeelses tõlkes.

Teos on tiibeti budismis oluline ja laialt kasutatav ka tänapäeval.

XIV dalai-laama Tendzin Gjatso (vt dalai-laama) on oma avalikud loengud sageli üles ehitanud *Bhāvanākrama* selgitustele.
Abhidharmapiṭaka

*Abhidharmapiṭaka* (sanskriti keeles ‘abhidharma korv’; paali keeles *abhidhammapiṭaka*; tiibeti keeles *chos mngon pa’i sde snod*; hiina keeles 論藏 *lunzang*; jaapani keeles *ronzō*), *Tripiṭaka* kolmas osa, mis sisaldab abhidharma õpetusi.

*Abhidharmapiṭaka* tekstide aluseks on seadmuste nimekirjad ehk maatrikad, mida hakati looma juba Buddha eluajal või varsti pärast tema parinirvaanat suutrates esitatu süstematiseerimiseks ja meelespidamiseks. Aja jooksul lisandusid maatrikatele pikemad seletused, mille põhjal koostati abhidharma tekstid. Täielikult on säilinud theravaada koolkonna paalikeelne *Abhidhammapiṭaka*, mis koosneb seitsmest raamatust.

* «Seadmuste rühmad» (paali keeles *dhammasaṅgani*) esitab seadmuste klassifikatsiooni ja seda võib pidada vanimaks psühholoogiatraktaadiks inimkonna ajaloos.

* «Lahtiseadmine» (*vibhaṅga*) jätkab esimeses raamatus käsitletud mõistete seletamist.

* «Vestlus ürgollustest» (*dhātukathā*) on 14 peatükist koosnev küsimustel ja vastustel põhinev käsitlus ürgollustest.

* «Isiksusetüpoloogia» (*puggalapaññati*) esitab isiksuste klassifikatsiooni, mille aluseks on meeleseisundid või käitumisviisid.

* «Vaidlusobjektid» (*kathāvatthu*) käsitleb filosoofilisi probleeme, mille üle vaidlesid erinevad budismi koolkonnad.

* «Paarid» (*yamaka*) on 10 peatükist koosnev tekst, milles paarisküsimuste abil selgitatakse budismi põhimõisteid.

* «Suhted» (*paṭṭhāna*) analüüsib nähtustevahelisi seoseid ja põhjuslikkust.

Algselt sanskritikeelne sarvastivaada koolkonna *Abhidharmapiṭaka* on säilinud ainult hiina- ja tiibetikeelses tõlkes. Ka see koosneb seitsmest raamatust, mis aga ei lange täiesti kokku theravaada *Abhidharmapiṭaka*ga. Need on:

* «Vestlused» (sanskriti keeles *saṅgītiparyāya*),

* «Dharmade kuhjad» (*dharmaskandha*),

* «Seletuste traktaat» (*prajñaptiśāstra*),

* «Ürgolluste kogu» (*dhātukāya*),

* «Teadvuse kogu» (*vijñānakāya*),

* «Esitlused» (*prakaraṇapāda*) ja

* «Teadmise püstitused» (*jñānaprasthāna*).
Eneseohjeldamine

eneseohjeldamine (sanskriti ja paali keeles *saṃvara*; tiibeti keeles *sdom pa*; hiina keeles 三 跋羅 *sanbaluo*; jaapani keeles *sanbatsura*), budismis tõotusega võetud kohustus järgida teatud reegleid või ettekirjutusi, näiteks pratimokšat.

Sõna esineb ka reeglite kogumi tähenduses.

Džainismis on eneseohjeldamine üks seitsmest põhimõistest, mille teostamine viib vabanemisele.

Inglise keeles *precepts*.
Buddhaväli

buddhaväli (sanskriti keeles *buddhakṣetra*; tiibeti keeles *sangs rgyas kyi shing*; hiina keeles 佛國⼟ *foguotu*, 净⼟ *jingtu*; jaapani keeles *bukkoku do*, *jōdo*), budismis, eriti mahajaanas, ühe buddha mõjuala, kus ta kuulutab seadmust teatud aja vältel, et juhtida olendeid virgumisele.

Budismi seisukohalt on iga maailmasüsteem, kus on buddha, vaadeldav kui buddhaväli. Meie praegune maailm on Buddha Šākjamuni buddhaväli.

Buddhaväljad on kas täiesti puhtad, kus kõik olendid on juba virgunud, või osaliselt puhtad, kus osa olendeid on ja osa veel ei ole virgunud. Mahajaana järgi hakkab bodhisattva oma buddhavälja kujundama juba enne buddhaks saamist.

Mahajaana mütoloogias on buddhaväljade õpetusest kujundatud omamoodi budistlik utoopia. Buddhaväljadeks on seal kindlate mütoloogiliste buddhade vaimupingutusest loodud maailmad, mis erinevad tavalistest maailmadest ideaalse korrastatuse ning võimaluse poolest jõuda nirvaanasse ilma eriliste pingutusteta selle buddha abil, kes on antud buddhavälja loonud. Kõige tuntumad mütoloogilised buddhaväljad on Sukhāvatī ja Abhirati, mille on loonud vastavalt buddhad Amitābha ja Akšobhja, ning nende ja meie maailma vahel on terve müriaad maailmu.

Selliste buddhaväljade kirjeldusi leidub paljudes mahajaana suutrates, nagu *Aṣṭasāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra*, «Lootossuutra», *Sukhāvatīvyūha-sūtra*, *Gaṇḍavyūha-sūtra* jt.

*Vimalakīrtinirdeśa-sūtra*’s rõhutatakse aga buddhavälja kui olendite puhta meele ja puhaste püüdluste tähendust.

Hiina budismis kasutatakse buddhavälja tähenduses mõistet puhas maa.

Inglise keeles *Buddha-field*, *pure land*.
Budismi suurkogud

budismi suurkogud, budismi ajaloo esimestel sajanditel toimunud koguduse suured kokkutulekud, kus väideldi Buddha sõna autentse vormi ja väljenduse, selle tõlgendamise ning koguduse elukorralduse reeglite ehk vinaja üle. Suurkogude tulemusel fikseeriti budistlik pühakiri algul suulisel kujul, aga hiljemalt viimasel, neljandal suurkogul juba kirjalikult.

* Esimene suurkogu toimus varsti pärast Buddha parinirvaanat (seega pärast 486 e.m.a) Rādžagrihas, kus olevat viibinud 500 munka. Mahākāšjapa eesistumisel loeti seal mitme kuu vältel ette ning kinnitati *Sūtrapiṭaka* ja *Vinayapiṭaka* esialgsed versioonid.

* Teine suurkogu toimus 100 või 110 aastat pärast parinirvaanat (386 või 376 e.m.a) Vaišālīs, kus vaieldi peamiselt vinaja üle. Suurkogul tekkis konflikt konservatiivse sthaviravaada ja liberaalsema mahasanghika suuna vahel, mille esindajad olevat protesti märgiks sealt lahkunud. Vaišālī suurkogu järel lagunes budistlik kogudus koolkondadeks, mida oli vähemalt 18.

* Kolmandat suurkogu Pātaliputras umbes 250 e.m.a patroneeris Ašoka. Sellel püüti leida konsensust koolkondade vahel, fikseeriti arvatavasti paali kaanon, millele lisati ka ‘kolmas korv’ – *Abhidhammapiṭaka*. Ka olevat seal otsustatud misjonäride saatmine teistesse maadesse.

* Neljas suurkogu toimus umbes 100 m.a.j Kušaani keisri Kaniška I eestkoste all tema pealinnas Purušapuras Gandhāras. Seal olevat koostatud ulatuslikud kommentaarid sarvastivaada *Tripiṭaka*’le ja tunnustatud mahajaanat, mis järgmistel sajanditel levis jõudsalt Kesk- ja Ida-Aasias. Mõne budismi ajaloolase arvates ei ole seda suurkogu tegelikult toimunud.

Lisaks neile neljale on uusajal, 1871 ja 1954, Birmas peetud kaks suurkogu, mis on aga piirdunud põhiliselt Birma theravaada koguduse esindajate osavõtuga.

Inglise keeles *Buddhist councils*.
Daimoku

*daimoku* (jaapani keeles; hiina keeles 題⽬ *timu* ‘teema, pealkiri’), jaapani budismi Nichireni koolkonnas viljeldav lausung, mis seisneb «Lootossuutra» pealkirja kordamises (jaapani keeles *namu myōho renge kyō*).

*Daimoku* usutakse sisaldavat kogu «Lootossuutra» sisu ja selle lausumine või austamine hoidvat ära kõik halva.
Janu

janu (sanskriti keeles *tṛṣṇā*; paali keeles *tañhā*; tiibeti keeles *sred pa*; hiina keeles 渇仰 *keyang*, 欲 *yu*, 愛 *ai*; jaapani keeles *katsugō*, *yoku*, *ai*), budismis mõiste, mis tähistab kõige laiemas mõttes inimest sansaaras hoidvaid tegureid ning on seotud ihade ja kirgedega.

Budismi psühholoogia järgi tekib janu tajuorgani ja selle objekti kokkupuutest. Janu on kannatuse peamine põhjus, millest Buddha räägib juba «Seadmuseratta käimapanemises».

Põhiliseks januks on janu uuestisündimise järele, millega kaasnevad

* lõbujanu ehk naudingujanu (sanskriti keeles *kāmatṛṣṇā*),
* elujanu ehk olemisejanu (sanskriti keeles *bhavatṛṣṇā*) ja
* surmajanu ehk olematusejanu (sanskriti keeles *vibhavatṛṣṇā*).

Vt ka kippumine.

Inglise keeles *thirst*, *craving*, *longing for*, *yearn*.
Devanaagari

devanaagari (sanskriti keeles *devanāgarī* ‘jumalik linnakiri’), india tähestik, mida kasutatakse sanskriti, hindi, marathi, nepali jt keelte kirjutamisel.

Devanaagari on alfabeetiline tähestik, mis koosneb 14 vokaali- ja diftongi- ning 34 konsonandimärgist. Iga konsonandimärki hääldatakse loomuldasa koos vokaaliga ‘a’, teisi vokaale tähistatakse konsonandimärgile lisatava vastava diakriitilise märgiga. Kaashäälikuühendeid märgivad liitmärgid ehk ligatuurid. Devanaagarit kirjutatakse vasakult paremale.

Devanaagari tekkis brahmi kirja baasil 7.–8. saj, laiemas kasutuses on see eelkõige sanskriti keele kirjutamiseks alates 19. saj.
Daakini

daakini (sanskriti keeles *ḍākinī*; tiibeti keeles *mkha' 'gro ma*), arvatavasti tuletis sanskriti verbijuurest *ḍī* (‘lendama’); tiibeti keeles sõna-sõnalt ‘taevaskäija’.

India mütoloogias on daakinid raevukad naisolendid, kes moodustavad Kālī kaaskonna.

Vadžrajaanas on daakini naisekujuline virgumisele suunav antropomorfne sümbol, joogini ehk pradžnja. Daakini võib olla inimkujuline vadžrajaana õpetaja, idam või selle partner, samuti õpetuse kaitsja.
Borobudur

Borobudur, monumentaalne budistlik sakraalehitis Jaava saarel, rajatud umbes 800 budismimeelse Šailendra dünastia valitsemisajal.

Ruudukujulise põhiplaaniga astmikpüramiid (külje pikkus 123 m, kõrgus 31,5 m) ühendab endas india ja kaguaasia sakraalarhitektuuri elemente, kujutades ühtaegu stuupat, mandalat ja püha mäge. Astmikpüramiid on ümbritsetud kolme ringikujulise terrassiga, millel paikneb kokku 108 väiksemat kellakujulist stuupat, igas neist istuv bodhisattva kuju. Borobuduri suurimaks väärtuseks on 1460 paneelist koosnevad bareljeefid kokku tuhandete figuuridega, mis kujutavad stseene džaatakatest, avadaanadest ja *Gaṇḍavyūha-sūtra*’st.

Sakraalehitise funktsiooniks on j

   uhtida palverändur spiraalselt kulgevate terrasside kaudu üles püramiidi tippu peastuupani, kus kunagi asusid ilmselt Buddha säilmed. Ta möödub bareljeefidest, mis kujutavad bodhisattva vaimse arengu etappe. Nõnda sümboliseerib kogu teekond inimese arengut teadvuse kõrgeima seisundi poole.

11 600 m3 kogumahuga Borobudur on maailma suurimaid sakraalehitisi.
Aditi

Aditi (sanskriti keeles ’sidumatu, vaba’), jumalanna india mütoloogias.

Esineb «Rigveedas» jumalate (sanskriti keeles *āditya*) emana.

Aditi kuju on mitmetahuline ja mõistatuslik: ta on nii taevas kui ka allilm, isa ja poeg, jumalate ema ja kõik jumalad kokku; ta on veedade jumal-looja ja jumalate isa Dakša tütar, kuid samas on Dakša temast sündinud.

Aditit on tõlgendatud ka kui abstraktsete mõistete personifikatsiooni ja lõpmatuse väljendust.
Guhyasamāja-tantra

*Guhyasamāja-tantra* (sanskriti keeles ‘salajase kogunemise tantra’; tiibeti keeles *gsang ba* *’dus pa’i rgyud*), varasemaid budistlikke tantraid, loodud arvatavasti 4. või 5. saj.

Sarnanedes vormilt mahajaana suutratele, koosneb *Guhyasamāja-tantra* 18 peatükist. Esimene peatükk kirjeldab ilmselt üht varajasemat viieosalist (keskpaik ja neli ilmakaart) buddhade mandalat, mis sai aluseks hilisematele dhjaanibuddhade mandalatele. Buddhad asuvad selles nõnda: keskel Akšobhja, idas Vairotšana, lõunas Ratnasambhava, läänes Amitābha ja põhjas Amoghasiddhi. Ülejäänud peatükid käsitlevad tantristlikke harjutusviise.

*Guhyasamāja-tantra* kuulub *anuttarayogatantra* tsükli tantrate hulka.

Tiibeti budismis on see eriti austatud geluki koolkonnas.
Butön

Butön (tiibeti keeles *bu ston*), täisnimega Butön Rintšendrup (tiibeti keeles *bu ston ri chen grub*), tiibeti budistlik õpetlane (1290–1364), elas Žalu (tiibeti keeles *zha lu*) kloostris Kesk-Tiibetis.

Tema elutööks oli tiibeti budismi kaanonite Kangjuri ja Tengjuri toimetamine ning kataloogimine, mida ta koos oma kaasmunkade-abilistega tegi äärmise põhjalikkusega, kontrollides hoolega tekstide autentsust. Butöni loodud ja täiendatud Kangjuri ja Tengjuri tekstide klassifikatsiooni on väheste muudatustega kasutatud kõikides hilisemates väljaannetes.

Peale selle on ta «Budismi ajaloo» (tiibeti keeles *chos ’byung*) autor. Butön on kirjutanud ka kommentaare ületava mõistmise suutratele ja tantratele, sh *Kālacakra-tantra*’le.
Cittamātra

*cittamātra* (sanskriti keeles ‘pelkmeel’; tiibeti keeles *sems tsam*; hiina keeles 唯識 *weishi*; jaapani keeles *yuishiki*), keskseid mõisteid budismi joogatšaara koolkonnas; tiibeti traditsioonis esineb vahel ka selle koolkonna asendusnimena.

*Cittamātra* teooria väidab, et kogu tegelikkus on meele loodud, meel on ainuke tegelikkuse ‘mõõt’ (sanskriti keeles *mātra*). India joogatšaara tekstides esineb *cittamātra* ka teise, sagedasema mõiste *vijñaptimātra* sünonüümina.

*Cittamātra* teooria on esitatud *Laṅkāvatāra-sūtra*’s ja *Saṃdhinirmocana-sūtra*’s.

Tiibeti budismis on see olulisel kohal ningma koolkonnas, hiina budismis *faxiang*’i koolkonnas.

Inglise keeles *mere mind*, *mind-only*.
Asaṃkhyeya

*asaṃkhyeya* (sanskriti keeles ‘loendamatu, kokkuarvamatu’; tiibeti keeles *grangs med*; hiina keeles 阿僧祇 *asengqi*; jaapani keeles *asōgi*), india õpetustes, eriti budismis, väga suur arv, mida ei peeta siiski lõpmatuseks.

Mahajaana suutrates kasutatakse seda täiendit eelkõige siis, kui kõneldakse ajast ja ruumist, aga ka väga suurtest hulkadest (näiteks tolmukübemetest, olenditest, maailmadest, buddhadest jms). Tihti esineb *asaṃkhyeya* koos väga suurte arvudega, millega püütakse seda mõistet mingil moel määratleda.

Vrd musttuhanded.
Budismi Väljaannete Ühing

Budismi Väljaannete Ühing, (inglise keeles *Buddhist Publication Society*), 1958 Sri Lankal Kandys theravaada munkade Piyadassi Thera (1914–1998) ja Nyanaponika Thera (1901– 1994) ning ilmalike A. S. Karunaratna ja R. Abeyasekera asutatud ühing peamiselt ingliskeelse theravaada budismi kirjanduse väljaandmiseks ja levitamiseks kogu maailmas.

Peale populaarsete perioodiliste väljaannete annab Budismi Väljaannete Ühing välja ka mahukamaid uurimusi ja paali kaanoni tekstide tõlkeid.

1993 algatati “Seadmuse kinkimise” (paali keeles *dhamma dāna*) kampaania, mille raames saadetakse partnerorganisatsioonidele kaks korda aastas tasuta pühendusega uusväljaanded. Budismi Väljaannete Ühing levitab oma väljaandeid enam kui 90 maal.

Eestis on Budismi Väljaannete Ühingu partnerorganisatsiooniks Tartu Ülikooli orientalistikakeskus.
Dandaron

Dandaron, Bidja (1914–1974), burjaadi laama ja õpetlane, mõjukamaid budismi õpetajaid Teise maailmasõja järgses Nõukogude Liidus.

Kui Dandaron oli 5-aastane, kuulutas tema õpetaja, tolle aja Burjaatia tuntumaid laamasid Lobsang Sandan Tsõdenov (1850-1922) ta oma õpetaja, Tiibeti Kumbumi kloostri eestseisja, kehastuseks ja paar aastat hiljem andis talle vaimsed pühendused.

Dandaron sai lapsepõlves traditsioonilise vadžrajaana hariduse. 1935, mil oli juba alanud budistide tagakiusamine Burjaatias, suundus Dandaron õppima Leningradi Lennundusseadmete Instituuti, õppides samal ajal ka Leningradi Ülikoolis tiibeti keelt ning kuulates Fjodor Štšerbatskoi (1866–1942) loenguid budistlikust filosoofiast.

1937 Dandaron arreteeriti süüdistatuna spioneerimises Jaapani kasuks ning ta veetis ligi 20 aastat stalinlikes vangilaagrites, õppides samal ajal kaasvangidelt-laamadelt budismi ja õpetades neid ka ise.

Pärast vabanemist 1956 töötas Dandaron Ulan-Udes Burjaatia Ühiskonnateaduste Instituudis, kus uuris vadžrajaana tekste ning avaldas hulgaliselt uurimusi. Tema ümber kujunes mitteformaalne õpilaste ring, mille kaudu budismi ideed levisid läänepoolses Nõukogude Liidus Moskvast ja Leningradist Ukraina ja Baltikumini. Eestiga on Dandaron seotud alates 1968, mil temaga tutvus Linnart Mäll.

Dandaronis olid ühendatud õpetlane-budoloog, budistlik filosoof ja vadžrajaana joogi. Dandaroni õpetuse keskne idee oli budismi universalism, mille kohaselt budism levib üle aegade ja kultuuride, leides igal ajastul ja igas kultuuris oma väljendusvahendid, et inimesi virgumise poole juhatada. Sellest lähtuvalt pööras ta palju tähelepanu budismi ja tänapäeva teaduse seisukohtade ühitamisele.

1972 fabritseeriti Burjaatias Dandaroni vastu uus süüdistus ning toimus kohtuprotsess, kus ta vangi mõisteti. Dandaron suri 1974 vangilaagris.

Pärast 1991 on vene keeles välja antud mitu tema budistliku filosoofia alast raamatut.
Akšobhja

Akšobhja (sanskriti keeles *akṣobhya* ‘häirimatu’; tiibeti keeles *mi ’khrugs pa*; hiina keeles 阿 閦 *achu*; jaapani keeles *ashuku*), mahajaana ja vadžrajaana mütoloogias üks buddhadest, samuti üks viiest dhjaanibuddhast.

Akšobhja kultus tekkis ilmselt esimestel sajanditel e.m.a, kuna teda ja tema buddhavälja Abhiratit mainitakse juba varasemates mahajaana suutrates.

Viie dhjaanibuddha seas on Akšobhja *tathāgata* perekonna pea. Dhjaanibuddhade mandalas asub ta kas idas või keskel, on tumesinist värvi ning puudutab parema käega maad (sanskriti keeles *bhūmisparśamudrā*).

Akšobhja pradžnja on Lotšanā ning teda esindab bodhisattva Vadžrapāni. Akšobhja perekonda kuuluvad veel Mandžušrī, Jamāntaka, Hajagrīva, Heruka, Nairātmja, Ekadžāta jt.

Akšobhja maiseks ilminguks peetakse mineviku buddhat Kanakamunit.