Jak jsme se sem dostali?

*Ještě před 12 000 lety byla největší skupina lidí, která se kdy shromáždila, nejvíce lidí, kteří se kdy sešli na jednom místě, pravděpodobně dav o maximálně 100 lidech.  A na celé planetě tehdy žilo něco mezi jedním a deseti miliony lidí.  Dnes máme fotbalové stadiony, na které se vejde tisíckrát více než sto lidí.  Město Šanghaj má přes 24 milionů obyvatel.  A na Zemi žije téměř 7,5 miliardy lidí!  Jak jsme se sakra dostali odtamtud až sem?  Možná to zní jako otázka do historie, a částečně i je.  Ale je to také otázka sociologická.  Protože pokud chceme pochopit, jak jsme se dostali od malých skupinek shlukujících se kolem ohně k milionovým městům, musíme pochopit, co je to společnost a jak se společnosti mění, když jejich populace roste.  A musíme pochopit, jak různé typy společností formují lidi, kteří v nich žijí.  V podstatě na jakoukoli otázku, kterou si můžete položit o společnosti, můžete odpovědět pomocí sociologie.*

Od té doby, co existují lidé, existují i společnosti.  Jsme společenská zvířata, a i když nás byla jen hrstka, sdružovali jsme se a vytvářeli první společnosti.  Nyní může společnost znamenat mnoho různých věcí: Několik rodin, které tráví veškerý čas lovem jelenů a sběrem hub, může být společností.  Ale to bylo i 70 milionů lidí v Římské říši.  A stejně tak 1,2 miliardy lidí žijících dnes v Indii.  Potřebujeme tedy definici, která bude zahrnovat všechny tyto věci.  A příhodně jednu máme: společnost je jednoduše skupina lidí, kteří sdílejí kulturu a území.  To je dobrá definice, ale neříká nám mnoho o různých druzích společností ani o tom, jak se dostáváme od jednoho druhu ke druhému.  Proto se obracíme k práci amerického sociologa Gerharda Lenskiho.  Lenski se zaměřil na technologii jako hlavní zdroj společenských změn, a to prostřednictvím procesu, který nazval sociokulturní evoluce: změny, k nimž dochází, když společnost získá novou technologii.  Lenski pak rozdělil dějiny lidstva na pět různých typů společností, definovaných podle technologie, kterou používaly, a společenských organizací, které tato technologie pomáhala vytvářet a udržovat.

Pokud se podíváme do rané historie lidstva, řekněme před 30-40 tisíci lety, najdeme zde mnoho společností, které Lenski nazval lovecko-sběračskými.  V těchto společnostech lidé používali extrémně jednoduché nástroje, které jim pomáhaly lovit zvířata a sbírat divoké rostliny pro potravu.  Když se zamyslíte nad tím, kolik toho za den sníte, a představíte si, že se snažíte každý den nasbírat takové množství potravy, mělo by vám být jasné, že to není snadný úkol.  Potrava tedy byla v těchto společnostech hlavní starostí a existují dodnes.  Lidé ve společnostech lovců a sběračů tráví téměř veškerý čas snahou zajistit si dostatek potravy.  A jsou to kočovníci, kteří následují migrující zvířata a divokou úrodu, takže nestaví stálá sídla.  Ze své podstaty jsou tedy tyto společnosti obvykle malé; lov a sběr nedokáže efektivně uživit skupinu více než 25 až 40 lidí.  A aby lov a sběr uživil i tuto skupinu, musí každý pracovat na hledání potravy a každý se musí dělit o své zdroje, aby zajistil přežití skupiny.

To znamená, že tyto společnosti mají velmi nízkou nerovnost.  Po naprostou většinu lidské historie žil každý člověk ve společnostech lovců a sběračů, a to až do doby před zhruba 12 000 lety, kdy domestikace rostlin a zvířat vedla ke vzniku nových typů společností: zahrádkářských a pasteveckých.  Pastevecké společnosti jsou založeny na domestikaci zvířat a jsou také kočovné, stěhují se z místa na místo, aby uživily svá stáda.  Naproti tomu zahradnické společnosti jsou založeny na pěstování rostlin.  U zahrádkářských společností se tedy setkáváme s prvními lidskými osadami, protože skupiny lidí začaly zůstávat na místě, aby zůstaly v blízkosti spolehlivých zdrojů potravy.  A také poprvé vidíme hromadění materiálního přebytku - tedy více zdrojů, než je potřeba k uživení populace.  To je nesmírně důležité, protože přebytek umožňuje společnosti růst.  A také to znamená, že ne všichni musí pracovat na získávání potravin a prostém přežívání.  To pak vede k prvním skutečným případům specializace společnosti, kdy vznikají oddělené politické, náboženské a vojenské role.  Poprvé se také objevuje skutečná sociální nerovnost.  Stejná dynamika se urychluje s přechodem do agrární společnosti, kdy vznikají stálá sídla založená na zemědělské výrobě.

Zhruba od doby před 5 000 lety - s lepšími zemědělskými technikami, jako je pluh tažený zvířaty - jsme získali větší produkci potravin a ještě větší materiální přebytek.  Z toho vyplynuly větší populace a větší sídla s ještě větší specializací a ještě větší nerovností.  Vzpomínáte si na poddané a šlechtu?  Feudalismus byl agrární společností.  A víte, co se ještě stane, když společnosti dosáhnou tohoto bodu?  Rodina začne ztrácet na významu.  V jiných typech společností se o věci, jako je vzdělání, stará téměř výhradně rodina.  Ale jak společnosti rostou a stávají se složitějšími, tyto funkce začínají přebírat větší společenské instituce, jako je církev nebo školy.  A nyní se konečně začínáme blížit současné Americe s průmyslovými společnostmi.  Tyto společnosti začaly vznikat s průmyslovou revolucí kolem roku 1750, kdy se výroba začala přesouvat od lidské a zvířecí síly ke strojům.

To mělo obrovský dopad na produkci potravin, protože nové technologie jako traktor a kombajn vytvářely obrovské přebytky, které mohly uživit ještě větší počet obyvatel s ještě větší specializací.  Průmyslová revoluce však znamenala také zásadní změnu v organizaci samotné společnosti.  Společnosti mnohem větší než cokoli předtím znamenaly větší potřebu zajistit centralizovanou kontrolu nad vším - od výroby zboží přes dopravu až po zemědělskou produkci -, aby vše fungovalo hladce.  Poprvé se lidská společnost odklonila od ekonomiky založené na obživě.  S tím, jak byla umožněna masová výroba, vznikla ekonomika založená na kapitálu.  S rostoucím přebytkem a specializací se zvyšovala i nerovnost: na jedné straně byli dělníci v továrnách, kteří trávili dvanáctihodinové pracovní dny, a na druhé straně neuvěřitelně bohatí "kapitáni průmyslu", kteří dosahovali obrovských zisků.

 Není náhodou, že se brzy po průmyslové revoluci objevil marxismus a teorie konfliktu.  A pokračoval také pokles významu rodiny, protože do tradičních rodinných rolí vstupovalo stále více institucí.  Průmyslové společnosti byly například první, které měly všeobecné veřejné školství.  A poprvé byla většina zdravotní péče a ošetřování institucionalizována, prováděna mimo domov v nemocnicích.  Potřeba udržet organizovanou výrobu znamenala také stále větší urbanizaci obyvatelstva.  Je totiž snazší kontrolovat potřebné zdroje, pokud jsou centralizované.  Proto se lidé stěhovali z venkova do městských center, kde byla průmyslová pracovní místa.  A to vše v Lenského schématu pokračuje dál, specializace a technologické inovace pokračují až do vývoje počítače, technologie, která dala vzniknout postindustriální společnosti.  V postindustriálních společnostech jsme stále svědky specializace, zvýšené urbanizace a technologického pokroku.

Určující změnou je však to, že postindustriální společnosti přecházejí od ekonomiky založené na surovinách a výrobě k ekonomice založené na informacích, službách a technologiích.  Takto jsme se dostali až sem.  Pokud se podíváte na nejdynamičtější odvětví americké ekonomiky, zjistíte, že obrovské bohatství vzniká v technologiích, finančnictví a službách, ale neustále klesá ve výrobě.  Přesto to není tak, že by Američané nekupovali zboží.  Aplikace umí spoustu věcí, ale auto vám z éteru (zatím) nevykouzlí.  Je to tedy dobrá příležitost poukázat na to, že tyto různé typy společnosti nejsou od sebe izolovány.

Nemůžete mít postindustriální společnost, aniž byste měli průmyslové společnosti jinde, které by ji zásobovaly zbožím.  To opět ukazuje na rostoucí nerovnost - nejen v rámci jedné společnosti, ale i napříč společnostmi.  V Lenského pojetí je tedy společenská změna poháněna technologickou změnou.  Je však třeba zdůraznit, že ne všechny tyto změny jsou prospěšné.  Znečištění, globální oteplování a rozsáhlé války jsou nové problémy, které nám technologie přinesly.  A technologie neřeší zásadní společenské problémy.  Má potenciál reorganizovat společnost, ale technologie nám neřekne, jak mít mírumilovnou nebo spravedlivou společnost.  Vlastně jen při pohledu na Lenskiho klasifikaci vidíte, že postupující technologie také rozvíjí nerovnost ve společnosti a činí ji stále nerovnější.  Nemůžeme tedy omezit naši diskusi o společnosti pouze na pohled na technologii.

Ale to nevadí, protože sociokulturní změny, o nichž Lenski hovoří, lze pochopit i s využitím prací některých starých známých: Marxe, Webera a Durkheima.  Například Marx se může na první pohled zdát dost podobný Lenskému: když si vzpomenete na jeho teorii historického materialismu, rozhodně se zdá, že klade velký důraz na technologii a ekonomiku jako na hybné síly dějin.  Vzpomeňte si? Viděl, že změny výrobních sil jsou důležité pro prosazení změny jednoho výrobního způsobu na jiný.  Podle Marxe však k rozsáhlým společenským změnám dojde pouze prostřednictvím třídního boje, který vyvrcholí revolucí, svržením starých výrobních vztahů a jejich nahrazením zcela novým souborem.  Podle Marxe tedy přechod mezi Lenského stadii vyžaduje technologickou změnu, ale také revoluci.  A Marxovo chápání konfliktu můžeme využít i k vzájemnému srovnání Lenskiho stadií.

Například ve společnostech lovců a sběračů jsou konflikt a nerovnost vyrovnávány nedostatkem přebytků a nutností dělit se o zdroje.  V postindustriální společnosti tomu tak ale není.  Max Weber se zase zdá být Lenskému vzdálenější než Marx, protože se nezaměřuje na technologii nebo revoluci, ale na ideje.  Hlavním přechodem, o kterém Weber hovořil, byl přechod od tradiční k moderní společnosti, který byl podle něj ve skutečnosti otázkou racionalizace.  Nyní nejde o to, že by Weber nehodnotil význam technologie.  Tvrdil však, že například přechod od agrární k průmyslové společnosti začal posunem v myšlenkách - například novými technikami v účetnictví a způsoby přístupu ke společenské organizaci.

A právě tyto myšlenky v kombinaci s technologickým pokrokem způsobily celkovou změnu.  Z tohoto pohledu byly tedy pro vznik moderního kapitalismu rozhodující jak myšlenky, tak technologie.  A konečně Durkheim zaujal jiný postoj než Marx nebo Weber.  K přechodům, o nichž hovořil Lenski, přistupoval z hlediska základní sociální struktury společnosti.  Konkrétně Durkheim viděl dějiny společnosti jako dlouhodobou změnu solidarity, změnu toho, co drželo společnosti pohromadě.  Tvrdil, že lovecké a sběračské společnosti drží pohromadě podobnost, kterou nazýval mechanickou solidaritou.  Durkheim tvrdil, že všichni v těchto společnostech měli stejné dovednosti a žili v podstatě stejným způsobem.

To se však s rozvojem společnosti a zvyšující se specializací změnilo.  S větší specializací se lidé začali více diferencovat, přijímali různá zaměstnání, učili se různým dovednostem a žili různým způsobem.  Podle Durkheima se však lidé také více integrovali, protože se stali více závislými.  Tovární dělníci potřebovali zemědělce k výrobě potravin, aby se mohli najíst, a zemědělci potřebovali tovární dělníky k výrobě nástrojů a dalšího zboží.  Durkheim tuto vzájemnou závislost nazýval organickou solidaritou.  A tak je Lenského sociokulturní vývoj pro Durkheima příběhem dlouhého přechodu od mechanické k organické solidaritě.  Nakonec všechny tyto způsoby pohledu na společnost a její změny, ať už z hlediska technologie, nebo konfliktu a revoluce, nebo idejí, nebo základní sociální struktury, jsou důležité pro pochopení toho, co je společnost a jak funguje.  Každý z těchto pohledů vidí věci, které ostatním unikají, a každý z nich je pro sociologickou disciplínu důležitý.

Dnes jsme se učili o společnosti, o tom, co je a jak se mění.  Mluvili jsme o klasifikaci společností podle Gerharda Lenskiho na pět typů a o technologických změnách, které mění jednu společnost v druhou.  Vrátili jsme se k Marxovi a Weberovi a povídali si o tom, jak oni chápali společenské změny.  A také jsme hovořili o Durkheimově chápání společnosti a o tom, jak může být společenská solidarita mechanická nebo organická.