Etruskové

Etruskové byl starověký národ, který žil na Apeninském poloostrově, na území historicky známém jako Etrurie, rozvrženém zejména na území dnešního Toskánska. Jejich moc dosáhla vrcholu od konce 7. století před Kr. do poloviny 6. století před Kr., kdy se zmocnili Říma a jiných území.

## Původ

Etruskové nepatřili mezi indoevropské národy a jejich původ je až dodnes neznámý. Obecně převládají již od antiky tři názory o původu tohoto kmene. První z nich hovoří o jejich maloasijském, lýdském původu, jak to zmiňuje i Hérodotos. Vlna této migrace mohla procházet i řeckým ostrovem Lemnos, dokladem čehož by mohl být i nález náhrobní stély s nápisem velmi podobným etruštine. Druhá teorie, kterou preferoval i historik Dionýsos z Halikarnasu, pracuje s jejich domácím, autochtonním vývojem. Třetí teorie tvrdí, že přišli ze severu, lze z oblasti Raetie, čehož důkazem je pro některých badatelů velmi podobné jméno Rasenna, kterým se označovali samotní Etruskové. Na základě lingvistických studií se zjistilo, že Etruština a rétština byly velmi příbuzné jazyky. V současnosti se předpokládá, že každá z antických teorií o původu Etrusků je částečně pravdivá, tedy jednalo o přesunutí různých elit a možná jejich jazyka a ovlivnění původního obyvatelstva.

## Vývoj

Etruské kultuře převládala od 11. do 8. stol. před Kr. tzv. villanovská kultura, která se kontinuálně transformovala do klasické etruské kultury.

Koncem 8. století před Kr. došlo k postupné transformaci větších etruských osad (Caere, Tarquinia, Vulc, Vane) na městské státy. Na konci 7. století před Kr. se objevují Populonia, Rusellae, Volterra a další. Tyto městské státy se vzájemně podobaly jazykem, náboženstvím i charakterem vlády. Paradoxně nikdy nevytvořili společnou alianci; naopak, vzájemně soupeřily a bojovali mezi sebou.

Od konce 7. století před Kr. se Etruskové zmocnili Říma, Kampánie, Mantovy a Spiny. V 6. století před Kr. zaznamenali kulturní rozkvět. Podle legend byly poslední tři králové Starověkého Říma (v letech 616 - 510 před Kr.) Etruskové. Symboly moci u Etrusků, které převzal Řím a používal je během celé existence, byl svazek prutů se zaťatou sekerou - fasces, královské žezlo, královský trůn a tóga.

Roku 540 před Kr. porazili spolu s Kartaginci Řeky v bitvě u Alaline. Roku 510 před Kr. Římané Etrusky vypudili z Říma (čímž se začíná období Římské republiky).

V 5. století před Kr. ustupovali ze severu přicházejícím Keltům. V 4. století před Kr. se jejich města staly vazaly Říma a Etruskové se do konce 1. stol. před Kr. romanizovali.

## Způsob života

Pro Etrusky byla typická vysoká životní úroveň. Většinou byli vysocí, černovlasí, s ostrým profilem. Používali řeckou abecedu, ale jejich jazyk, Etruština, dodnes není rozluštěn (i když se našlo velké množství textů, dosud se nenašel dostatečně dlouhý text). Nejdelší nápis nalezený v etruštině je tzv. Plátěná kniha (cca 1300 slov). Etruskové své mrtvé pohřbívali v plátěných plachtách s odkazy. Vytvořili svazek dvanácti míst, jejichž čele stáli lukumoni (Etruští králové i náboženští vládci, kteří však neměli absolutní moc). Na správě státu se mohli účastnit všichni svobodní občané, dokonce i ženy. Vznikla kněžské kolegia, kde se vedly záznamy o událostech v Římě, tzv. Annales maximu. Jejich náboženství bylo temné, podobně jako u Chetitů. Bohem obětovali krvavé oběti v podobě zvířat. Nejvíce se obětovalo při pohřbu. Mrtvým se zhotovovaly mohutné sarkofágy z mramoru a zobrazovala se na ně podoba mrtvých. Předměty v hrobech svědčí o velmi rozvětvených mezinárodních kontaktech. Některé hrobové předměty mají prokázaný fénický a egyptský původ.

```
Své domy si stavěli z kamene a cihel. Byly staviteli prvních oblouků, které využívaly při stavbě akvaduktů. Vynikali zejména svým malířským uměním. Etruskové nejprve nanášely barvu rovnou na skálu, až potom začali dělat skutečné fresky. Používali na pálení nádob nebo kalichů a jiných domácích potřeb Buccheri, které se používalo při výrobě keramiky.

```