Serodome történelme

## Gyarmatosítás

Gimposzt az 1960-as évek közepéig nagyrészt löss nemzetiségű emberek lakták. 1967-ben érkeztek meg az első gyarmatosító hajók a szárazföldről a szigetre, amelyek fokozatosan visszaszorították a löss többségű lakosságot a sziget északi-északnyugati részeire, amelyet a helyiek *Sero-Gowe*ként neveztek.

1972-ben megalapították Mezosero városát, a sziget első települését is.

## Serodome függetlenségi háborúja

Az 1980-as évek folyamán a feszültség egyre nőtt a gyarmatosítók és a szigeten élő lakosság között. A szigeten őshonos lössök számára különösen hátrányos helyzet alakult ki a szigeten, amelynek következtében 1983 tavaszán a mai Serováros területén kitört a Szabadító forradalom. A szigeten őshonos lakosság több tízezer tagja fáklyákkal vonult végig a Sero menti tanyavilág területén egyenesen Nisugig, ahol azonban a gyarmatosítók hadseregének akadályába ütköztek, akik megtámadták a tüntető tömeget. Az eset után a polgári lakosság nem maradt veszteg, és az elkövetkező időszakban elhúzódó háború következett, melynek egyik oldalán a gyarmatosítók, másik oldalán pedig a lössök és a szigetre települt magyarok vívtak egymással.

A Nisugi csata emlékhelyét ma is őrzi a Nisug mellett található "0" emlékmű, amely a szigeten élők szabadságért vívott harcának kiindulási pontját hivatott megőrizni.

A függetlenségi háború során a lössök és a gyarmatosítók között történtek a legvéresebb csaták, sok esetben a katonák 95%-a is meghalt egy-egy csatában. A gyarmatosítók délről és keletről támadtak, míg a helyiek az északnyugati területeket birtokolták és védték.

### A lobérváradi csata

Sokáig úgy tűnt, hogy a gyarmatosítók nyomulása észak felé véget fog vetni a szabadharcosok függetlenségi kísérletének, azonban 1988-ban a Lobértónál az erőviszonyok megfordultak. A gyarmatosítók Cento felől vonultak a tó mentén északra, azonban a szabadharcosok, kihasználva a helyi földrajzi viszonyokat, a mai Lobérvárad területén lévő hegybe egy hatalmas alagútrendszer segítségével megfékezték a hadsereget. A hegy oldalán kialakított, távolról észrevehetetlen nyílások segítségével elsöprő győzelmet szerzett a szabadharcosok serege, és visszatolták a gyarmatosítókat a Sero partjaihoz.

Lobérvárad híres katakomba-rendszere 2021 óta látogatható a lakosság előtt is.

### A gazdasági válság hatása a háborúra

Bár a gyarmatosítók sokáig erőfölényben voltak, a szárazföldön dúló gazdasági válság hatására a 90-es évek elején elkezdtek fokozatosan kivonulni a megszállt területekről. 1992-re a gyarmatosítók hadserege javarészt elhagyta a mai Serodome területeit, azonban hamarosan egy újabb konfliktus bontakozott ki.

### Lösan megalakulása

Bár a lössök és a betelepült magyarok egy oldalon harcoltak a gyarmatosítók ellen, a feszültség azonos oldalon is fennállt a két nemzet között. A betelepült magyar lakosság és a lössök között is rengeteg kínzás, erőszak történt, amelyet a lössök egy idő után megelégeltek.

1992 őszén bejelentésre került, hogy megalakítják Lösan államát, amely saját nemzetiségét előnybe helyezve igyekezett a már betelepült magyar lakosságot is kiűzni Gimposz nyugati feléről. Az állam nem volt hosszú életű, 1993 tavaszára a rengeteg belviszály következtében Lösan kormánya darabjaira hullott, és eluralkodott az országban az anarchia. A betelepült lakosság tovább kényszerült harcolni, immár az őshonos lössök ellen saját függetlenségük érdekében.

1996-ra Lösan területét sikerült visszaszorítani a Löss-hegylánc és az óceán közé, a hegyek sűrű erdeje miatt azonban tovább nem jutott a magyarok serege.

A lössöket ezek után sok esetben kínozták, sok ember a tengeren át kényszeredett elmenekülni a szárazföldre.

1999. március 1-jén írták alá a lemi békeszerződést, melyben a gyarmatosítók és Lösan elfogadták a területi követeléseket, s így a gyarmatosítók végleg lemondtak Gimposzi területeikről.

## Első Köztársaság

2000-ben hivatalosan is kikiáltották az Első Serodome Köztársaságot, melyben rögzítették az első Alkotmányt, valamint az ország fővárosává Mezoserot nevezték ki. Az ország első elnöke a korábbi szabadharcos Uppealli Ödön lett, aki élére állt a Serodome-i gazdaság beindításának.
2001. augusztus 16-án az elnököt egy löss terrorista, Karle Herge a Gizella hídnál több lövéssel meggyilkolta, majd testét a Seroba vetve beleugrott a folyóba. Egyes szélsőséges elméletek szerint Baszoland a mai napig őt bújtatja, holttestét ugyanis sosem sikerült megtalálni.
Az esetet Serodome hadüzenetnek vélte, és megkezdődött a két éven át tartó Második löss háború, amelyet már az újonnan megalakult Serodome Néppártja (a továbbiakban: SNP) első elnöke, Hajtomány Róbert vezényelt le. A háború során a lössök területeit visszaszorították a mai Löss-félsziget területére.

2004. április 2-án Serodome és Lösan megkötötte a Lösani békeszerződést, melyben kimondták, hogy Lösan Serodome autonóm tartományának tekintendő.

## Az SNP hatalomátvétele

A háború győzelmét követően a hatalom 2005 folyamán fokozatosan a Néppárthoz került, amely radikális változásokat ígért az itt élő játékosoknak.

2005. novemberében megszavazták a parlament megszüntetését, amellyel együtt járt az általános országgyűlési választások megszüntetése is. Az Országház innentől a központi irányítást végző belügyminisztériumnak lett a székháza.

2005. december 4-én megrendezésre került a "kisajátító" népszavazás, amelyen több kérdés mellett a SNP teljhatalmú vezetése is kérdés volt. A népszavazás sajátja volt, hogy a belügyminisztérium megszavazta a népszavazás érvényességi küszöbének eltörlését, a népszavazás tényét pedig egyetlen médium vagy plakát sem közölte, így a népszavazáson mindössze a párt 150 képviselője vett részt, akik egyöntetűen a kisajátítás mellett döntöttek.

A népszavazás egyik első következménye lett a közintézmények dolgozóinak azonnali kirúgása és lecserélése párttagokra, valamint az ország nemzeti jelképeinek megváltoztatása a párt által támogatott Kékfekete zászlóra, valamint a Népi címerre. A kirúgott dolgozók 2006. januárjában sztrájkba kezdtek, ugyanis már akkor észbe kaptak, hogy a SNP iránya nem számukra kedvező. A népszavazás másik következménye lett a különböző vizsgálóbizottságok hatáskörének megváltoztatása az államról a játékosok irányába, így beszüntetésre került pl. az Alkotmánybíróság, vagy a Korrupcióellenes bizottság is. Tilossá vált a szabad vallásgyakorlás, a Serodome Székesegyház pedig rövid időn belül pártközponttá lépett elő. Létrejött a Rendbiztos osztag (röviden Rebo), amely funkcióját tekintve a párttagok épségét volt hivatott megvédeni.

### Élet a Néppárt alatt

A párt az elkövetkező évek folyamán folyamatosan privatizálta a különböző állami tulajdonban álló cégeket és intézményeket a párttagok magánvagyonába, amelyet már egyetlen intézmény sem vizsgált. Ezzel párhuzamosan nőtt a szegénység, és csökkent az ország népessége. Ennek emlékére újították fel 2020-ban az Éhtemető néven elhíresült tömegsírokat Agusztinfalva mellett, ahol a Néppárti rendszerben éhenhalt játékosok százainak nyughelye található.

### Munkástüntetések

2007. április 12-én ismét munkástüntetések kezdődtek, amelyek békés céllal indultak, a dolgozók juttatásainak emeléséért. Április 13-án, pénteken éjjel a tüntetők átvonultak a belügyminisztérium épülete elé, ahol a Rendbiztos osztag erői már várták a tüntetőket. A tüntetők és a Rebo között kialakult feszült légkört végül egy puskalövés törte meg, amelyet az egyik tüntető és korábbi szabadharcos Gowe József lőtt saját magába, átlyukasztva saját hasát. Későbbi irataiból kiderül, hogy a SNP rendszere súlyos depresszióba sodorta őt, és az öngyilkosságot egy tüntetés alkalmával szerette volna elvégezni, kimutatva ezzel szolidaritását a munkásosztályhoz és utálatát a rendszerhez. A puskalövés után pár másodperccel a Rebo könnygázt dobott a tömegbe, szétoszlatva ezzel azt, és megbuktatva a munkástüntetéseket.

A munkások törekvéseit 2007 folyamán a szomszédos Baszoland nyíltan támogatta, amely éles szakadékot váltott ki a két ország diplomáciája között: a két ország konzuljait visszarendelték, határátkelőhelyeket zártak be, valamint csökkent a kereskedelem a két ország között.

A tüntetések után a párt új törvénye alapján délután 6-tól reggel 6-ig kijárási tilalom lépett életbe, a 18 órakor az utcákon végigvonuló Rebo-s teherautók hangosbemondókon figyelmeztették a lakosságot arra, hogy reggelig a párt nem garantálja testi épségüket.

2007. május másodikán a belügyminisztérium új rendeletet hozott, amely alapján a gyülekezés illegálissá vált, vagyis tilos volt nyilvánosan tüntetni. Ettől kezdve az utcákon csend vonult végig egész nap, rendszeressé váltak az öngyilkosságok a belügyminisztérium épülete előtt Gowe József mintájára, és félelemben tartották a népet. 2008-tól az elprivatizált közművek eredményeképp egyre gyakoribbá váltak az áram- és vízszolgáltatás szünetei, de olyan is volt, hogy egész nap nem volt áram egy városrészben.

### Diákforradalom

2009. októberének 8-án végül megtört a csend. A fokozatos, napokig is eltartó szolgáltatáskimaradások miatt 32 tanár kivonult a Népparkba (*ma: Várospark*), hogy a létminimumhoz szükséges szolgáltatásokat kérjék az államtól. A tüntetés csendes volt, amíg Hajtomány Róbert elnök utasítására a helyszínre érkezett a Rebo, akik sortüzet nyitottak a tanárokra. 32-ből 31 tanár a helyszínen életét vesztette, az utolsó életben maradt tanár 2018-ban halt meg, a golyó okozta szövődmények eredményeképp. Az esetet a párt minden erejével próbálta eltitkolni, viszont az utcán lévő szemtanúk, a tanárok hozzátartozói valamint az iskolai hiányok következtében másnap a köztudatban terjedt a hír, és a Gábor Dénes Szakgimnázium teljes diáksága kivonult Serodome utcáira. Munkagépeket loptak el, elfoglalták a párttagok tulajdonában álló különböző közműveket, valamint rabul ejtették a SerKV teljes személyzetét, és leállíttatták velük a tömeg- és teherforgalmat országszerte. A diáktömeg másik része a belügyminisztériumhoz vonult, ahol megköpködték, megrugdosták az épületet, az ellopott munkagépekkel pedig betörték a bejáratot, és bevonultak a kupolacsarnokba, ahol "Le a Párttal!" szólamokat skandáltak. A párt erői azonban tudták, hogy probléma fog születni az egy nappal azelőtti történésekből, így a párt vezetőit és főbb tagjait kimenekítették a Havashegységbe. A belügyminisztériumnál számítások szerint körülbelül 50 ezer diák vonult fel, akik ellen az odarendelt 40 Rebo-s azonnal megadta magát.

A forradalomnak is nevezhető események végül a diákok győzelmével zárultak, a SNP ugyanis tudta, hogy a munkástüntetések és a diákforradalom még durvább helyzetbe is fokozódhat. A párt éléről és az elnöki tisztségről Hajtomány 2009. november 1-jén lemondott, aki helyét 3 hónapig senki nem töltötte be. A belügyminisztérium létrehozta a Diákbizottságot, ahol valamennyi osztály által delegált tagok lehettek minimális befolyással a minisztérium működésére. A párt továbbá enyhített a kijárási tilalmon, így már csak 21 órától másnap 5 óráig volt illegális az otthon elhagyása.

### Reformtörekvések

A reformok után 2010-től kezdve a tüntetések száma megcsorbult, a párt viszont továbbra is törekedett az emberek jogainak minimumon tartására, valamint a létminimum elfogadottá tételére. Továbbra is folyamatosak voltak az áramkimaradások, valamint étel is alig került az asztalra. 2010. februárjában a párt és az ország új elnökévé Batánovics Mihály lépett elő, aki hatalmas emberjogi reformok ígéretével állt elő. Márciustól csökkentek az élelmiszerárak, és ismét szabaddá vált a vallás gyakorlása. A SNP vezetése azonban nem szívlelte Batánovics reformjait, így mindössze másfél hónap vezetés után, 2010. márciusának végén menesztették pozíciójából. Holttestét 5 nappal később a Lobértó partján találták meg halászok, feltehetően a Rebo tagjai belefojtották a tóba.

### Keménydiktatúra

Áprilistól Kalapos Krisztián került vezető pozícióba, aki elvetette ezeket a reformtörekvéseket, és stabilizálta a párt helyét az ország élén. Ismét betiltásra került a szabad vallásgyakorlás, és ismételten este 6-tól kezdődött a kijárási tilalom.

2011-ben egy nyilatkozatában Kalapos kijelentette, hogy **"aki a pártra kezet emel, azt a belügyminisztérium halottnak nyilvánítja."** A beszéd következtében a Szakgimnázium egy diákja, Garen István egy magánakció keretében betört a belügyminisztériumba, és egy zsáknyi homokot szórt szét az ülésterem páholyából az épp ott ülésező párttagokra.

Garen később megtalált, betonba karcolt jegyzeteiből tudjuk, hogy az eset után előléptették, hozzátartozóit kivégezték, és elhurcolták egy "szűkös, sideg tömlöc" mélyére. Kalapos Krisztián ugyanis a Havashegységben létrehozott egy börtönrendszert, ahol a rendszer ellenségeit vallatták, kínozták, és mindent bevetettek azért, hogy megtörjék őket. A párt hivatalos irataiban úgy hivatkozott erre a helyre, mint az O33-as objektum. Garen iratai alapján körülbelül 6 hónapnyi kínzás után ölhették meg őt, miután nem mondott semmilyen használható információt a "sidegeknek".

2015. augusztusának második felétől egyre több földeken dolgozó munkás halt éhen az iszonyatos munkakörülmények miatt, amely idővel az ország gazdaságán is érződött. A termények ára rohamosan nőtt, a fizetések egyre csökkentek, a játékosok pedig egyre inkább érezték úgy, hogy a párt nem kínál számukra élhető életkörülményeket.

2019. február 5-én Kalapos a szokásos éves látogatására indult Eventvárosba, hogy általános vizsgálatot tegyen ott, azonban autója sosem ért oda. Sofőrje ugyanis, egy évekig beépített kémként szolgáló férfi, Török Max volt, aki a Körtérre érve agyonlőtte az elnököt. Török autóját a Rebo ezután Centoig üldözte, ahol egy sikeres manőver következtében letérítették az útról, majd kocsijával az árokba csapódott, ahol szörnyethalt.

### Az ideiglenes kormányok időszaka

Az eset után a nép köreiben egyféle szabadságérzet vonult végig, mindenki úgy érezte magát, hogy lehullottak kezeiről a bilincsek. Ebben közrejátszott az is, hogy Kalapos vezérszerepének helyére a párt tagjai 2 hónapon át képtelenek voltak új párttagot választani, a párt pedig a rengeteg viszály következtében március 8-án kettészakadt. A SNP szélsőségesebb tagjai létrehozták a Hazafias Szövetséget, amely egy monarchista-nacionalista nézeteket valló tömörülésből állt. A kettészakadás másnapján a Rebo parancsot kapott a pártvezetéstől, hogy a HSZ tagjait vigye az O33-ba, a működésüket pedig szüntesse be. A Rebo tagjai azonban, saját életszínvonaluk csökkenésének következtében ellent mondott a pártnak, és hagyták, hogy az új párt megszerveződjön.

A belügyminisztérium ezután létrehozott egy új kormányt, a Kollektív Népi Kormányt, amelynek feladata az volt, hogy irányítsák az országot a megfelelő elnök kiválasztásáig. A kormány tagjai viszont kisebb-nagyobb tömörülésekbe szerveződtek, amelyek egyre inkább eltávolodtak a SNP ideológiájától. 2019. októberében a kormány kis többséggel megszüntette a Rebo-t, amely eddig a párttagokat volt hivatott megvédeni, igaz, funkcionálisan már április óta nem volt működőképes.

2020. decemberében két új platform is létrejött a kormány részeként, a Baloldali Blokk és a Virág Párt. A két új szerveződés tagjai kimondták, hogy többé nem tartoznak a párthoz, és zászlóvivői lettek a SNP végleges felszámolásának, amely végül 2021. február 13-án be is következett. A belügyminisztériumon belül működő Kollektív Népi Kormány ezen a napon egyhangúlag megszavazta a Serodome Néppártja, valamint a Népi belügyminisztérium megszüntetését a kormánnyal együtt, valamint új választások kiírását 2021. augusztusára.

Márciustól egy új ideiglenes kormány vezette az országot, amelyet a köznyelv egyszerűen Rendszerváltó kormánynak nevezett el. A kormány intézkedései során semmisnek tekintette a Néppárti hatalomátvétel után hozott törvényeket, valamint ismét állami kézbe juttatta a SNP tagok által elprivatizált közműveket és egyéb cégeket. A Székesegyház ismételten eredeti funkcióját töltötte be, a közművek pedig ismét állandó szolgáltatást biztosítottak.

## Második Köztársaság

A 2021. augusztusi első szabad választáson végül a Virág Párt-Zöld Serodome Pártja szövetség került kormányalakítási pozícióba, amely eredményeképp egy centrista-jobbközép kormánykoalíció alakult meg, élén DiamondRex-szel. Érdekesség, hogy az új demokratikus kormány tagja lett a Hazafias Szövetség is, amely a SNP szélsőséges irányzatait vallotta. A DiamondRex-kormány alatt népszavazást tartottak Serodome új nemzeti lobogójáról, valamint az egykori Rebo-laktanya helyére felhúzták Tóváros városrészt is.