Ptačí srdce

**Ptačí srdce** je kniha od neoficiálního spisovatele Clive Woodalla. Je spojená dvěma knihami a to knihou první: *Srdce se chvěje* a knihou druhou: *Srdce plesá*. Kniha byla vydaná (v Česku) roku 2005 v září.

## Anotace

Vítejte v Ptačí říši - zemi, kde vládnou straky. Temná síla se zvedla z neprostupných hvozdů a ničí veškeré ptactvo, které jí stojí v cestě. Existuje záchrana? Rada moudrých sov o tom pochybuje. Jedině výr Tomar chová křehkou naději. Bláhovou naději, že nad zlem se dá zvítězit a Ptačí říše nalezne svůj ztracený řád. Ale kdo se postaví tak strašlivé síle?

## Detailní děj

### *Srdce se chvěje*

#### Hlavní děj

Kniha začíná z úhlu pohledu Kirricka, který se právě schovává před dvěma straky: Šmírákem a Šeredou. Už dlouhé hodiny neustále hlídkují a i když stopa vychladla, vědí, že kdyby přišli zpět ke svému klanu bez zakrvácených zobáků, čekal by je strašlivý osud. Tak Kirrick vzpomíná na Celine, svoji družku, která přišla o život ve spárech strak. Když už si začíná myslet, že to nevydrží, z pole se ozve jekot vyvolaný králičicí, která se chytla do drátěného oka. Šmírák s Šeredou odlétnou a uvědomí si, že zabily dvě mouchy jednou ranou: měli lehkou krmi a zakrvácené zobáky, takže je červenčin úprk nemusel zajímat. Kirrick využije situace a odlétá směrem na sever. Nepřemýšlel však, kam poletí a tak letěl prostě vpřed, přímo za zobáčkem, a sledoval, jak se krajina pod ním čím dál víc mění v katastrofičtější vzhled. Všimne si potoka a tak zaletí do hlohového houští, i když byl očividně sám. Složí křídla a začne odpočívat, ale žízeň ho přemůže a tak sletí k potůčku a začne z něj pít. Poté se začne koupat, ale uprostřed koupele ho vyruší nečekaný host –⁠ potáplice. Řekne mu, že si to očividně užívá –⁠ pak upřesní, že si užívá tu koupel. Když si ji Kirrick prohlédne tak prostě řekne, že za sebou má dlouhou cestu, i když nevěděl, proč odpovídá. Potáplice se mu představí jako Anisse a zeptá se ho, odkud přiletěl. Poví jí, že přiletěl z jihu a že je na cestě už od posledního nového měsíce. Anisse se ho teda zeptá, kam má namířeno, na což jí Kirrick řekne, že neví a že letí jen proto, aby odněkud uprchl a že nemá tedy cíl. Zeptá se ho, jestli má potíže, ale Kirrick jí řekne, že ji nechce zatěžovat a že nechce, aby se kvůli jeho nebezpečí do něj dostala i ona. Poděkuje jí za její laskavost a řekne, že musí letět dál. Potáplice se ho teda nakonec zeptá, co hledá. Červenka řekne moudrost a tak ho Anisse pošle za svým přítelem, Tomarem, který bydlí v Hustohvozdu, v pokroucené jedli. Dva ptáci se rozloučí a Kirrick odletí na západ.

Mezitím v opuštěném a zchátralém skladišti v samotném srdci města vypráví svým třiceti bratřím ze svého klanu Šereda s Šmírákem svůj smyšlený příběh. Říkají jak probíhal lov na červenku a vylíčili svoji ostražitost, trpělivost a prohnanost. Líčí, jak Kirrick vylétl z úkrytu a chtěl ze ztratit v nízkém podrostu a trnitém křoví, kam ho ti dva zahnali. Šereda zaujal postavení poblíž místa, kde se červenka snesla k zemi, zatímco Šmírák zalétl kousek dál a přistál v jejím týlu. Šereda pak vypráví, jak ho dráždil a vysmíval se mu, když ho hnal dál. Kirrick, když ho dostihli, se podle nich zbaběle třásl strachy a žadonil je o slitování. Šmírák poté popsal přesnou barevnou smrt Kirricka. Vychlubovali se svou krutostí a surovostí, s níž červenku zabili, než je přerušil Traska. Traska zpochybnil pravdivost jejich příběhu, takže se ostatní straky rozhněvají na Šmíráka a Šeredu. Vyzval je, aby ho opravili, jestli se mýlil, ale s pár ptáky se již setkal, čemuž se ostatní zasmějou, protože o Traskovi bylo známo, že zabil alespoň jednoho příslušníka každého známého ptačího druhu –⁠ samozřejmě pouze ptáky menší než byl on. Říká, že červenky hledají poslední útočiště ve výškách, kde mohou dobře manévrovat, a kde jim je jejich rychlost i hbitost dobrá. Šmírák na to říká, že červenka nechtěla bojovat. Traska řekne, že to je možné, ale také zmíní odvahu červenek a zmíní se o jednom případu, kdy červenka ze svého území vyhnala orla. Pohrdavě se zeptá, jestli jim vážně chtějí namluvit, že se před nimi třásl strachy a žadonil o milost. Straky začnou být rozzuřené a chtějí se na obě straky vrhnout, ale Traska je zastaví a řekně, že by jim možná chtěli říct jinou historku, tu pravou. V té době oba věděli, že jsou mrtví.

Kirrick zatím bez sebemenších potíží najde Hustohvozd. Trochu znejistí, když uvidí, jak je les rozsáhlý a hustý, ale nakonec do něho vletí a snadno najde pokroucenou jedli a známky nedávného bydlení. V dutém pni našel hnízdo a zemi pokrývaly ostatky hlodavců, ale po výrovi nikde. Kirrick najednou zjistí, že neví, co dál. Byl spokojený z pocitu, že ho jistě nikdo nesledoval do Hustohvozdu, ale všechno to štěstí se ztratilo v zlovolné atmosféře onoho lesa. Rozplaká se, aniž by věděl proč, a pak únavou usne.

#### Epilog

Epilog se odehrává v dvou úhlech pohledu: Káti a Portie. Káťa pyšně sleduje svého syna, jak se vznáší do výšek a spouští se k zemi. Řekne mu, že dělá skvělou práci, že je silný, ale jeho nepřítel je také silný. A zlotřilý. Poví mu, že příroda ví, že zlo nikdy nepřemůže dobro. Je pyšná na svého skutku báječného syna.

Portia mezitím sedí ve svém hnízdě v koruně stromů v Hustohvozdu. Udržovala smutek za svého druha, ale hnědočervená vajíčka, na nichž seděla, jí dělala radost, který vyrovnal smutek. Přemýšlí, jak díky jejich otci, Kirrickovi, budou moci žít v míru. Pak nahlas řekne jeho jméno a prosí, aby byl s ní, přičemž řekne: „*Kirricku, lásko. Slibuji ti, že naše děti vychovám v úctě k tvé památce. Měli jsme takové plány, ty a já. Má přání byla v porovnání s těmi tvými sobecká a to, co jsem si přála, se mi splnilo. Když jsem tě ale ztratila, uvědomila jsem si, žes měl pravdu. Ptačí říše je mnohem důležitější než jeden párek červenek. A tak ti přísahám, že se budu snažit následovat tvůj příklad a dělat vše, co bude v mých silách pro dobro Ptačí říše. Rozhodnutí, která ovlivní naši budoucnost, budou přijímat moudřejší hlavy než ta moje, udělám ale vše, co po mně budou chtít –⁠ a budu to dělat tvým jménem... Díky tobě bylo zlo vymýceno a znovu zavládlo právo. Díky tobě, drahý Kirricku, jsme svobodní!*“ Epilog končí tím, jak Portia zakloní hlavu, rozevře zobáček a začne zpívat.

### *Srdce plesá*

#### Hlavní děj

Objevujeme se na zasedání Soví rady a to šest měsíců od Velké bitvy.

#### Epilog

Chlapec nadšeně říká svému otci, jak zabil jednu straku, ale jeho otec říká, že to nebyla ta, která ublížila jeho dceři, chlapcově sestře. Pak řekne, že bez téhle straky bude na světe líp, zvedne ji a obloukem hodí do nízkého podrostu. Tam zůstává ležet, odhozená, nechtěná a nemilovaná.

## Mezinárodní vydání

* **Angličtina:** *One for Sorrow, Two for Joy* (2003)
* **Čeština:** *Ptačí srdce* (září 2005)

## Galerie

*Ptačí srdce* –⁠ CZ verze*Ptačí srdce* –⁠ EN verze