La dalla de Victòria

Fa molts de segles uns nigromants van voler invocar a un dimoni. Per fer-ho, van anar a unes coves i amb un ritual, van tancar a la bèstia en un recipient: Una dalla. Però quan van acabar, el dimoni, enfurismat per estar reclòs, va fer embogir als nigromants fins que es van acabar assessiannt entre ells. Després de la matança, la dalla es va quedar a les coves durant molt de temps, fins que un novle, enmig de la construcció de la seva fortalesa, la va trobar.

El dimoni va seduïr al noble promentent-li podèr, i el noble la va acceptar. Va estar combatint amb ella grans batalles i va aconseguir conquerir grans ciutats. Però m'entres lluitava, el poble es moria de fam i malaltia i el noble no gastava res més que en la guerra. Una noia anomenada Victòria era la criada personal del rei, i patia la situació en les pròpies carns, veient com el noble es gastava els diners dels seus en els

   seus capricis. Victòria es sentía indefensa davant les mans poderoses d'aquell home, fins que, una nit, va sentir una veu, una veu que venía, curiosament, de la falç. I la faç i ella, van començar a xerrar. I a conspirar. Els dos odiaven al noble, " i qui no?" es preguntàven "no fa res per ningú, només menja, beu , i folla amb qui vol". Van estar mesos conversant, planejant, fins que, una nit, després de que el noble s'aprofités de Victòria, ella va aprofitar que estava la falç allà i li va tallar el coll al noble.

I llavors van fugir lluny d'allà, tan lluny com van poder, sense que a Victòria li importés que havia matat un home, perquè potser no el considerava un home, sino un porc. Victoria tenia una nova vida per davant. Era forta i poderosa, ella controlava la seva vida, o això es pensava. Es va apuntar a batallar, i no va tardar a pujar de rang. Va guanyar difícils batalles casi amb els ulls tancats, inclós hi havia vegades que, quan acabava, no recordava com havia passat tot, ni com havia matat tanta gent, però què importaba? Ella els matava, no? Segur? Després d'un temps, ja no només era a les batalles,no recordava com havia anat a algun lloc, d'on havia tret algunes coses, com podía ser? Es mirava l'arma que portava a les mans. Ella havía parlat amb ella, però des de que havien fugit, no havien parlat. "Arma, ets tu qui ha comprat això? Ets tu qui està matant a tanta gent? M'estas...utilitzant?" No va rebre resposta. L'arma no parlava? Però ella havia parlat amb l'arma, ella ho sabía, o no? S'ho havia inventat tot ella? Estava boja? Havia matat a un home... A molts homes. Portava anys matant amb una ànsia indescriptible. Els havia matat ella? O l'arma? Però l'arma parla?".
El cap li donava voltes, es sentía dèbil, algo li deia que deixés de pensar i que seguis amb la seva vida, però es sentia controlada, manipulada, utilitzada...i s'havia promès que mai més la tornarien a utilitzar. I amb forces i penes, després de dies tancada a casa, va tirar la falç i va fugir.

A partir d'aquí la falç va anar aprofitant-se de qui trobava, però tots es morien ràpid, ja fos per la batalla o la bogería. Ningú era com Victòria, amb força i determinació, amb ganes de viure i les ànsies... les ànsies que tan poder li donàven. L'havia de trobar, era la única que havia pogut aguantar, i si hagues agunatat una mica més, l'hagues subordinat i el seu cos, hagues estat seu. L'havia de trobar. I la última pista, la va portar fins a la 44.

Personatges que han tingut la dalla a la 44:

Kirtash, Emnus, Xexe