Resident Evil 5

**Resident Evil 5** vie bioterrorismin vastaisen räiskinnän askeleen lähemmäs toimintaelokuvien tunnelmaa. Kauhuelementit ovat lähes tipotiessään, ja osittain myös Resident Evil 4:n camp meininki. Jäljelle jää siis melko geneerinen olan yli kuvattu räiskintäpeli, joka ei silti tarkoita huonoa peliä.

## Totinen mutta älyvapaa

Ykkösestä ja vaikka mistä Resident Evilistä tuttu Chris Redfield saapuu Afrikkaan pysäyttämään laitonta bioasekauppaa. Operaatio leviää nopeasti käsiin, koska täkäläiset ovat jo tartutettu parasiiteilla ja mystiset iilimadot herättelee kuolleita. Tämä on päähenkilöllemme yhdentekevää, sillä vanha suola janottaa hänen saadessa selville, että kuolleeksi luultu ex-partneri Jill Sandwich onkin elossa.

Pelin pahiksina hääräävät ylivedetyn pöljä asekauppias, alati kiihottunut narttu, salaperäinen maskinainen sekä sarjan pääkonna Wesker. Siinä missä sankarimme ovat yhden nuotin tusinakamaa, yrittävät pahikset läsnäolollaan ylläpitää B-leffafiiliksiä omalla typeryydellään. Valitettavasti peli ottaa itsensä sen verran vakavasti, että loppupuolella jankkailtava "vahvimmat selviävät" ja "luonnon valinta" puheet vain herättävät sääliä. Juoni on kivulias myös siksi, että se on päätösosa jo ykkösessä alustetulle Weskerille ja tämän voimanhimolle. Weskeristä on tehty sen verran naurettava James Bond -pahis, että harmittoman paskajuonen sijaan peli vahingoittaa itse sarjaa.

## Yksin kuraa? Kaksin hupaa?

Peli on samantyylinen neljännen osan kanssa. Parasiitit riivaavat yhä siviilejä, joita pelaajan on lahdattava satapäin. Mikä tekee heidän tappamisestaan niin tyydyttävää on heidän hitaus. Tähtäilylle löytyy paljon aikaa, eikä nurkkien takana tarvitse aina kykkiä. Piirittäminen on se mikä tekee näistä epeleistä vaarallisia, kuten myös pitkän matkan aseet. Puolustautuakseen pelaaja löytää matkan varrelta aina vain parempia aseita, mutta mukaan ei mahdu kuin yhdeksän eri tavaraa. Tämä pakottaa hyödyntämään vain muutamaa asetta kerralla, sillä tila kaikelle ei yksinkertaisesti riitä. Aseet, panokset, lääkkeet ja kranaatit ovat kaikki eriteltyjä. Tästä johtuen onkin näkökulmasta riippuen siunaus, että Chrisin mukana kulkee partneri nimeltä Sheva, jolla myös on yhdeksän lohkoa käytössään.

Koska pelasin Resident Evil 5:n yhdessä kaverin kanssa, ei itselläni ole kokemusta yksinpelikampanjasta. Olen kuitenkin kuullut kauhupuheita siitä, kuinka Shevan tekoäly ei ole parhaimmasta päästä. Hän tuhlailee panoksia tai ei ammu tarvittaessa ja toisinaan syöksyy vihollislauman keskelle. Jätän hänen kritisoimisensa sikseen, koska ihmisen käsissä Sheva on erinomainen apu lahtireissulle. Pelaajat voivat riehua ympäri kenttää miten mielivät, keräillä aarteita sekä panoksia ja jakaa saaliin keskenänsä. Tämä säästää runsaasti aikaa ja pelissä voi keskittyä enemmän etenemiseen. Ihmispelaajat voivat helposti valita roolit kuten lähitaistelija ja tarkka-ampuja, räjäyttäjä ja rynnijä jne. Näitä voi myös vuorotella kenttien aikana, joka viimeistään poistaa yksitoikkoisuuden toiminnasta. Joka kentän päätteeksi voi ansaituilla rahoilla päivittää lempiaseensa tuhovoimaisuuden maksimoinniksi, tai vaihtoehtoisesti säästää tavaraa kuten kranaatteja ja lääkekasveja pahan päivän varalle.

## Pulmahävikki

Toiminta on suurimmaksi osaksi rytmitetty niin, että pelaaja saa hetken etsiä panoksia ja lahdata huoneet tyhjiksi vihollisista. Sen jälkeen sama tapahtuu uudelleen ja uudelleen. Toisinaan kenttiä maustetaan hyvin helpoilla puzzleilla, jotka sisältävät kytkinten aktivoimista yhtä aikaa tai raskaiden rojujen työntelyä. Vau. Varsinainen ongelmanratkonta on todellisuudessa säästetty pomovastuksiin, joiden itsestäänselvyysarvo vaihtelee roimasti. Joskus pelaajan on ymmärrettävä mennä pomon lähelle tämän ollessa tajuton, tai hyödynnettävä tietyllä tavalla ympäristöä. Valitettavan usein pulman ratkaisemiseksi on uhrattava energiaa ja panoksia, kunnes lopulta ymmärtää mistä on kyse.

Yksi pomovastus on kuitenkin ylitse muiden rasittavuudessaan. Lonkerokasa nimeltä Uroboros Mkono ei jostain syystä kaikista lieskoista ja räjäytyksistä huolimatta paljastanut heikkoja kohtiansa kuin yhden kerran joka taistelun alussa. Tämä johti useaan uudelleen yritykseen panosten loputtua, joten pomovastus piti lopulta päihittää raketinheitintä hyödyntäen. Yksi raketinheittimen panos riittää kaatamaan oikeastaan kaikki vastukset, kunhan suostuu tuhlaamaan moiseen ansaittuja rahoja. Ilmeisesti kyseessä oli inhottava bugi, joka koskee lähinnä co-oppia, joten sanainen varoitus tämän olemassa olosta lienee paikallaan jo etukäteen.

2000-luvun loppupään suurin syöpä palaa syövyttämään pelaajien peli-iloa, nimittäin Quick Time Eventit. Välivideoiden aikana on aika-ajoin rämpytettävä tai painettava oikeaan aikaan oikeaa nappia, joka ei ilahduttanut etenkään nelosessa. Osa välivideoista on sen verran pitkiä, että niiden uudelleen katsominen yhden napin väärinpainalluksen vuoksi tuntuu julmalta rangaistukselta. Sentään RE5 ei pakota pelaamaan kentän osioita uudestaan, toisin kuin edeltäjänsä.

## Lopuksi

Vaikka peli onkin lähes puhtaasti räiskimistä, on se kaverin kanssa viihdyttävää ajanvietettä. Quick Time Eventit, heti alussa oleva tasopiikki ja muutama pomovastus ovat ainoat maininnan arvoiset rasittavuudet. Pulmahuoneita olisi voinut olla enemmän, mutta toiminnan väliin ripotellut aarteenmetsästykset riittivät kaksinpelissä rytmittämään etenemistä. En kuitenkaan usko, että yksin pelatessa tämä olisi yhtä vahva kokemus kuin neljäs osa vaihtelun puutteen vuoksi. Joka tapauksessa, kaksinpelinä voin ehdottomasti suositella tätä peliä.

## Toimintapelille toimintamusaa

Vaikka pelin soundtrack ei pelatessa ollut jäädä mieleen, on pelissä ainakin kahden pomovastuksen verran kuuntelemisen arvoista musiikkia. Soundtrackia voi yleisesti kuvailla mahtipontisena afrikkarummutteluna. Valitettavasti nimet spoilaavat vähän peliä, mutta juoni ei todellakaan ole erityisen yllätyksellinen..