Cviljenje tretje

### Književnik

Ivan Bunić Vučić

*Tulerunt Dominum meum etc.*

*Vidi Dominum etc.*

> Suze srećne i čestite
> ke skrušena duša liva,
>
>
>
>    ah, drago ti izhodite
>
>    iz srdačca boležljiva.
>
>
>
> Pokli vi ste biser bili 5
>
>    draži bisera iztočnoga,
>
>    koji samo Bogu omili,
>
>    koji samo zani Boga.
>
>
>
> Vi ste vode ke stvorene
>
>    u početak kada jeste, 10
>
>    rukom Božijom odijeljene
>
>    vrh nebesa stavljene ste.
>
>
>
> Pače vi ste take moći
>
>    oblijevanju u vašemu,
>
>    da k pristolu smijete doći 15
>
>    k istom Bogu mogućemu.
>
>
>
> Vi ne samo ne dunete
>
>    rajski oganj i žeravu,
>
>    nu većma ga raždižete
>
>    na nebesku ljubav pravu.20
>
>
>
> Vi ste, bistri viri od suza,
>
>    ljubko Boga pridobili
>
>    i proštenje u Jezusa
>
>    Mandalijeni isprosili.
>
>
>
> Došle nebo zemlju poji 25
>
>    svojijem rosam i daždima,
>
>    zemlja nebo sad napoji
>
>    suza daždim obilnima.
>
>
>
> Zato 'e dikla nebu mila
>
>    s istijem suzam (ah čudesa!)30
>
>    plam od pakla ugasila
>
>    i plam srdžbe od nebesa.
>
>
>
> Oni čas se mlađa odijeli,
>
>    nu ranjeno srce ostavi
>
>    Bogu ki ga slatko ustrijeli 35
>
>    svemogućom svom ljubavi.
>
>
>
> Živijem ognjem drago gori,
>
>    sva je u plam satvorena,
>
>    i iznutra i izdvori
>
>    užežena Mandalijena. 40
>
>
>
> Samo svoga Boga ljubi
>
>    sa svom dušom dikla sveta,
>
>    a sva ina mrzi i grubi
>
>    od ovoga svega svijeta.
>
>
>
> U dne i noći ona viku 45
>
>    ne misli o inom i ne radi
>
>    neg o rajskom vjereniku
>
>    sred duše joj ki se usadi.
>
>
>
> Svakčas želi da ga vidi,
>
>    slišat ga je svud joj drago,50
>
>    u svijeh putijeh sveđ ga slidi
>
>    ne štedeći sve svo'e blago.
>
>
>
> Sve raskoše, sve razblude
>
>    i svu lipos svoju mnogu
>
>    shara ona neka bude 55
>
>    svetilište svomu Bogu.
>
>
>
> Sveđ je tužna i boleća
>
>    kad nije z dragom svom ljubavi,
>
>    i ko ugasla jedna svijeća
>
>    аli suh panj u dubravi. 60
>
>
>
> Često uzme tugovati
>
>    u stravljene ove pjesni:
>
>    »Čijeme tebi da zaplati
>
>    moja duša, ma ljuvezni?
>
>
>
> Kô da igda odgovorim 65
>
>    na milosti tve velike,
>
>    da se oganj sva satvorim
>
>    i da suzim po sve vike?
>
>
>
> Što u meni dobro ugleda,
>
>    slatka željo ma ljublena,70
>
>    nego srce mrazno od leda
>
>    i od stanca od kamena?
>
>
>
> Al ko sunce od istoči
>
>    hotje led moj rastopiti,
>
>    ter proz plačne moje oči75
>
>    u suze ga obratiti?
>
>
>
> Al ponovit hotio si
>
>    nad mnom čudo starijeh lita
>
>    kada vode izveo si
>
>    iz kamena stanovita?80
>
>
>
> Ali u meni sva čudesa
>
>    hotje skupit, Bože od nebi,
>
>    ko kad stvori vrh ničesa
>
>    svijet i što svijet zdrži u sebi?
>
>
>
> Tako ukazat hotje sada 85
>
>    razglašene vrh grešnice,
>
>    vrhu crva, vrhu smrada
>
>    moć velike tve desnice?
>
>
>
> U što si se tužna uzdala?
>
>    Jeda u cvijet od mladosti,90
>
>    kad si s Višnjijem vojevala,
>
>    al bjeguće u ljeposti?
>
>
>
> Sve to bježi i prolijeta
>
>    i ostane u nescjeni
>
>    prije neg rosa pade s cvijeta,95
>
>    prije neg pade cvijet s zeleni.
>
>
>
> Za zrcalo i zabavu
>
>    vele bi ti bilo bolje
>
>    da si uzela mrtvu glavu,
>
>    da znaš kako smrt nas kolje. 100
>
>
>
> Da si se u zemlju ogledala,
>
>    spovidjela ona bi ti
>
>    što 'e umrla sva zahvala,
>
>    što bi, što si, što ćeš biti.
>
>
>
> Ogled ti je pravi bilo 105
>
>    za uzkrsnut dušu od zloba
>
>    tvoga braca mrtvo tilo,
>
>    usmrđeno usred groba.
>
>
>
> Nu moć, Bože, bila 'e veća
>
>    dušu meni uskrsnuti 110
>
>    neg Laзara što smrdeća
>
>    ti uskrsnu u svoj puti.
>
>
>
> On u grobu četr dana
>
>    sto je u smradu i tamnosti,
>
>    mrtva u paklu ukopana 115
>
>    ja bih s prve me mladosti.
>
>
>
> Pleme, ljepos, mlados, znanje
>
>    u zlo moje teško stratih,
>
>    misli, snagu i imanje
>
>    u grijeh stvorih i obratih.120
>
>
>
> Nu ti iz pakla (ah jaoh meni,
>
>    spomena me čini mriti)
>
>    Spasitelju moj ljubjeni,
>
>    htje me mrtvu izvaditi.
>
>
>
> Ti, ti okom milosnime, 125
>
>    Isukrste moj primili,
>
>    od zlijeh duha slobodi me
>
>    ki me bijehu posvojili.«
>
>
>
> U ove pjesni svoje vaje
>
>    sve dni glasi za krivine, 130
>
>    a sniženo ne pristaje
>
>    dvoorit tebi, Gospodine.
>
>
>
> S tobom trudi, s tobom muči
>
>    i bremena čas ne gubi
>
>    da tvoj sveti zakon uči,135
>
>    er goruće sasma ljubi.
>
>
>
> Razmišljanja nad sva dobra,
>
>    ti nju hvaleć ču se rijeti,
>
>    dio najbolji ona obra,
>
>    koji neće njoj se oteti. 140
>
>
>
> Nu ko začu dikla mila
>
>    da je Juda zli zamićen,
>
>    da te tjera mnoštva sila
>
>    i u vrtu da si uhićen;
>
>
>
> da si izbjen vas bićima, 145
>
>    da 'e puk na te vas nabunjen,
>
>    krunjen tmini da si oštrima,
>
>    da si na smrt križa osuđen,
>
>
>
> bez razbora i bez svijesti
>
>    sva se prostrije zemlji nica 150
>
>    neizmerne od bolesti
>
>    zatravljena ljubovnica.
>
>
>
> Nu, jaoh, opet kad te vidi
>
>    dikla tužna, bolježljiva,
>
>    gdi križ nosiš, gdi te slidi155
>
>    mrtva majka već neg živa,
>
>
>
> zatječe se zamamljena,
>
>    nu razabrat ne ima moći
>
>    al će sinka utruđena,
>
>    ali majku prije pomoći. 160
>
>
>
> Pod tegotom križa pada
>
>    tužni sinak s teška truda,
>
>    a mre majka s tuge i jada
>
>    videć gdi mre ne razbluda.
>
>
>
> Jednom rukom izčeznuta 165
>
>    majku diže plačnu u svemu,
>
>    drugom Sina ogreznuta
>
>    svega u krvi, i križ njemu.
>
>
>
> Au jo' trudnoj nije snage
>
>    da pomoći može obima 170
>
>    i da uzdrži svoje drage,
>
>    tijem padaju, i ona š njiima.
>
>
>
> Tako i vita jela pade
>
>    kad ju plahi vihar skrši,
>
>    ter zajedno š njom opade 175
>
>    loza i brštan kijeh uzdrži.
>
>
>
> Tužna pjesni, stoprv spravi
>
>    tužbe, cvile i jauke,
>
>    ter spomenu, jaoh, pojavi
>
>    Jezusove smrti i muke.180
>
>
>
> Gledaj, plačna Mandalijena,
>
>    na Kalvariji gdi podižu
>
>    razapeta i pribjena
>
>    tvoga draga, jaoh, na križu.
>
>
>
> Blagi Jezus tvoj ono je, 185
>
>    (ko bi reko, ah jaoh meni!)
>
>    drag vjerenik duše tvoje,
>
>    naučitelj tvoj ljubljeni.
>
>
>
> Gledaj, gledaj pomno njega
>
>    na što sada, ter prosudi, 190
>
>    mnoga ljubav dovede ga
>
>    i tvoj i moj grijeh prinudi.
>
>
>
> Gledaj noge obljubljene,
>
>    noge bijele i snježane,
>
>    suzam prane, kosam trene 195
>
>    i od tebe celivane.
>
>
>
> Gdje ne imaju ljepos prvu,
>
>    svaka ljutu ima ranu,
>
>    pribjene su čavlim k drvu
>
>    s ove strane na onu stranu. 200
>
>
>
> Gledaj glavu priblaženu
>
>    dragom masti ku ti maza,
>
>    svu, jaoh, krvim oblivenu.
>
>    Gdi jo' 'e jasnos od obraza?
>
>
>
> Gledaj ko se muči i mori,205
>
>    vene, gine i uzdiše,
>
>    kako s ćaćkom svojim govori
>
>    i ko tužan, jaoh, izdiše.
>
>
>
> Umro ti je, jaoh, umro je
>
>    tvoj pridragi na tve oči, 210
>
>    tamnom noći pomrklo je
>
>    tve sunačce od istoči.
>
>
>
> Smrt je vrla priklopila
>
>    dragu rajsku tvu ljepotu
>
>    i nemiлo umorila 215
>
>    po kom sva su u životu.
>
>
>
> Zatim s križa prisvetoga
>
>    dižu mrtvo božije tilo,
>
>    tim primaju draga svoga
>
>    svi na ruke blago i milo. 220
>
>
>
> Majka tužna zagrlja ga,
>
>    nu spovidjet tko da bude
>
>    ko procvili ljubka i blaga
>
>    vrhu mrtve sve razblude?
>
>
>
> Ivan prsi celiva mu 225
>
>    na kojijeh prije počiva,
>
>    Mandalijena umiva mu
>
>    noge ko ih prije umiva.
>
>
>
> Danu s toga što je bole
>
>    kad u smrtnom plaču i vaju 230
>
>    vidjenje im srca kolje,
>
>    suze rane odkrivaju.
>
>
>
> Sred majčina tužna skuta
>
>    odkriva se put prostrta,
>
>    sve da 'e jedna rana Juta,235
>
>    tako 'e ranam sva odrta.
>
>
>
> Hoće opeta da izusti
>
>    jadnu pjesan u svom cvilu,
>
>    ma riječ mre joj usred usti
>
>    videć mrtva Sinka u krilu. 240
>
>
>
> Nu stravljena Mandalijena,
>
>    trgajući zlatne vlase
>
>    da bi pukla tvrda stijena,
>
>    kliče u ove jadne glase:
>
>
>
> »Majko tužna, Majko blaga, 245
>
>    ovo 'e Jezus tvoj ljubljeni,
>
>    pogledaj ga svega naga -
>
>    poznaš li ga? Ah, jaoh meni!
>
>
>
> U njegovoj poznaj krvi
>
>    priblaženo mlijeko tvoje 250
>
>    ka mu obilno odsvud vrvi
>
>    za krivine težke moje.
>
>
>
> Veselo ga ti porodi
>
>    i u skut primi lijepa i zdrava,
>
>    sad ga u skutu držiš odi, 255
>
>    ah jaoh, mrtva i krvava.
>
>
>
> Kraji mu se pokloniše
>
>    onda kad se porodio,
>
>    sad se rugan s križa diže
>
>    gdi je s lupežim propet bio. 260
>
>
>
> Tad anđeli od nebesa
>
>    pojuć Bogu slavu daše,
>
>    sad strašiva sva čudesa
>
>    sva stvorenja ukazaše.
>
>
>
> Sunce stamni, a mrkline 265
>
>    skriše zemlju ka se strese,
>
>    puče templo do dna i stine,
>
>    mrtvi uzkrsnut vidješe se.
>
>
>
> Nu 'e tvoj dragi, vjeruj meni,
>
>    u razbludi koga zvaše,270
>
>    moj mio bijeli i rumeni
>
>    obilježe za najdraže.
>
>
>
> O goruća ma ljubavi,
>
>    o nebeski vjereniče
>
>    koji život moj zatravi, 275
>
>    duše moje ljubovniče,
>
>
>
> nije li ti dosta bilo
>
>    što mi grijeh se htje prostiti,
>
>    neg još prope sveto tilo,
>
>    neg još za me htje umriti? 280
>
>
>
> Umro mi si, jaoh, umro si,
>
>    moj jedini razgovoru,
>
>    lijepi cvijete, svenuo si
>
>    ki u rajskom niče dvoru.«
>
>
>
> Pak se k svetom križu obrati 285
>
>    drago grlit ki poteče
>
>    i još draže celivati,
>
>    komu cvileć ovo reče:
>
>
>
> »Za Marijom mož' se rijeti,
>
>    druga majka obljubljena 290
>
>    Jezusova, križu sveti,
>
>    koga drža zagrljena.
>
>
>
> Zasve dragom da blagosti
>
>    ona tebe sad prihodi
>
>    er ti odrije bez milosti 295
>
>    tijelo koje ona rodi.
>
>
>
> U krilu ga 'e sveđ vrućila,
>
>    ti ga sledi sred sjevera;
>
>    mlijekom ga ona jes dojila,
>
>    ti mu poda sad čemera. 300
>
>
>
> U kolijepci njega zavi
>
>    pelenami mekahnima,
>
>    ti ga pribi bez ljubavi
>
>    tvrdijem čavlim i oštrima.
>
>
>
> Nu za sve to ti si veći 305
>
>    jer ga ona umrloga
>
>    rodi na svijet, ti moreći
>
>    neumrla daćeš Boga.«
>
>
>
> Dilje bi se prodiljilo
>
>    ne žalosno naricanje, 310
>
>    аli odniješe božije tilo
>
>    na pokonje pokopanje.
>
>
>
> Nu s Marijani pospješi se
>
>    mrakom hodeć veomi izrana
>
>    kupeć pomas i mirise 315
>
>    za namazat ukopana.
>
>
>
> »Ah, gdje si se uputila?
>
>    Znaš na grobu ke su straže?«
>
>    — »Od Jubavi gdi je sila,
>
>    nijedne zgode tuj ne straše.« 320
>
>
>
> Među sobom tim veljahu:
>
>    »Ko će odvalit sada nami
>
>    ploću s groba?« jere znahu
>
>    da 'e veoma velik kami.
>
>
>
> Svaljena ga nu nađoše, 325
>
>    svaka u grob ter poteče,
>
>    u kom mlaca iznađoše,
>
>    izčeznutim ki im reče:
>
>
>
> »Ne bojte se! Znam da ištete
>
>    vi Jezusa raspetoga, 330
>
>    grobnice mu evo svete,
>
>    on uzkrsnu s mjesta istoga.«
>
>
>
> Dikla slavna potekla je
>
>    brza iz luka kako strijela,
>
>    Petru i Ivanu ter rekla je 335
>
>    što je čula i vidjela.
>
>
>
> Ki najbrže dotekli su
>
>    i u grobu priblaženu
>
>    bijela platna iznašli su
>
>    i s glave mu još koprenu.340
>
>
>
> Najposlije se svi dijeliše,
>
>    samo staše Mandalijena
>
>    grozno plačuć ter uzdiše
>
>    nad grobome ucviljena.
>
>
>
> Poniknući čim pogleda 345
>
>    jeda 'e u grobu što viditi,
>
>    dva anđela eto ugleda
>
>    sva u bijelu tuj siditi.
>
>
>
> Rekoše joj što tu cvili,
>
>    odgovori tužna odviše: 350
>
>    »Boga moga jesu odnili,
>
>    ne znam gdi ga postaviše.
>
>
>
> Nu ako meni dio najboji
>
>    ki obrah neće vik se uzeti,
>
>    ko po svetoj tvojoj volji 355
>
>    ti isti, Bože, htje mi rijeti.
>
>
>
> I ako si ti, Jezuse,
>
>    taj najbolji meni dio,
>
>    i iz groba tko mi te uze,
>
>    tko te i mrtva još mi odnio?« 360
>
>
>
> Ko to reče, ой obrati
>
>    nazad plačna i žalosna
>
>    ter Jezusa vidje stati,
>
>    nu Jezusa tad ne pozna.
>
>
>
> Ki joj reče: »Stvar koja je 365
>
>    za ku plačeš?« Koga isteći
>
>    ona cijeneć vrtar da je
>
>    veli grozno procvileći:
>
>
>
> »Gospodine blagi i mio,
>
>    ako ga odnije, htjej mi rijeti370
>
>    gdi mi ga si postavio,
>
>    a ja ću ga plačna odnijeti.«
>
>
>
> »Ti da odneseš ki sva stvori?
>
>    Znaš li božiju ti tegotu?«
>
>    Ne zna tužna što govori, 375
>
>    smamljena je u životu.
>
>
>
> Tada Jezus svu nje žeju
>
>    za izpunit, »Marija!« - reče,
>
>    a ona njemu: »Učitelju!«
>
>    i grlit mu noge teče. 380
>
>
>
> On joj veli: »Ne tegni me,
>
>    još ne uzidoh k ocu momu,
>
>    ti pođ' z glasom čestitime
>
>    k mojim bracim, rec' svakomu
>
>
>
> Ja ushodim privišnjemu,385
>
>    k momu i k vašem ocu gori,
>
>    k momu Bogu i vašemu
>
>    ki sva vlada, ki sva stvori.«
>
>
>
> Sveta dikla, Bogu mila,
>
>    k učenicim otišla je 390
>
>    i sva im je navijestila,
>
>    i ko Boga vidjela je.
>
>
>
> Ke je čudo, Mandalijena,
>
>    da ti prva Boga vidi
>
>    kad najvruće užežena 395
>
>    najveće ga ljubi i slidi.
>
>
>
> Učenici utekli su
>
>    i Jezusa ostavili
>
>    svetom križu ti si blizu
>
>    gdi bi propet tvoj primili. 400
>
>
>
> Ni mrtva ga ne ostavi,
>
>    nu bez straha blago i milo
>
>    noćno stupaj sveti upravi
>
>    za pomazat božije tilo.
>
>
>
> Svak se z groba slavna odijeli 405
>
>    ne nahodeć svoga draga,
>
>    samo mlados tvoja cvijeli
>
>    nad grobome i čeka ga.
>
>
>
> Tijem velika prije grešnica
>
>    tako ljubeć bi ljubljena, 410
>
>    navjesnicim navjesnica
>
>    da bi od Boga određena.
>
>
>
> Ti pogledaj s neba doli
>
>    vrh tužnoga bitja moga,
>
>    i ko za te, za me umoli 415
>
>    tvoga draga ljubljenoga.
>
>
>
> Ti, ti daj mi suze tvoje
>
>    da ja ugasim plam nečisti,
>
>    da utopeć grijehe moje
>
>    stečem sveti tvoj plam isti. 420
>
>
>
> Da moj stupaj, koji zađe,
>
>    ko tvoj s tvojijem se i upravi,
>
>    da i ja nađem, ko ti nađe,
>
>    Boga, i vidim gori u slavi.
>
>
>
>
>
>
> Svrha od svega.
>
>

Kategorija:Poezija