10,5-cm 18N ShH G13

10,5-cm ShH G13 зі 105-мм гарматою vz.18N (проєкт Zb 16051-P).

**10.5cm lehká polní houfnice vzor 18N na platformě G-13** (скор. *10,5-cm 18N ShH G13*) або **Zb 16051-P** — проєкт чехословацької самохідної артилерійської установки.

## Історія

15 березня 1939 р. Німеччина повністю окупувала територію Чехії. Вся чеська оборонна промисловість, включаючи заводи "ČKD" і "Škoda", опинилися під німецьким контролем. Під час війни компанія "ČKD" (під німецькою окупацією назва була змінена на "Bohmisch-Mahrische Maschinenfabrik") була дуже важливою для військової промисловості Німеччини. Вона займалася виробництвом великої кількості бронетехніки з урахуванням успішного танка PzKpfw 38(t).

У листопаді 1943 – січні 1944 рр. компанією "ČKD" був розроблений проєкт більш дешевої та масової заміни німецьким штурмовим САУ StuG III, яку надалі перекласифікували у винищувач танків, що призначався насамперед для комплектування протитанкових підрозділів піхотних та кавалерійських дивізій. Йдеться про Jagdpanzer 38(t) (більш відомому як "Hetzer").

Серійне виробництво самохідки почалося у квітні 1944 р. САУ активно використовувалася німецькими військами на завершальному етапі війни, переважно на совєтсько-німецькому фронті. Після війни виробництво Hetzer'ів було відновлено в Чехословаччині, де САУ випускалися для потреб власної армії під позначенням ST-I/ST-III, а також на замовлення Швейцарії під позначенням G-13.

У 1946 р. компанія "Škoda" запропонувала проєкт встановлення німецької польової гармати leFH 18 на шасі експортного швейцарського винищувача танків G-13. За винятком певного інтересу з боку армії, проєкт так і не був реалізований. Zb 16051-P відноситься до технічних креслень версії з легкою польовою гаубицею 18N (lehká polní houfnice 18N). Існували проєкти зі 105-мм гарматою 18/40N і навіть 150-мм.

## Конструкція

### Корпус і бронювання

САУ мала диференційований протиснарядний бронезахист, виконаний з широким застосуванням раціональних кутів нахилу. Броньовий корпус САУ був жорсткою звареною коробчастою конструкцією з листів броньової сталі товщиною 8, 10, 20 і 60 мм. Лобова частина корпусу мала клиноподібну форму і складалася з двох 60-мм листів зі сталі марки E22 з твердістю 265-309 B, верхнього, розташованого під нахилом 60° до вертикалі, і нижнього, що мав нахил 40°. Борти корпусу мали розвинені надгусеничні ніші і складалися з верхніх і нижніх 20 мм листів, що мали нахил, відповідно, 40 і 15°. Нижня частина корми корпусу була аналогічна нижнім бортовим листам; всі 20-мм бронелисти виготовлялися з малолегованої сталі SM (Siemens-Marteneit), що мала твердість 220-265 B. Дах бойового відділення був відкритим. Верхній кормовий лист, що служив також дахом моторного відділення, виконаний з 8-мм бронелиста і мав нахил 70°. Днище корпусу мало товщину 10 мм.

 Лоб корпусу (середина)
 Лоб корпусу (низ)
 Борт корпусу (верх)
 Борт корпусу (низ)
 Корма корпусу (верх)
 Корма корпусу (низ)
 Днище
 Дах корпусу

Компонування машини проектувалося з розташуванням суміщеного трансмісійного, бойового відділень та відділення управління у лобовій частині та моторного – у кормовій частині корпусу. Екіпаж САУ складався з трьох осіб: командира, чиє місце знаходилося по правій стороні від зброї, механіка-водія, і заряджаючого (виконував також функції радиста), розташованого у лівій половині бойового відділення. Доступ до моторного відділення здійснювався через люки у верхньому та нижньому кормових листах. У днищі корпусу між сидіннями навідника та командира розташований люк для екстреного залишення машини.

### Озброєння

Основне озброєння самохідки становила 105-мм легка польова гаубиця vz.18N завдовжки ствола 28 калібрів. Число нарізів 32. Крутизна нарізки - 15°. Зброя була німецькою легкою польовою гаубицею калібру 105-мм leFH 18/40 часів Другої світової війни. Гармата монтувалася зі зміщенням до правого борту, мала призматичний клиновий затвор з кривошипом на казенній частині ствола, який оснащувався замикаючим механізмом/запобіжником і механізмом, що викидає гільзу. Накатник ствола, розташований зверху, за допомогою стисненого повітря після відкату повертав ствол у бойове положення. Пристрій складався з пневматичного циліндра, циліндра стиснення та поршня зі штоком. Верхній верстат у люльці мав гальмо відкату з гідравлічним компенсатором, що містить 6,2 л рідини для гальма відкату. На верхню частину ствола було встановлено накатник, наповнений 3 л стисненого повітря та 5,4 л рідини під тиском 55 атмосфер, який відразу після пострілу повертав ствол у бойове положення. Було встановлено оригінальне дульне гальмо. Завдяки новому конструкторському рішенню трохи зросла і швидкість стрільби. Довжина відкату - 1 150 мм. Приводи наведення зброї – ручні; кути наведення у вертикальній площині становили від -5° до +42°, горизонтальній площині 56°. Дульна швидкість 540 м/с. Швидкострільність становила 6-8 постр./хв. Максимальна дальність стрільби становила 12 325 м.

До боєкомплекту гаубиці входила досить широка гамма снарядів різного призначення, а саме:

* 10,5 cm FH Gr38 - стандартний осколково-фугасний снаряд масою 14,81 кг із зарядом тринітротолуолу (ТНТ) вагою 1,38 кг;
* 10,5 cm Pzgr – перший варіант бронебійного снаряда вагою 14,25 кг (вага ТНТ 0,65 кг). Для стрілянини застосовувався заряд №5. Початкова швидкість становила 395 м/с, ефективна дальність прямого пострілу – 1 500 м;
* 10,5 cm Pzgr rot - модифікований бронебійний снаряд із балістичним наконечником. Вага снаряда 15,71 кг, ВР - 0,4 кг. При стрільбі зарядом №5 початкова швидкість становила 390 м/с, бронепробивність на дистанції 1 500 м при куті зустрічі 60° - 49 мм;
* 10,5 cm Gr39 rot HL/A - кумулятивний снаряд вагою 12,3 кг;
* 10,5 cm FH Gr Nb – перший варіант димового снаряда вагою 14 кг. Під час вибуху давав хмару диму діаметром 25-30 м;
* 10,5 cm FH Gr38 Nb - вдосконалений димовий снаряд вагою 14,7 кг;
* 10,5 cm Spr Gr Br – запалювальний снаряд вагою 15,9 кг;
* 10,5 cm Weip-Rot-Geshop - агітаційний снаряд вагою 12,9 кг.

### Двигун і трансмісія

На САУ модифікації G-13 встановлювався дизельний двигун Saurer рідинного охолодження, моделі CH-2DRM, що при робочому об'ємі 11 640 см³ розвивав потужність 150 к.с. Об'єм паливних баків становив 210 літрів.

До складу трансмісії входили:

* Багатодисковий головний фрикціон сухого тертя Wilson.
* Планетарна п'ятиступінчаста (5+1) коробка передач Praga із попереднім вибором передач.
* Механізм повороту на кшталт диференціала з бортовими багатодисковими фрикціонами.
* Бортові гальма.
* Посилені бортові передачі Model 6.75 із передатним числом 10:80.

### Ходова частина

Ходова частина з кожного борту складалася з чотирьох одинарних опорних катків діаметром 810 мм з гумовим покриттям, одного підтримуючого катка, лінивця та литого ведучого колеса зі знімними зубчастими вінцями. Підвіска опорних катків - зблокована попарно, з підвіскою на спрямованих у різні сторони окремих балансирах. Пружним елементом підвіски була листова напівеліптична ресора, кінці якої спиралися на балансири, а середня частина була закріплена в кронштейні на корпусі. У ступицях балансирів встановлювалися фрикційні амортизатори постійного тертя. Гусениці - сталеві, дрібнозвінчасті, цівкового зачеплення, шириною 350 мм і з кроком 104 мм.

## Джерела

* Czechoslovak tree for World of Tanks proposal by phdr\_vrba.
* Jagdpanzer 38 — Вікіпедія.
* Hetzer — Википедия.