Biver

**Biver** er et menneske født og opvokset i Købstad og er den ældste i en søskendeflok på otte. Hans far har aldrig været tilstedeværende af ukendte årsager, så derfor voksede han, og de andre børn, kun op med deres mor. Biver var intet fysisk pragteksempler som barn og var lidt af et skravl. Derfor fik han aldrig en læreplads på den gård, han arbejdede på, og søgte derfor mod havnebyen Polis. Her mødte han, efter længere depression, piraten P. Irat som tog ham til sig. Og efter mange år som udkigspost mødte han ydermere Constantine, Orrotius og alle de andre medlemmer af Eventyrerne.

Senere blev han gift med den prostituerede Agnete, som fik ham til at genfinde livets flamme.

## Bivers opvækst og tidlige liv

Som barn havde Biver mange besværligheder. Først og fremmest havde han ikke tid til at gå i skole, da han som den ældste søn i en tidlig alder måtte tjene til familien ved at arbejde. Da indkomsten var lav, og hans søskende mange, betød det at han arbejdede seks dage om ugen fra tidlig morgen til sen aften. I en tidlig alder samlede han derfor sten i marken, hjalp gårdmænd med høsten, mugede ud i staldene og kørte varer ind til byen som en gårdskarl nu gør det. Dette gjorde han for diverse gårdmænd indtil han som 11-årig flyttede hjemmefra og bosatte sig hos en gårdejer ved navn Filbert Höger, hvor han var gårdskarl.

Udover at skulle arbejde meget i en tidlig alder, havde Biver også en del medførte skavanker. Dette skyldes at hans mor som gravid blev sparket i maven af en urolig ko, hvilket gjorde at hun fik for tidlige veer og fødte Biver otte uger for tidligt. Dette gjorde, at han blev født med vejrtrækningsbesvær og nedsat syn. Som barn var han heller ikke et fysisk pragteksemplar og var både yderst spinkel og meget lav. Desuden var han svært ordblind og havde problemer ved at udtale ordene ordentligt. Dette gjorde, at lærerinden i landsbyskolen anså ham som værende idiot, og derfor pjækkede Biver en del, hvor han sad i æbletræer og dagdrømte.

Derfor gjorde det ham heller ikke spor, da hans mor trak ham ud af skolen efter fjerde klasse for at han kunne hjælpe til ved at tjene til føden. Og da han flyttede hjemmefra var han, trods sin fysiske svækkelse, et geni til at høste og så og kunne både ride og sadle en hest uden besvær.

Filbert Höger havde dog, trods Bivers arbejdsiver (de andre gårdskarle kalde ham arbejds-Biver), aldrig rigtigt et godt øje til Biver, som han anså som et godt, men naivt, individ. Biver fik derfor aldrig lov til at gifte sig med Högers døtre eller få eget værelse indenfor, nej Biver holdte sig i stalden, sov i høet og snittede træmænd af sine fjender, som han brændte på bålet.

Men Biver blev ved med at arbejde hårdt og sendte det meste af sin svendeløn til sin mor, som kunne få hjulene til at dreje rundt hjemme i Købstad. Men som 18-årig, da Biver blev myndig, nægtede Höger at beholde Biver grundet krav om højere løn, og derfor måtte Biver trave hjem til sin mor igen uden kone, arbejde eller uddannelse, da Höger ydermere nægtede at tage ham i lære.

Derfor søgte Biver - helt ufaglært - mod Polis, da han havde haft en indre drøm om ikke at have fast grund under fødderne. Og da han, efter et møde med en heks inde i skyggeskoven, fik forbedret sit syn markant, kunne han derfor melde sig som udkigspost. Men tingene gik ikke som det skulle. Sømandsmiljøet var hårdt og havnen havde sære typer. Biver lagde sig derfor ned på fortovet for at gå ind i sig selv indtil en piratlignende mand med sørøverhat - dog uden nogen former for klap, træben eller klo - rejste ham op og tog ham til sig. Det var P. Irat - en uddannet søulk med lig i lasten.

*"Jeg synes, at det var synd at han skulle ligge der og rådne op, så jeg lod ham rådne op et andet sted."* har P. Irat senere udtalt efter at blive udspurgt om hans forhold til Biver. *"Men vi er ikke venner,"* tilføjer han. Så derefter brugte Biver otte år på at rådne op i den højeste af de tre master på P. Irats skib, hvor han oplevede en masse ting - og overlevede skørbug. To gange.

## Under TBA 2

Efter at have bevidnet Slachrens nedsabling oppe fra udkigsposten, formåede Biver at overleve de store tentaklers slag, og derfor var han atter en del af P. Irats mandskab, da de efter fem års sejlads lagde til i Vesterhavnen i Polis. Her havde hele besætningen to og en halv måned til at slå tiden ihjel med hvad end lysterne higede efter, og Bivers hjerte higede efter en gensyn med hans mor. Derfor slog han sig til Constantine, Orrotius, Paoul Irat og resten af eventyrerne, da de alligevel skulle mod Købstad.

Men efter mødet med den fiskesælgende og hesteudlejende Rose, ændrede eventyrernes planer sig drastigt, da hun fortalte dem om **Den Ukendte Konge** og hans skyggekrigere. Derfor søgte de hurtigt mod Satyrskoven, hvor de til alles frygt så hele Satyrlejren være brændt ned. Biver var under disse omstændigheder, og senere under kampen mod Staglamike, Kiarlus befrielse og modtagelsen i Elverriget mest en bi(ver)-figur, men kom en gang imellem med sjove kommentarer.

### **Biver og mødommen**

En dag efter valgte han dog at slutte sig til P. Irat, som stadig skulle mod Købstad på trods af resten af gruppens interesser lå i Mastertown, Collins, Borgmester Matophes og Kanok-troldmanden Argametes. Biver tog med grundet egne interesser i Købstad, men også fordi han anså Paoul som en god, ja faktisk hans eneste, ven.

Undervejs fortalte Paoul Irat Biver om, at han havde vigtige foretagender på bordellet Sexy Sexy Time, Magic Hand, men at Biver godt måtte komme med. Det ville han meget gerne, for så kunne han miste sin mødom - en af de få ting, Höger aldrig havde ladet Biver miste i sin tid på hans gård.

På rejsen derhen fik de to venner talt om meget, blandt andet om Susanne, som P. Irat stædigt mente var hans mor. Til sidst fik Biver dog, gennem sin aldrig aftagende nysgerrighed, P. Irat til at indrømme, at hun faktisk var en prostitueret på bordellet, som han var forelsket i. Til dette svarede Biver:

*"Du distraherer dig selv med alle disse korte lyster, men jeg tror at du hungrer efter noget mere dybt inde i, Paoul!"*

Da de ankom til Købstad besøgte de bl.a. Sofus' Soveeliksirer. Og på dette tidspunkt lod det helt til, at Biver havde glemt alt om at besøge sin mor og sine otte søskende, som var hans oprindelige ønske. De seksuelle drifter flød allerede i ham så højt, at han glemte alt omkring sig.

I ren glæde ville P. Irat give øl for at fejre Bivers snarligt mistede uskyld. Her fik Biver tre 0,5 liters Blommeøl på baren Bar(e) Bryster, og P. Irat fik whiskey. Og efter at have provokeret ejeren Kent, påpegede P. Irat, at han skulle bære over med Biver, da han ikke var hans ven. Biver drak dog nok øl til at hans HP steg med tre, så han *"kunne få noget fisse."*

I lang tid så det ud som at Biver skulle miste sin mødom til den smukke Susanne med de store bryster og flotte krop. Men Til sidst måtte P. Irat dog bryde ind og forbyde det, da han elskede Susanne. Om Biver bevidst ville ligge med Susanne for at fremtvinge denne reaktion, eller om han blot havde udset sig sig Susannes saftige vandmeloner vides ikke. Derfor kunne Biver både være et manipulerende, afpressende geni eller en liderbuks. Mere eller mindre ubevidst? Måske.

Derfor lå Biver i stedet med Agnete der kun havde en tommelfinger, men det var ifølge Biver mere end nok. Og der besluttede han sig for at blive indtil han ikke havde flere penge tilbage. Imens gik P. Irat mod den forladte havn for at deltage i forberedelserne til Slaget om Nyverden.

### **Efter krigen**

Da alle eventyerne lå med deres nære og kære på et landsbyhospital uden for Menneskenes rige, dukkede Biver op for at hilse på sin gamle ven. Denne gang med mere skæg og tydeligere kæbe. Sådan sker det ofte når man bliver forlovet - hvilket han også var blevet med Agnete. Derudover var Bivers stemme også endelig gået i overgang.

*"Det handler om kærlighed, Paoul,"* sagde Biver. *"Det handler om kærlighed."*

Et halvt år senere var Biver også med til Basvars kroning i Menneskenes rige, hvor han ved Krystalslottet officielt blev kronet.