Livónia

Livónia zászlaja

**Livónia** jelenleg egy anarchisztikus állapotban lévő államalakulat, mely felöleli a Baltikumot, Finnország déli részeit, s Kelet-Lengyelország bizonyos területeit. Az adminisztratív feladatokat jelenleg az Egyházi Tanács látja el.

.

## **Története**

### **A káosz évei**

A Konstantinápoly elestét követő nagy keresztes hadjárat az egész keresztény világot megmozgatta. Európa keresztényei, egyházi és világi vezetők, nemesek és nemtelenek fegyvert fogtak, hogy a muszlim uralom alól felszabadítsák Nagy Konstantin városát. A hadjárat azonban nem csupán Konstantinápolyért folyt. Seregek nyomultak Hellászba, illetve a Német Lovagrend egy serege egészen Jeruzsálemig nyomult. Így mikor a nagy keresztes sereg elpusztult az oszmán szultán ágyútüze és a földrengések miatt, tízezrek küzdöttek a muzulmánok ellen más színtereken. Megannyi nagyúr, lovag és közrendűek tömege indult haza a kudarcos hadjáratból, ám nem pihenhettek meg birtokaikon. Az 1458-as esztendő éhínséget és jobbágyfelkelést hozott, ami miatt sokan haza sem tértek flamand- vagy németföldre.

Viszonylagos kivételt képezett a Német Lovagrend, ahol a fegyveres rendtagok és erődök nagy száma miatt a fellázadt jobbágyok nem értek el sikereket. A páncélos teuton lovagok könnyedén tiporták porba a kaszát-kapát ragadó pórokat. Habár a Lovagrend magterületeinek városai a biztonság reményében a Hanzához fordultak, a rend maga Livóniában újjáalakult.

.

### **Keresztes nagyurak és a rigai királyválasztás**

Az állam pár éven belül ismét megszilárdult, Ludwig von Erlichshausen nagymester politikája pedig vonzotta a földjeiket, jószágaikat elvesztő, még haza nem tért és kóborló kereszteseket. Több száz nemes és lovag és többezres kíséretük érkezett északra, hogy a zűrzavart kihasználva a lovagrend vezetésével területeket nyerjenek a lengyelektől és litvánoktól. Viszont ahogy egyre több keresztes, főleg német, flamand és dán érkezett, az ambíciózus világi vezetők háttérbe szorították a nagymestert és a lovagrendet. Nagy nemesi családok tartották kezükben a tényleges hatalmat. Közülük is kiemelkedett a legnagyobb befolyással rendelkező Wolmari Adolf, aki apjával, Arnold Geuldersi herceggel érkezett Livóniába 1459-ben.

Látva, hogy a környező szláv és keleti ortodox tenger mekkora fenyegetést jelent, a rendek 1463 telén gyűlést hívtak össze Rigában. Több heti tanácskozás eredményeként Adolf kibékítette a keresztes nagyurakat és a Lovagrendet. A gyakran egymással is viaskodó rendek belátták, hogy erőskezű, mégis kompromisszumkész vezetőre van szükségük, így megtartották a régóta szükségesnek vélt királyválasztást. Nem meglepő módon mind a nagyurak, mind a lovagrend egyhangúan Adolf mellett tette le a voksát. Pár hét múlva Sivester Stodewescher rigai érsek koronázta meg.

.

### **Adolf uralkodása (1463-1477)**

A várakozásokkal ellenkezőleg Adolf, Livónia királya nem állította vissza a Német Lovagrend hatalmát és a nagyurakat is konszolidációra kényszerítette. Bár a rendi jogokat nem csorbította, sőt megerősítette az országgyűlés intézményét, az állam irányítására az alábbi csúcsszerveket hozta létre:

·       Landteidinge (Rendi Gyűlés): évente összeülő országgyűlés, amin részt vesznek a főnemesek, köznemesek, a klérus, a városok küldöttei és nem utolsó sorban a Német Lovagrend.

·       Hofkriegsrat (Udvari Haditanács): az ország haderejének legfőbb döntéshozó hatósága, ami állandó zsoldossereget tart fent és szervezi a rendi csapatokat. Tagjai a tartományok urai, akiket a király nevez ki.

·       Hofkanzlei (Udvari Kancellária): igazgatási hivatal, ami a tartományok ügyeit intézi. Tagjait a Geheimrat nevezi ki.

·       Hofskammer (Udvari Kamara): az ország pénzügyigazgatási szerve. Tagjait a Geheimrat nevezi ki.

·       Geheimrat (Titkos Tanács): az állam valódi, bel- és külpolitikával foglalkozó csúcsszerve, ami a királyt segíti a döntéshozásban. Tagjait a király nevezi ki.

.

### **Hódítások**

A megszilárdult állam, immáron egységes vezetéssel, komplex hadsereggel és a megfelelő adminisztratív hátországgal hódításba kezdett. A Hanza városokhoz csatlakozott porosz városokkal karöltve Livónia elfoglalta 1464-ben Kurlandot és 1466-ban Samogithiát. A területeken a katolicizmus dominált. A katolikus, de legkevésbé sem bigott Adolf a kismértékben még mindig jelenlevő pogányságot tűzzel-vassal irtotta. A parasztok szerint uralkodásának végére a legjárhatatlanabb mocsarakban és a legsűrűbb erdőkben sem maradtak az ősi isteneknek hívei. Erről a pogányokat hatásosan üldöző és felkutató Teuton Lovagrend is tett. Mindemellett mindent megtett, hogy az ortodoxok áttérjenek az igaz katolikus hitre.

Ezek alatt az évek alatt Adolf szorosabbra fűzte kapcsolatát a Hanza Köztársasággal, ugyanis a király engedélyezte a kereskedőknek, hogy azok telepeket létesítsenek a livóniai partvidék városaiban. Cserébe a Hanza-városok örömmel fogadták a Teuton Lovagrend rendházalapító szándékát.

.

### **Károly (1477-1516) uralkodása**

1477-ben Adolf király, akinek az életét végig kísérte a háború, 39 évesen a kurlandi nyári rezidenciáján váratlanul elhunyt. Néhány héttel később összeült a Landteidinge, hogy megválasszák az új királyt. A tartományurak, ha egymás torkának estek volna se tudtak volna dönteni, hogy melyikük legyen a király, így az elhunyt Adolf akkor tízéves fiát, Károlyt koronázták meg. Amíg viszont nagykorúvá nem vált, a kormányzást a Geheimrat, vagyis lényegében a tartományurak vették át.

#### **A hatalomátvétel**

Ha ezeken a nagyurakon múlik, Adolf király öröksége darabjaira hullott volna még mielőtt Károly betöltötte volna a tizenhatodik évét. Az ifjú viszont atyjára ütött. Lovaglásban, fegyverforgatásban és úszásban párja nem akadt a rigai udvarban. Gyakran járta az országot, szívesen szállt meg a köz- és kisnemesek váraiban, udvarházaiban, így elnyerte a rendek tiszteletét és szeretetét. Apjával ellentétben különösen jó kapcsolatot alakított ki a Lovagrend nagymesterével is, akit tanácsadójává és tanítójává fogadott.

Amikor tizennégy évesen meghallotta, hogy Kurland tartományura megduplázta a Hanza kereskedőire kivetett vámokat és több hajót elkobzott, megelégelte a nagyurak garázdálkodását. Királyi seregével, a Lovagrenddel és az útközben hozzá csatlakozó kis- és köznemesek hadával ostrom alá vette Gerhard tartományúr Dobelni várát. Néhány hét eltelt, amikor a többi tartományúr megjelent seregével. A kurlandiak várakozásával ellentétben azonban nem a segítségükre, hanem az ifjú Károly táborába siettek. Egyikőjük sem volt olyan vak, mint Gerhard. Tartottak Károlytól és támogatói dühétől. A király épp lőállásba akarta vontatni az újonnan érkező ágyúkat, hogy a teljes királyság támogatását maga mögött tudva megkezdje Dobeln megbüntetését, amikor az ostromlott tartományúr kilovagolt a várból és Károly előtt a földre vetette magát. A királyság utolsó emberig elismerte Adolf örökösét.

#### **Hódításai**

1486-ban az immáron szláv segédcsapatokkal megerősödött királyság lecsapott a széthullott Lengyel Királyság északi területeire, Mazóviára és a Visztulától keletre fekvő földekre.

Néhány évvel később, 1490-ben a volt svéd uralom alatt álló, finnek által támadott kereskedővárosok a Finn-öböl túloldaláról Livónia keménykezű királyához fordultak segítségért. Károly nem tétlenkedett és pár héten belül hajóra szállt, hogy a finn barbároktól megvédelmezze a partvidék városait. A sűrű erdők hadviseléséhez remekül értő samogithiai és litván harcosok messze északra űzték a finneket, miközben a németek megerősítették a partvidéket. Kurland, Samogithia, Litvánia, Mazovia és Polesia tartományok megszervezése után létrejött Finland tartomány is. Bár a korábbi svéd uralom miatt a városokban katolikus hit uralkodott, a falvakban erős volt az ortodoxia. Ezért Károly katolikus hittérítőket küldött az finnekhez.

#### **Intézkedései**

Károly uralma alatt a rendek jogai nem sérültek. Atyja intézményeit megtartotta, a Landteidinget rendszeresen összehívta és a Német Lovagrend megbecsültségét visszaállította. A kereskedelem fellendülését pedig az sem akadályozta, hogy a prém- és viaszkereskedelem királyi monopóliumok lettek. Adolfhoz hasonlóan Károly is német zsoldossereget tart fent, amit háború idején kiegészítenek a livóniai és kurlandi német nehézgyalogosok és nehézlovasok, a samogithiai íjászok, valamint a litván- és lengyel könnyűlovasok.

.

### **A Német Lovagrend felsőbbrendűségének visszaállítása**

1516. októberében Albert von Goldingen, a Német Lovagrend nagymestere puccsot hajtott végre és a Lovagrendet ezzel visszaállította az államhatalomra. A puccsot követően a teljes királyi családot kivégeztették és szemlére állíttatták. A tartományurak és rengeteg földesúr hasonló sorsra jutott az év Landteidingéje során. A nagymester a vérengzést követően hadnagyait szerte küldte az országban, hogy biztosítsa a rendet. A nagymester és a großkomtur, Johann von Dünaburg Rigából irányítják a visszaállított Német Lovagrend állami és lovagrendi működését abszolutisztikus módon. A korábbi Livóniai Királyság rendi intézményeit teljes mértékben feloszlatták és eltörölték.

.

### **A Német Lovagrend kiutasítása**

A Német Lovagrend kegyetlen vérengzését se Livónia népei, se Európa nem nézte jó szemmel. Alig 3 hónappal államcsínyjük után Leonid Maksym Wrangel gróf arkangalszki hadakat vezetett a Lovagrend ellen, s szinte vér nélkül felszabadította Livóniát a Német Lovagrend rémuralma alól.

Ezt követően egy rigai népgyűlésen egyhangú egyetértésben létrejött az Egyházi Tanács, melyben minden pap résztvehet, egyháztól függetlenül. Az Egyházi Tanácsot a 10 legfőbb katolikus és az 5 legfőbb ortodox atya vezeti majd. Az Egyházi Tanács elnöklésére a független, világi személyt, Leonid Maksym Wrangel grófot kérték fel, aki így jelenleg ideilgenesen Livónia vezetőjévé vált.

.

### **Az Egyházi Tanács intézkedései**

Az Egyházi Tanács sikeresen megerősítette Livónia szerte az egyházszervezetet. A pápa elismerte a varsói és rigai érsekségeket, valamint a tallinni püspökséget, s az 1517-es I. Rigai Összortodox Ökumenikus Zsinaton létrehozták az autokefál Finn és Balti Ortodox Egyházat, valamint az autonóm Lengyel Ortodox Egyházat.

Az Egyházi Tanács, az egyháztól származtatott legitimitásra és az uralkodó hiányára hivatkozva magához ragadta a nemesség adományozásának jogát. A nemesi címeket aranyért kezdték az országban kiárusítani, így rövid időre az állami bevételek megsokszorozódtak, ugyanakkor a kalmárokból oligarchák lettek, ráadásul az országban hiányzó egyetemes törvénykezésre tekintettel a nemesi címet vásárló kalmárok magukhoz ragadták az ítélkezés és a törvénykezés jogait is saját földjeik felett, így az Egyházi Tanács lassan visszaszorult Riga városába, s világi kérdésekben egyre kevesebb és kevesebb döntést hozott, s eredeti célja szerint egyházi ügyekre korlátozódott tekintélye, valamint összetartó jelképpé csökkent.

.

## **Államberendezkedés**

**Az Egyházi Tanács:** az Egyházi Tanács jelenleg Livónia legfőbb államhatalmi szerve. Feladata a rend, a stabilitás és az organikus fejlődés helyreállítása. Az Egyházi Tanácsot a 10 legfőbb katolikus és az 5 legfőbb ortodox atya vezeti.

**Az Egyházi Tanács elnöke:** lényegében moderátori szerepet tölt be. Egy független, világi személy, aki összeegyezteti a különböző egyházak érdekeit Livónia fejlődése mögött. A pozíciót jelenleg Leonid Maksym Wrangel gróf tölti be.

.

## **Karakterek**

### **Országvezetés**

Leonid Maksym Wrangel (1473-), az Egyházi Tanács elnöke (1517-)

### **Egyházi személyek**

Alarik bíboros-pátriárka (1479-), Helsinki bíboros-pátriárkája, a Livóniai Görögkatolikus Egyház vezetője (1517-)

Lukasz érsek-metropolita (1458-), Varsó érsek-metropolitája (1517-)

Magnuss érsek-metropolita (1452-), Riga érsek-metropolitája (1517-)

Aaro püspök (1446-), Lublin püspöke (1517-)

Georg püspök (1442-), Tallinn püspöke (1517-)