Tekstas:Nag Hammadi biblioteka/Traktatas apie prisikėlimą

I, IV Įvadas. Versta iš Malcom Peel

Šio pamokomojo aštuonių puslapių laiško reikšmingumas yra jo
charakteringai neortodoksiniame krikščionių mokymo apie gyvenimą
po mirties interpretavime. Antrojo šimtmečio pabaiga yra
tikėtiniausia kūrinio užrašymo data. Ir gnostikai ir ortodoksai
kovojo su tam tikromisproblemomis ir klausimais (iššūkiais ir
abejonėmis). Ar toks išlikimas buvo filosofiškai įrodomas? (Ką
Sokratas argumentavo Fedone?) Kokią formą jis galėjo įgauti?
(Sielos nemirtingumas? Kūno prisikėlimas? Persikūnijimas? Kuomet
galėjo būti šis išlikimas pergyventas? Mirties metu? (Po
mirties?) Kristaus paskutiniame atėjime? Gal būt dar prieš
mirtį? Naujojo Testamento mokymas buvo šiek tiek neapibrėžtas
(dviprasmiškas, neaiškus) kai kuriuose iš šių taškų, nors
(nežiūrint į tai) didžiosios bažnyčios viduje rodėsi bendras
sutarimas mažiausiai dėl dviejų klausimų: Jėzaus Kristaus
+prisikėlimas buvo vilties tokiam išlikimui pagrindas ir
pirmavaizdis, bei žmonių prisikėlimas buvo asmeniško tapatumo
išsaugojimo vilties priežąstimi.

Anoniminis traktato autorius, tačiau, tvirtino iš Kristaus
gavęs žinias, kas įgalino jį duoti tiesų ir nedviprasmišką
atsakymą į tokius klausimus, kurie šiuo atveju kilo jo mokiniui
Reginui. Pirma, prisikėlimas yra tikėjimo Jėzaus Kristaus
prisikėlimo ir mirties sunaikinimo tikrumu dalykas. Tai negali
būti filosofinio įsitikinimo (tikėjimo) rezultatas, ir daugelis
filosofų pasaulyje yra skeptkai.

Antra, išlikimo forma bus prisikėlimas, kuris yra suprantamas
ne kaip dvasinio kūno atkūrimas Kristaus paruzijos metu
(1Kor.15). Greičiau, biologinės mirties momentu išrinktas
tikintysis pergyvena vidinių, gyvų narių atsiskyrimą. Jo
intelektuali prigimtis

Šis prisikėlimo kūnas apvilktas nauja arba išlaiko asmeniškus bruožus, taip kaip aišku iš Elijo ir Mozės pasirodymo. Toks yra dvasinis prisikėlimas, kuris prarija

## I,4 Traktatas apie prisikėlimą

92:6:12

Yra tokių, mano sūnau Reginai, kurie nori išmokti daug dalykų.
Jie turi šį tikslą, kai jiems rūpi klausimai, į kuriuos stokoja
atsakymų. Jeigu jiems tai pavyksta– jie paprastai ima labai
gerai galvoti apie save. Tačiau aš nemanau, jog jie įsitvirtino
Tiesos žodyje. Jie greičiau siekia tik savo ramybės, kurią mes
gauname per mūsų Gelbėtoją, mūsų Viešpatį Kristų. 44 Mes
pasiekėme (ramybę), kai atėjome pažinti tiesos ir patys radome
joje atilsį. Bet, kadangi tu mielai mūsų klausi kas tikra yra
prisikėlime, aš rašau tau (norėdamas pasakyti) tai, kas būtina.
Be abejonės daug yra stokojančių tikėjimo (prisikėlimu) ir
nedaug yra tokių, kurie randa jį. Aptarkime tai, kas atsitiko.

Kaip tai Viešpats skelbė kol gyveno kūne ir po to, kai
apsireiškė kaip Dievo Sūnus? Jis gyveno šioje vietoje, kur tu
esi, kalbėdamas apie Gamtos Dėsnį– tačiau aš vadinu jį
"Mirtimi"! Taigi, Dievo Sūnus, Reginai, buvo žmogaus Sūnus. Jis
apjungė juos abu, turėdamas žmogiškumą ir dieviškumą, taip, kad
iš vienos pusės jis, būdamas Dievo Sūnus, galėjo įveikti mirtį,
o iš kitos, būdamas žmogaus Sūnus, galėjo atstatyti Pleromą, nes
Tiesos sėkla buvusi prieš šios kosmoso struktūros atsiradimą,
buvo kilusi iš aukštybių. Šioje struktūroje atsirado daugelis
valdžių ir dievybių. žinau, kad 45 išgelbėjimą aiškinu
sudėtingai, tačiau tiesos žodyje nėra nieko sudėtingo.
Išgelbėjimas pasirodė tam, kad nieko neliktų paslėpta, o visa,
kas paslėpta apie būtį, būtų atskleista– blogio sunaiknimas iš
vienos pusės ir išrinkimo atskleidimas– iš kitos. Šis
Išgelbėjimas yra Tiesos ir Dvasios emanacija, Tiesos Malonė yra
Tiesoje.

Išgelbėtojas prarijo mirtį– dėl šito tu nesi laikomas
nežinančiu– nes Jis atmetė į šalį žūčiai pasmerktą pasaulį. Jis
perkeitė save– nežūvantį Eoną ir prikėlė save, prarydamas matomą
nematomu ir jis davė mums mūsų nemirtingumo kelią. Tuomet,
išties, kaip pasakė Apaštalas: "Mes kentėjome su Juo, mes
prisikėlėme su Juo ir mes patekome į dangų su Juo". Jei mes
dabar esame skelbimas pasauliui, Juo vilkėdami, Jame apsireiškę,
mes esame Jo spinduliai, ir esame Jo apglėbti iki mūsų įsikūrimo
(po mirties), t.y. mūsų mirties šiam gyvenimui. Mes esame Jo
traukiami į dangų, kaip nesulaikomi saulės spinduliai. Tai yra
dvasinis prisikėlimas, 46 kuris prarija sielą taip pat, kaip ir
kūną. Tačiau, jei yra toks, kuris netiki, jis neturi galimybės
būti įtikintu. Mat tai yra tikėjimo sritis, mano sūnau, ir tai
nėra dalykas, kuriuo įtikinama: mirusieji prisikels! Tarp, šio
pasaulio filosofų yra vienas, kuris tiki. Pagaliau jis
prisikels. Ir tegu nė vienas šio pasaulio filosofas neima
tikėti, kad jis yra tas, kuris pats susigrąžina save– ir tai
dėka mūsų tikėjimo! Mat mes pažįstame žmogaus Sūnų ir mes
tikėjome, kad Jis prisikėlė iš mirusiųjų. Tai yra tas, apie kurį
mes sakome: "Jis sunaikino mirtį, todėl didis yra tas, kuriuo
jie tiki!" Didingi yra tie, kurie tiki.

Išgelbėtųjų mintis nepranyks. Jį pažįstančiųjų protas nežus.
Dar daugiau, mes esame išrinkti išgelbėjimui ir atgailai nes nuo
pradžios mums nulemta nepulti į kvailybę (nežinančiųjų), tačiau
mes pateksime į Tiesą pažinusiųjų išmintį. Iš tiesų
(iš)saugotoji tiesa negali būti prarasta, nes ji neapleidžia.
"Stipri yra Pleromos sistema; mažas yra tas, kuris atitrūko ir
tapo pasauliu. Tačiau Visuma yra tai, kas Jis 47
egzistavo,nes negimsta. Tad niekuomet neabejok prisikėlimu, mano
sūnau Reginai! Mat jeigu tu nebuvai kūne, tu gavai kūną įeidamas
į šį pasaulį. Kodėl, tad, tu neturėtum gauti kūno įeidamas į
Eoną? Tas, kuris yra geresnis nei kūnas yra gyvybės prižąstis.
Ar tai kieno dėka tu atsiradai– nėra tavo? Ar tai, kas yra tavo
nėra kartu su tavimi? Tačiau kas yra tai, ko tau trūksta kol esi
pasaulyje? Tai yra tai kam išmokti tu turi padaryti visas
pastangas.

Kūno yra ilgaamžis ir tu egzistuoji. Tu turi
išėjimą kaip dovaną. Mat tu neapleisi to, kuris yra
geresnis, jei išeisi. Tas kuris mažiau vertas, tačiau tame ir
yra šlovingumas.

Tuomet niekas neišvaduoja mūsų iš šio pasaulio. Tačiau VISKAS,
kuris esame mes, mes esame išgelbėti. Nuo pabaigos iki pabaigos
mes gavome išgelbėjimą. Galvokime tokiu būdu! Svarstykime tokiu
būdu!

Tačiau yra tokie, klausdami apie tuos dalykus . Nori
suprasti jei jis palieka kūną anksčiau, ar bus tuoj pat
išgelbėtas. Te niekas dėl šito neabejoja. ... ištiesų, matomi
nariai, kurie negyvi 48 nebus išsaugoti, nes tik gyvieji nariai,
kurie egzistuoja viduje (matomų) atsikelia.

Kas, tad yra prisikėlimas? Tai visuomet yra atsiskleidimas to,
kuris prisikėlė. Nes jei tu pameni Evangelijos skaitymuose, kad
Elijas apsireiškė ir Mozė su juo, negalvok, tad, kad
prisikėlimas yra iliuzija. Tai ne iliuzija, bet tiesa! Išties,
daugiau pritinka sakyti, kad greičiau pasaulis yra iliuzija, nei
prisikėlimas, kuris atsirado per mūsų Viešpatį ir Išgelbėtoją,
Jėzų Kristų.

Tačiau ką gi tau dabar sakau? Tie, kurie gyvena– mirs. Kaip
jie gyvena iliuzijoje? Turtingas tapo vargšu, ir karalius buvo
nuverstas. Viskas linkę keistis. Pasaulis yra iliuzija!– kad
išties, aš nekločiau dalykų be saiko!

Tačiau prisikėlimas neturi šio anksčiau minėto būdo, nes tai
yra tvirtai stovinti tiesa. Tai yra esamo atskleidimas, dalykų
transformacija ir perėjimas į naujumą. Nes negendamumas 49
priklauso nuo gendančio; šviesa liejasi žemyn ir surija tamsą;
ir Pilnatvė užpildo trūkumą. Šie yra prisikėlimo simboliai ir
įvaizdžiai. Tai Kristus daro gera.

Todėl negalvok iš dalies, o Reginai, nei gyvenk derindamasis
prie šio kūno vardan vienybės (su juo), bet bėk nuo pančių ir
ribų, ir tu jau turi prisikėlimą. Mat jei tas, kursai mirs žino
apie save– kad mirs– net jei jis daugelį metų praleidžia šiame
gyvenime, jis tai ir gaus, tai kodėl nesuvokti save jau
prisikėlusiu ir jau negauti šito? Jei tu turi prisikėlimą tačiau
gyveni toliau tartum mirsi – ir jau šis žino, kad jis
mirė– kodėl tuomet aš ignoruoju tavo. lavinimosi
trūkumą? Kiekvienam daugeliu būdų dera praktikuoti ir jis bus
išvaduotas iš šio Elemento, kad jis nebegalėtų įpulti į klaidą,
bet atgautų save tokį, kokiu buvo anksčiau.

Šiuos dalykus aš gavau iš mano Viešpaties Jėzaus Kristaus 50
didžiadvasiškumo. Aš mokinau tave ir tavo broliją, mano sūnus,
apie tai, tuo tarpu aš nepraleidau nė vieno dalyko
tinkančio jūsų sustiprinimui. Tačiau jei yra koks dalykas
užrašytas neaiškiai žodžio išdėstyme, aš išaiškinsiu jums, kai
jūs paklausite. Tačiau dabar tenebūna gobšus niekas jūsų tarpe
jei jis gali pagelbėti.

Daugelis ieško to, ką parašiau tau. Jiems sakau: tebūnie taika
ir šlovė tarp jų. Aš sveikinu tave ir tuos, kurie myli jus
broliška meile. Traktatas apie Prisikėlimą