recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Saint-Décombres

**Saint-Décombres** er et sørlig distrikt i Le Ryxân, Tussarix, hvor murere, taktekkere og snekkere er stuet sammen mellom husene. Saint-Décombres dekker stort sett hele den sørlige muren av Le Ryxân.

Bydelen er utformet av landskapet, noe som er opphavet til alle snekkerne her. Arkitekter fantes ikke da byen ble grunnlagt, noe som derfor var grunnen til at snekkerne måtte finne en metode å bygge husene, uten veiledning. Hver familie valgte dermed å danne sine egne selskaper, disse kunne bygge hus til dem som hadde penger, lenger nord i Le Ryxân.

De fleste selskapene som ble skapt av borgerne gikk konkurs, men det er fremdeles tre selskaper som eksisterer, og konkurrerer om å være adelens favoritter: Saint Molinier, Hébé, og Lafleur. I disse selskapene er fremdeles familiene forvaltere og direktører. Lederne for de forskjellige selskapene er: Élise Molinier, Françoise Lafleur, og Toussaint Hébé.

Etter revolusjonen som hadde herjet i Tussarix, innsatte Robespierre én forvalter med hjelpere som representerte hvert laug, for hver bydel. Disse menneskene skulle representere de forskjellige stendene og arbeidsgruppene i samfunnet. Lederen for Saint-Décombres var Jeanette Hébé de Saint-Germain, og medhjelperne hennes var oldermennene for murerne, taktekkerne og snekkerne: Louis-Josèph Vérdery, Louise Gaultier, og Jean-Antoine Leclerc.
Wilhelm Stück

**Wilhelm Stück, ridder von Goch-Höx** (63 år, Imperiets 97. år – Imperiets 160. år) var en jipsirer som bodde i grevskapet Schax, Tussarix. Han levde et bedagelig liv på Jipsir, men på grunn av stadig voksende økonomiske problemer, forsvant han under jorden. Med hjelp fra sine aristokrat-venner i kongedømmet Jipsir, klarte han å flykte til Tussarix. Han gjorde det i grevens tid, for snart ble landets økonomi rammet av et krakk som sendte dem i en kolossal depresjon.

I Tussarix gjorde Wilhelm sin lykke som handelsmann i grevskapet Schax. Han transporterte sine varer gjennom utallige elvebreddsmenn, og varene gikk i alt fra silkestoff i Schax til kull i Rohíg. Han vokste seg stor – og det samme gjorde hans renommé. På et tidspunkt tok familien Robespierre jobb hos Wilhelm, og de jobbet livet ut av seg for at Wilhelms mage skulle vokse, og de beholde det usle taket over hodet.

Wilhelm levde slik lenge: levde godt ved å tyne livet ut av dem som jobbet for ham. Dette varte frem til en gruppe bønder som jobbet for ham, hadde gjort seg skyldige i eiendomskrenkelse. Han hengte dem i påsyn av sine arbeidere. Senere den uken ble hjemmet hans stormet av sinte arbeidere. Alle i bygget – tjenerskap, husdyr og gjester – ble slaktet sammen med verten.

Wilhelm etterlot seg en formue som snart ble overlatt til hans slektninger på Jipsir. Disse, gjemte pengene under madrassen. Kongen av Jipsir klarte derimot å spore dem opp på et vis,

og som straff for å skjule penger borte fra Staten sendte han dem i eksil på Inqui – hvor det sies at de møtte sin bane for en mengde kannibaler. Lokasjonen ble bestemt på grunnlag av at menneskeeterne kunne gi kongen verdifullt krydder. Kongen godtok, fikk krydderet og Stück-familiens penger. Uheldigvis tapte han alt til en diplomat fra republikken Podarix.
Flammenbändiger

**Achtung!**

*Dieser Artikel ist unvollständig.*

*Daten werden Stück für Stück von allen Besuchern & Helfern gesammelt und Überprüft.*

*Keine Ahnung von Coding?...Kommentar-Funktion unterhalb des Artikels für Daten oder Fehlermeldungen! :-)*

## **Persönliche Daten**

Der Flammenbändiger ist 16 Jahre alt und männlich, wiegt 51,9 Kilogramm und ist 1, 67 Meter groß. Seine Personalität wird als gelassen und ruhig beschrieben, außerdem ist er geduldig und erkennt durch genaue Beobachtung die Schwächen seiner Gegner, wodurch sich seine eigenen Attacken verstärken können.

## **Shinobi-Daten**

* Element: Feuer (Katon)
* Attacken ausgelegt für das Feuer-Element
* Außerdem zählen Gen-Jutsu zu seinem Angriffs-Repertoire
* Weiterhin wendete er seine analytischen Fähigkeiten meist dazu an, die Angriffs- und Verteidigungskraft gegenüber Genjutsus zu erhöhen und er besitzt ein Sharingan mit 3 Tomoe

## **Talente**

### Opak

* Feuerversteck: Justu der Phönixblume;
* Feuerversteck: Drachenflammengeschoss (ab Stufe 25);
* Fuin-Jutsu: Siegel des roten Lotus (ab Stufe 45)

### Standardangriffe

* Tai-Jutsu-Angriff;
* Feuerversteck: Jutsu der blauen Flamme (ab Stufe 35);
* Tempel-Des-Nirvana-Jutsu (ab Stufe 55)

### Passive Fähigkeiten

* Phönixblume-Verfolgung;
* Feuerversteck: Flammende Feuerkugel;
* Feuerversteck: Himmelsverlies;
* Geheim-Jutsu des roten Lotus (ab Stufe 15);
* Feuer-Ninja-Verstärkung (ab Stufe 15);
* Gen-Jutsu: Spiegelung (ab Stufe 15);
* Taki-Doppelgänger-Jutsu (ab Stufe 55)
* Flammenbändiger-Chakra (ab Stufe 55);
* Narakumi (ab Stufe 55)

## Robe + Accessoires

Das Roben System ist ab Stufe 45 Verfügbar.

Bild von Robe 1 bis zur Robe 9

Bis Jetzt Verfügbare Accessoires:

Links Wild-West-Outfit, Rechts Kimono

## **Quellen**

* Charakterbeschreibung von Naruto Online
* Ingame
Wynter Sacheverell

**Wynter Bennett Sacheverell** (født **Hall**) var en avalonsk hertuginne av Bluerock gjennom ekteskap med Radcliff Sacheverell. Sammen med ham fikk hun de to barna Symeon og Peony Sacheverell. Wynter var dessuten født i Andre Æra, og døde i den tredje.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Ild

Som medlem av adelen, hadde Wynter det privilegium å kunne bruke kreftene sine uten begrensninger – så lenge det ikke brukes mot samfunnets autoriteter.

### **Tidlig liv**

Wynter ble født som eneste barn av en ensom, løssluppen dame. Ryktene om moren var at hun hadde hatt så mange elskere at ikke engang hun visste hvem som var Wynters far. Hun vokste opp uten en farsfigur men hun aktet allikevel å utføre undersøkelser for å finne det ut senere.

Sammen med sin guvernante, klarte Wynter omsider å lokalisere faren sin: en handelsmann fra det nordlige Avalon. Wynter og guvernanten arrangerte et møte mellom handelsmannen, Wynter og moren. Da skipet de hadde leid landet i Sinton, ble de to damene mottatt av en middelaldrende mann. Mannen presenterte seg som Rhydderich Toxin. De tre gikk på en kafé i Sinton, hvor de snaket ut om årene som var gått. Utover samtalen, ble det klart for Wynter at det hadde vært moren som hadde jaget Rhydderich bort: hun hadde vært lysten på sex, og da hun fikk det hun ville ha, ble Toxin kastet ut. Kort tid etter familiegjenforeningen, bestemte de seg for å aldri møtes igjen. Såret var for dypt, og skammen for stor å takle.

### **Senere liv og død**

Tilbake i det sørlige Avalon, begynte Wynter en ny epoke i livet sitt. Hun forlot moren sin, og nektet å ha kontakt med henne: Wynter overlot moren til den ensomheten hun hadde følt alle årene med å ikke ha en far. Skamfull, flyttet moren til Soleil og leve resten av livet der. Wynter valgte dermed å overlate landområdene moren eide, til en felles venninne av dem, og dro til Harden som en enkel krovertinne. Jobben hennes, tiltrakk seg snart selve hertugen av Bluerock: Radcliff Sacheverell. Wynter giftet seg senere med Radcliff, og fødte ham barna Symeon og Peony.

Wynter døde etter skadene av en mislykket jakt. Hun hadde ridd på hesten sin i skogen, da et villsvin hoppet ut foran den. Hesten steilet, og Wynter falt ned en bakke. Bakken endte i en stor, skarp stein. Wynter ble straks fraktet tilbake til Castle Sacheverell, men ingen kunne gjøre noe for hjelpe henne. Den 51-årige Wynter Sacheverell utåndet under natten som fulgte.

## ***Trivia***

1. *Wynter* er avledet av det engelske *Winter* (vinter).
2. *Bennett* er den middelalderske formen av *Benedict*, som betyr "velsignet".
3. *Hall* kommer fra det engelske ordet *hall*, et stort rom i et herskapshus.
4. *Sacheverell* kommer fra et normansk stedsnavn.
Éric Dorian

**Éric Dorian** (fl. 831 A.Æ.) var en tusarsk vicomte avEmbouchure som levde under Renaud I av Tuss. Han var gift med Aude de Lulan, men fikk ingen barn med henne.

Født sent i Dorian-slekten, var Éric ikke sett til å oppnå stort. I et forsøk på å få stukket til seg penger, lånte han penger fra familien sin til å etablere et handelsforetak. Han ble slått bankerott, og løsningen ble en allianse med greven av Lulan. Han ble derfor giftet med Aude de Lulan.

Hans kone kom fra en familie av få midler selv, men hadde en stormannsgal og ærgjerrig bror. Med hjelpen av vasallene sine, skapte svogeren en mektig stat som kunne stå imot hvilken som helst makt. Han ønsket ikke å gjøre knefall for Renaud, og hadde sågar nektet å komme til kroningen hans i 831 A.Æ. Dette bragte dronning Claudes vrede ned på de Lulanene, som beleiret Plaine de Dorian, hvor Éric og Aude holdt til. Tanguise ble med dette tvunget til å anerkjenne Renaud som sin suverene monark.

Etter den endte beleiringen av Plaine de Dorian, mistet Dorian-slekten sin innflytelse i byen. En natt ble Dorian-residensen angrepet av sinte borgere, og Éric ble drept mens han sendte Aude avsted fra byen.

## ***Trivia***

1. *Éric* er den franske formen av det nordiske *Eiríkr* og betyr "enehersker".
2. Det er mulig Éric var steril, og det var grunnen til hans barnløshet.
Sibyl Gardner

**Sibyl Bernice Gardner** (4. juli 3512, A.Æ. – 16. mars 3539, A.Æ.) (født **Bogaev**) var en avalonsk dikter og selskapsløve i og fra Derry. Hun var moren til Reynold Gardner, men denne var ikke gjennom ekteskapet hennes med Charles – men dennes bestevenn.

## ***Biografi***

Datter av en forfatter og en rik arving, var Sibyl oppdratt i et lærerikt hjem med sine fire eldre brødre. Mens faren hennes var i en kontinuerlig offentlig disputt med litterære kritikere, sørget moren for at hun og brødrene satt med kunnskap nyttig i livet. Som en bortskjemt jentunge tok allikevel Sibyl lite til seg: hun kunne lese og skrive. Men hun tok i bruk disse egenskapene på en annen måte.

Ved å følge i farens fotspor, bestemte Sibyl seg for å engasjere seg i Derrys litteratur- og kunstnerskare. Hun var ikke særlig skarp av natur, men å røre besøkende med velformulerte dikt mestret hun til punkt og prikke. Sibyl klarte på et tidspunkt også å få flere av diktene sine printet opp som en fast spalte i Derrys avis, mot en mindre lønn. Dette gjorde at familien hennes ble gradvis mer anerkjent i Derry. Det var dessuten dette som sikret henne en månedlig kveld hos guvernør Gardner for å lese dikt. Gjennom disse stundene ble hun kjent med sønnen hans: den tre år yngre Charles Gardner, men også Charles' bestevenn Benjamin.

I et forsøk på å forhindre et kupp fra Charles' side, fant Prudence og elskeren hennes Sibyl Bogaev til ham. Ekteskapet bar frukter i den grad at lille Reynold Gardner ble født. Det ble i etterkant av Sibyls barselsdød avslørt at hun hadde vært utro mot Charles til fordel for Benjamin. Charles fikk snekret sammen et attentat mot elskeren, og sendte Reynold til en avsidesliggende munkeorden.

## ***Trivia***

1. *Sibyl* kommer fra det greske Σιβυλλα*(Sibylla)*, som betyr "spåkvinne, sibylle"
2. *Bernice* er den latiniserte formen av Βερενικη*(Berenike)*, som betyr "å bringe seier".
3. *Gardner* er en variant av *Gardener*, hvilket var et navn ofte båret av gartnere, og kommer fra det gammelfranske *jardin* som betyr "hage".
4. *Bogaev* er adaptert av det bulgarske og russiske *Bokyov*, som har sitt utspring i det bulgarske *Boyko* – originalt et diminutiv av navn som inneholder det slaviske *boji* "kamp, feide".
Tylda Ewald

**Tylda Teresia Ewald** (880 – 927) (født **Torn**) var dronning av Flynn, tidligere visegrevinne av Olwyn-upon-Streisand. Sammen med sin ektemann, Gerhard av Flynn, var hun mor til Farvaldr og Nándor. Tylda var datter av Trevor og Teffienaye Torn, samt lillesøster av Agun Torn – og dermed svigerinne av Lilian Cornelius. Det ble sagt hun hadde en romantisk affære med baronen av Bedivere – og at det var fra ham hun fikk tak i Farvaldrs prylegutt.

Ingen lover forbød rike eller fattige å temme, men Tylda ble tvunget av foreldrene å skjule kreftene sine: hun skulle fremstå som en person som hele livet hadde gått imot – og på denne måten ville noen ta medynk med, og gifte seg med henne (og på denne måten sikre foreldrene sine en høystilt, sosial posisjon). Da Tylda ble gift med kongen av Flynn, trodde foreldrene at de hadde gjort seg fortjente til sin gunst, men istedenfor hyret Tylda en sjømann som sendte foreldrene hennes ut på havet – hvor de mest sannsynlig ble druknet, på Tyldas ordrer.

Ekteskapet med Gerhard ba frukter, og hun ble gravid med tvillingene Farvaldr og Nándor. Hun ansatte Tameryn Dano til å tjene som Farvaldrs prylegutt – da en kongelig ikke måtte skades i barndommen, da dette kunne gjøre ham til en ustabil leder i fremtiden. Eldstegutten Farvaldr ble kjemmet bort, på lik linje med Tameryn, mens den yngste ble satt i brorens skygge.

Da Gerhard døde, tok yngstesønnen affære og arrangerte et kupp for å ta makten. Under kroningsseremonien – hvor Tylda selv ønsket å krone Farvaldr – utbrøt hun plutselig at kappen og kronen var blitt forgiftet. Det utbrøt et kaos, og snikskyttere som Nándor hadde hyret myrdet moren og andre hoffmenn og -damer. Nándor selv ble drept ikke lenge etter.

Kroningen ble utsatt lenge nok til at Tylda og Nándor ble gravlagt sammen med Gerhard.
Vibana

**Vibana** er navnet på en titan som levde fra en gang før tidsregningen av Første Æra, og døde i sistnevnte. Hun var elskeren til keiserinnen av Limbo, og en soldat i keiserens hær. Vibana ble myrdet av Oddjung da han fant ut a affæren hun hadde med konen hans, et par uker før angrepet på Limbo som ble ledet av en angripende titan ved navn Érmessenda.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Født i de dype krokene av Limbo, Vibana var noe utenom de andre titanene. Mange av de titanene som tjenestegjorde under keiserinne Orczy, var ikke naturskapte som henne: de som var skapte av keiserinnen var produkter av samleie mellom nydøde dyr og mennesker – blandet med en dose magi – som hadde kommet til Limbo etter å ha forlatt livet deres i Oververdenen.

På grunn av Vibanas elendige kroppsbygging, skulle man ikke tro at hun ville bli general for monarkenes hær av titaner. Det har seg slik at hun en dag oppsøkte keiserinne Orczy. Vibana fant keiserinnen ekstremt tiltrekkende – og følelsen var gjensidig. Vibana ba om å bli sterk, og Orczy tok med seg Vibana til spinnerommet hennes. Spinnerokken sto alene i det nakne rommet, men snart ble rommet fylt med en gyllen glød fra rokken. Magi. Orczy mumlet flere vers på et gammelt språk, og dermed vokste gløden mer og mer. Den ålte seg mot Vibana og omsluttet henne. Den omgjorde henne til en sterk og muskuløs titan som nå var klar til å kjempe. Orczy tok med seg Vibana ut i treningsgården for titaner. I gården ble Vibana trent opp av kapteinen for hæren: Pwadish.

### **I tjeneste hos Orczy**

Etter noen år med trening for Pwadish og monarkene, ble Vibana sendt ut i Limbos ødemarker for å finne nye titaner. Mange av titanene var voldelige og udisiplinerte. Det var keiserinne Orczy som sendte henne ut på oppdraget. Vibana mislykket ikke i sitt oppdrag, og returnerte med en titan kalt Dorèp. Titanen Medusa, hoffmarskalken ved palasset, undersøkte Dorèp før hun sendte ham i treningsleir hos Pwadish. Videre fortalte Medusa at keiserinnen ønsket å gjengjelde Vibana på en helt spesiell måte – i sine personlige gemakker.

Da affæren ble avslørt flere år senere, valgte keiser Oddjung å spise Vibana. Oddjung var den største av alle titaner, så Vibana var ingenting. Hun var heller som sagt ikke immun mot syre.

### **Krefter**

Som mange andre titaner, hadde Vibana muligheten til å fly og vokse opp til skyene. Hun var utrustet med muligheten til å fly – lik mange andre titan, eksempelvis Eset – og dette med bekostning av noe. For Vibana var ikke dette tilfelle: hun hadde vinger å fly med, men de var plassert på føttene (enkelt å komme seg rundt uten et par store vinger på slep). En annen av Vibanas krefter var å motstå flere grader med varme og kulde. Vibana hadde imidlertid ikke immunitet ovenfor syre – noe som var en fordel i Limbo. Tross alle evnene hennes – og de hun ikke hadde – var Vibana uheldig nok til å ha en elendig bygget kropp. Hun kunne knapt bære en stein på størrelse med en tommel.

## ***Trivia***

1. *Vibana* er adaptert fra det romerske familienavnet *Vibius*. Dette navnet er av ukjent betydning, men har mest sannsynlig røtter fra etruskerne.
Émilie Pimpodan

**Émilie Geraldine Pimpodan** (19. august 116, T.Æ. – 5. november 142, T.Æ.) var en podarixisk vicomtesse av Nortier som tjente som lobbyist. Hun var eneste datter av Quentin og Prudence Pimpodan, og søsteren til Olivier, Pierre og Yann Pimpodan.

Émilie var tredjefødte, og hennes bror fungerte som en kommende kansler. Émilies yngste eldste bror, Pierre, gikk inn i hæren – hvor han tjente som en general. Émilies lillebror, Yann, bodde på familieherregården.

Eldstebroren Olivier jobbet seg sakte oppover den politiske rangstigen i Podarix. Snart ble han et medlem av Kanselliet, og tilhørte den konservative og tradisjonelle siden. Det var dessverre også dette som ble hans bane. Da storfyrste Julién begynte å nærme seg alderen til å bli kansler av Podarix, tenkte moren hans ut en måte å få sønnen ut av landet på. Thérèse hadde fått smaken av makt, og nektet å gi den fra seg bare fordi loven sa det. Etter en lang rådslagning med Kanselliet ble det vedtatt – men ikke uten bekostning av livet på Olivier og Théodore Bernajou – at en kansler av Podarix ikke kunne miste makten før denne døde.

Émilie ble drept sammen med Olivier. Senere arrangerte kansler Thérèse en bankett for resten av familiene til Pimpodanene og Bernajouene. Under banketten døde alle medlemmene av familiene.
Tristan

**Tristan** er en avalonsk hest. Han er føllet av Erica og Julian, gårdshestene til familien Sparrow. Foreldrene hans ble bragt fra Sparrow-gården da Kent flyktet med hjelp av en opprører. Tristan er oppkalt etter Kents onkel, en opprører-støttende kremmer.

Tristan tjener i dag som hesten til Anjelica Jenkins' datter, Ella.
Neville Torn-Leutguard

**Neville Torn-Leutguard** (født **Torn**) (484 – 538) var en avalonsk ridder av Alessia og Cromwell, samt en dikter. Sammen med sin kone, fikk han sønnen Gerhard. Han var sønnen av Abraham og Alessia Torn, og dermed også broren til May-Sun og Angelina Torn. Han var dessuten nevø av Wilhelmina Rutherford. Han skrev to diktsamlinger, som begge blir oppbevart i Flynns bibliotek: *En dag i engen* og *Høygafler og kniver.* Mens den første boken var fokusert på natur og skjønnheten der, fokuserte den andre på kvinner og deres rettigheter og representasjon i samfunnet.

Neville var født som første barnet av Abraham og Alessia Torn, og derfor arving til Cromwell-ridderskapet. Han brukte barn- og ungdommen sin til å lese om store krigere som kjempet side om side med kongene og dronningene av Flynn. I voksen alder begynte han å skrive dikt, hvor han brukte språket fra bøkene han leste som liten. Språket var ivrig og løst: en måte som fikk tankene og bildene til å strømme i hodet.

Allerede som 23-åring utga han diktsamlingen *En dag i engen.* Den ble godt mottatt av ridderne og hoffet, og han fikk lillesøsteren Angelina til å lese diktene for bøndenes barn, hvilket hun gjorde med glede. Det var dette som trigget May Leutguards kikkert. Neville og May begynte å møtes oftere og oftere, og til slutt fridde May til Neville. Ekteskapet deres begynte med at Neville velvillig tok Leutguard-navnet. Han nektet konen sin å ta Torn-navnet. Nevilles foreldre var allerede døde, og han bragte Cromwell med seg inn i ekteskapet. May foreslo at det samlede ridderskapet skulle hete Alessia-Cromwell, men det ville ikke Neville ha noe av. Han skrev et dikt hvor han skrev:

> "*Å kunne elske er én ting.*
>
>

> *Å kunne herske er en annen.*
>
>

> *Aldri la dem krysse klinge."*
>
>

Som ridder av Alessia, var Neville pålagt å tjene sin lensherre – hvilket i Leutguard-enes tilfelle – var kongerekken av Flynn. Han utførte sine plikter, men da det ikke brygget opp til krig, brukte han tiden sin til å oppdra de seks barna han fikk med May II. Blant disse barna var eldstemannen Gerhard Leutguard, som han prøvde å oppdra til å bli en dikter – men han var uinteressert i litteratur. May II prøvde å oppdra ham til å bli en verdig gentleman og en god mann, men dette var til ingen nytte.

Han brukte resten av livet sitt på å skrive *Høygafler og kniver*, som handlet i stor grad om hvordan menn og kvinner ligger i en evig konflikt – uansett stand. Da Neville døde, og May II fulgte fem år etter, tok det ikke lang tid før Gerhard Leutguard solgte Cromwell tilbake til tanten sin: May-Sun.
Styx

**Styx**, også kjent som **De dødes elv** og **syresjøen**, er elven titanen Karon bruker for å frakte de døde over til Underverdenen.

Under titanenes herredømme i Limbo, ble de døde fanget opp av Oddjung og Orczys døtre – Xohê, Yaffe og Zahïd – og bragt til førstnenvtes palass, gjennom sodomi. Etter en mislykket paring, ble avkommene og de døde satt på en øy ute i Styx – hvor de ventet på å bli middag for Oddjung.

Etter fallet av titanene, skapte Vokterne Karon og Karem som vokterne av verdenen og ga dem oppdraget å bringe de døde til Underverdenen; samtidig skulle hunden Karem vokte Underverdenens porter.

Karon, Limbos båtsmann, seilte derimot ikke dem som ikke hadde verdisaker på seg. Om en ikke hadde råd til å betale båtturen, ville vedkommende bli kastet i Styx. De ville bli holdt nede av Karons padleåre, inntil de endelig døde. Om en døde i Limbo, ville en for alltid vandre rundt om en hvileløs sjel. Én gang hvert 1000. år ville derimot Vokterne åpne portene for Underverdenen, og alle som befant seg i Limbo ville få sjansen til å bli gjenfødt på nytt som en underverdener. En risikerte allikevel å bli angrepet og spist av Karem, da han bevoktet portene – og ville bli gjenfødt som en hvileløs sjel, og ville først få en ny sjanse 1000 år senere.
Angelina Torn

**Angelina Torn** var (492 – 511) en avalonsk dame av Cromwell, men delte posisjonen med sine søsken. Hun ble ikke eldre enn 19 år, da hun døde i barsel da en dødfødt sønn ble lagt til i huset Torn.

Som dame av Cromwell, var Angelina pålagt å tjene sin lensherre – hvilket i Torn-enes tilfelle – var kongerekken av Flynn. Hun utførte sine plikter, men da det ikke brygget opp til krig, brukte hun tiden sin til å skrive romantiske dikt. Diktene er blitt bevart i Torn-enes bibliotek i Glanville, og hun huskes i dag som en av de første kvinnelige, avalonske dikterne.

Angelinas særdeles aktive kjærlighetsliv med både menn og kvinner var det som la grobunn for hennes ettertidssuksess som en romantiker.
Phile Chimp

**Phile Chimp** (491, A.Æ. – 544, A.Æ.) var en avalonsk dame av Clach dhearg og guvernør av Gerhalt. Phile var datter av Fridenot og Amaly-Hilda Chimp, og dermed søsteren til fire menn og fire ukjente søsken – barn som alle døde i ung alder.

Datter av "Kongens Bjørnespidder", var Phile en ettertraktet kvinne i sin tid. Hun var allikevel kun sett på som en pris, og Phile aktet å gjøre mer enn å te seg som en husets frue. Allikevel sto hun maktesløs uten jord eller penger. Hun hadde morens velsignelse, og med brødrenes hjelp arrangerte de Spiddernes hevn. Med Ansigars hjelp overtok Chimp-ene flere landområder i sitt navn. Phile var ikke erfaren med bruk av våpen, og ettersom hun ikke var en temmer – som brødrene – måtte hun hyre inn en gruppe med banditter til å drepe målet sitt: Gerhalt Herewald.

I rollen som dame av Clach dhearg, skånte hun ingen når det kom til skatter. Hun var streng og grisk, og hun benyttet seg av sine tidligere banditter til å både true og underkaste seg rebelske familier. Ved én anledning var det en familie som nektet å anerkjenne Phile som sin nye hersker. Til svar fikk hun alle til å gå nakne gjennom Gerhalt mens borgerne spyttet og kastet mat på dem. Da de omsider kom til portene fikk Phile dem pisket og tvang dem til å gå nakne tilbake til gården.

Uten ønske å binde seg til noen mann, adopterte Phile et tvillingpar fra en av gårdene som var underlagt henne. Med årene døde den ene gutten, og derfor ble det broren hans som overtok riddersetet etter Philes død i 544.

## ***Trivia***

1. *Phile* er en variasjon av det greske *Philon*, som betyr "elsker, venn".
2. *Chimp* er den engelske forkortelsen av *sjimpanse.*
3. Det er diskutabelt om Phile ikke ville knytte seg til en mann fordi hun enten var lesbisk eller av prinsipielle årsaker, men enkelte mener hun ikke kunne få barn; derfor ville det være skjødesløst å gå inn i ekteskap uten å bringe fram barn.
Gerhard Leutguard

**Gerhard Verginius Leutguard** (516 – 567) var en avalonsk ridder av Alessia. Han var sønn av May Leutguard II og Neville Torn-Leutguard, samt broren til fem andre jenter og gutter. Han er nevøen til May-Sun og Angelina Torn, samt grandnevø av Wilhelmina Rutherford.

Ulikt sine feministiske og lidenskapelige foreldre, var Gerhard lat og vant til å få alt i fanget. Faren prøvde å oppdra ham til å bli en dikter – men han var uinteressert i litteratur. May II prøvde å oppdra ham til å bli en verdig gentleman og en god mann, men dette var til ingen nytte.

Faren hadde bragt med seg Cromwell inn i ekteskapet med May II, men da begge foreldrene var døde, solgte Gerhard landområdet tilbake til May-Sun.

Gerhard levde et utsvevende liv, og døde av syfilis – grunnet hans ustanselige omgang med prostituerte.
St. Petalle

## Saint-Petalle

**St.** **Petalle**, grunnlagt som **La Race**, er administrasjonssenteret i Coast, Tussarix. Det er keiserrikets fjerde største by, men er likevel en by med mest innflytelse etter hovedstaden Le Ryxân. Byen driftes av en borgermester, keiserens fogd og fyrsten av Coast.

## ***Historie***

### **Tidlig historie**

Grunnlagt av coasteren Petalle Framongnac som La Race, var St. Petalle en by for menn og kvinner som falt utfor samfunnet. Framongnac var en rik arving som på ordre av kong Alphonse II skulle forebygge mot at kvinner havnet i prostitusjon og menn ble kriminelle. Framongnac skulle skape en by av og for folket, og gi dem muligheten til å skape liv.

Dronning Isabeau forlangte at innbyggerne ikke fikk forlate byen før de hadde bodd og jobbet i byen i minst 10 år; til gjengjeld skulle borgerene få denne perioden dekket av Framognac. Viste de ikke resultater, ville de miste sin plass i byen.

## ***Trivia***

1. Petalles historie som en sterk sjøfartsby er inspirert av den spanske byen Barcelona.
2. Byens opprinnelige navn, *la race*, kan i overført betydning bety "folkeferd".
3. Petalle er adaptert av det engelske *petal*, som betyr "kronblad".
Ulm Tennyson

**Ulm Tennyson** (429 – 483) var en avalonsk adelsmann. Han var ektemannen til Vera Tennyson, som han fikk to barn med: Christopher og Anjelica. Han er sønn av Chester og Frances Tennyson.

Sønnen Christopher ble født i 460, Andre Æra, med datteren 6 år senere. Tennyson-ene oppdaget snart at Christopher hadde sterke, seksuelle følelser for søsteren sin – og de så at følelsen var gjensidig. De nølte ikke med å sende sønnen til et kloster, og prøvde å finne en beiler til datteren.

Anjelica ble gift med Vibanus Agathon Leutguard, en fire år lang periode hvor sønnen sendte utallige kjærlighetsbrev til søsteren sin. Ulm og Vera visste ikke hva de skulle gjøre, og klarte ikke å få sønnen vekk fra tankene med å gå til sengs med sin egen søster!

Ulm døde som en skuffet og trist mann. Hans kone ble gal og tok sitt eget liv.
Saint-Cercle

**Saint-Cercle** var et podarixisk kloster i utkanten av Asqui-Seine, Podarix' hovedstad.

## ***Historie***

Grunnlagt av abbedisse Grecon i om lag år 3113, Saint-Cercle ble bygd som en klippe for dem som kom langveisfra og ønsket å søke seg ly. Byggingen av klosteret tok ikke mer enn to år, da nonnene i klosteret vier livet sitt til bruk av elementene.

Tross sin beskjedne størrelse, ble Saint-Cercle også snart støttet av Podarix' Rikskansler. Denne giftet seg i klosteret sammen med sin kommende hustru: Lorraine, og hun valgte å renovere klosteret med så mye stats at det selve keiseren av Tussarix kunne viet seg i den – uten at det måtte være en katedral.

Under beleiringen av Asqui-Seine som Tussarix – under ledelse av Robespierre – utførte i Imperiets 185. år, ble Saint-Cercle-klosteret brukt til feltsykehus. Nonnene bisto gjerne med å hjelpe soldatene. Dette gjorde de ved å helbrede dem med vann, gjenopplive dem med lyn, skape urter av naturen, osv. Abbedissen av Saint-Cercle stilte hele klosteret til rådighet, og til gjengjeld – da Podarix' styresmakter kapitulerte – gjorde Robespierre henne til pave av Podarix.

Med kroningen av Juliette Vallon som ny pave, etablerte hun Kardinalbordet. Deres hovedkvarter skulle ligge i Asqui-Seine, men Saint-Cercle ville bli fornyet til å bli en katedral – og dermed tjene som nonnenes opphav, og Podarix' religiøse senter.
Wilbur Sacheverell

**Wilbur Sacheverell** (Imperiets 37. – 98. år) var en avalonsk greve av Whitebox; han var medlem av storhuset Sacheverell og grunnlegger av huset Mindy-Sacheverell. Han var gift med grevinne Cassidy Mindy-Sacheverell, som han fikk seks barn med. Wilbur var bror til Ogden, Norman og Wilson Sacheverell. Wilbur var nevø til Peony Sacheverell, og dermed søskenbarnet til Thomas og Angelina Sacheverell.

Født som tredje barn av Symeon og Anne Sacheverell, Wilbur hadde en stor ære for skipene som hans kamerat Gheorghe Kuno hadde bygd. Kuno var sønn av en marineoffiser. Wilbur ønsket å bli medlem i marinen når han også ble gammel nok. Anne ville ikke sende sønnen ut på et hav han ikke engang så, men Radcliff Sacheverell mente det ville være bra for moralen; Radcliff hyret dermed inn en dame ved navn Bertha Salvage som kunne lære Wilbur alt han trengte å vite om marinen. Det krevde allikevel at Wilbur bodde i Bennett, en kystby.

Som en vellykket marineoffiser, kunne Wilbur nyte godt av sine frynsegoder. Wilbur kravlet sakte opp i rangstigen til å bli admiral, og tjente under Dianah Wembley – Avalons flåteadmiral. Da invasjonen av Pan-Taka skulle ta sted, var Wilbur én av de første som meldte seg. Hans gravide kone – som han hadde giftet seg med tre år før – og deres tvillinger ville selvsagt ikke at Wilbur skulle dra, men kunne ikke nekte ham. Wilbur forlot Bennett ikke lenge etter, og deltok i slaget om Khenut. Som et resultat av slaget, overtok Imperiet øyene – og ressursene tilfalt dermed Avalon, og dets forbundsfeller i Underverdenen. Wilbur og hans tropper mistet imidlertid fire skip, og ytterligere to ble hardt skadet. Etter invasjonen var utført, fikk Wilbur beskjed om å seile til Yaffe og overtale generalguvernøren til å overrekke Imperiet disse øyene også. Da dette mislyktes, iverksatte Wilbur et angrep på en av øyene og overtok den med makt. Kort tid etter overtok han de tre andre også, og generalguvernøren sa fra seg sin stilling til Wilbur – men Wilbur kunne ikke la henne overleve til å fortelle kongen av Pan-Taka om det.

Wilbur hadde overlatt stillingen generalguvernør av Yaffe til Norma Baines, og returnerte til Avalon. Invasjonen hadde tatt ett år, men Wilbur kom tilbake til sitt hjem. Hans kone, Cassidy, hadde født deres tredje datter: Buffy Mindy-Sacheverell. Wilbur hadde fått permisjon for en hel måned, og i tre uker tilbrakte han og Cassidy tiden sin i Duchy og dets bad. Da de returnerte til palasset deres i Whitebox, tilbrakte de mesteparten av dagene på soverommet. Ni måneder senere ble Susie Mindy-Sacheverell født.

Etter en krigsskade i marinen, ble Wilbur tvunget til å forlate tjenesten. Han fant seg dermed en usedvanlig beskjeftigelse: rosemaling på krukker. Wilbur brukte dermed resten av livet sitt på dette, og oppdra døtrene og de senere tvillingbrødrene Tancred og Wandal. Wilbur deltok i hver dåp, i hvert bryllup og hver begravelse som familie og venner arrangerte. Wilbur var sentrum av mange politiske samtaler, og til slutt gikk han inn i politikken som 48-åring. Her ble han helt frem til sin død som 61-åring.
Sogneprest av Whiterock

**Sogneprest av Whiterock** er en avalonsk tittel i geistligheten, og er båret av den spirituelle lederen av Whiterock.

Etablert av baron Ansigar Chimp i 550 A.Æ., var tittelen i utgangspunktet ment til å holde Ansigars bror igjen i Feamath Peak i sine siste levedager. Han bestemte raskt hva posisjonen skulle ha å si: å holde overoppsyn med de andre prestene og nonnene i Whiterock. Senere inn i sin tid som baron av Whiterock, bestemte Rochus seg også for at denne posisjonen skulle kontrollere handelen som foregikk mellom klostrene i Whiterock og de andre sogneprestene – eller andre spirituelle ledere – i baroniene rundt eller bortenfor Whiterock.

Sogneprestens lokalisering varierer fra prest til prest: hvem de favoriserer, og hvilken Vokter eller helgen etterfølgeren sverger til. Dette er tilfellet med Rochus Chimp og Archibald Winter: mens den første sverget livet sitt til Pandora og St. Arkhip og hans kloster, sto Winters lit til Juno og St. Berenice og hennes orden.
Teresia Torn

**Teresia Torn** (825 – 881) var grevinne av Olwyn-upon-Streisand. Teresia var mor til Trevor Torn som hun hadde fått med sin ektemann Agun I. Hun var datter av Kent og Abigail Torn.

Da Teresia og Agun fikk sin sønn Trevor, var de allerede dypt inn i religionen, og da de oppdaget at deres sønn var blitt gitt evnen til å temme – men hverken Teresia eller Agun kunne temme – fortalte de Trevor å holde tilbake kreftene sine; de fryktet at Trevor var et eksempel på at menneskene begynte å bli noe annet enn det gudene hadde bestemt dem å være – og kunne igangsette en ny Vokterkrig. Så for å unngå flere slike tilfeller, fikk ikke Teresia og Agun flere barn.
Uranus

**Uranus** var en halvgud som var blitt skapt av to Oldtidsguder: Helios og Morrígan. Uranus' formål var å jobbe sammen med Edens folk for å stoppe halvgudene Persofene og Heidos. Han ble skapt som en blodtemmer, og derfor var han kun beregnet som et våpen for Helios og Morrígan. Gudenes formål var å felle halvgudene som var skapt av Elementvokterne – og på denne måten fjerne deres kontroll av Over- og Underverdenen og Limbo.

Kort tid etter slaget om Dol Erimar, ble Uranus observert av Hermes – en annen halvgud skapt av Vokterne. Da Hermes oppdaget Uranus lære bort blodtemming til vanlige dødelige, advarte han Vokterne med én gang. Disse sørget for en rask død for Uranus. For å kunne undersøke ham i skjul – men samtidig hindre ham i å gjøre urett ovenfor menneskene, gjorde de ham til et stjernetegn. Som stjernetegnet Uranus, kan nå den en gang så mektige halvguden studere sine tidligere allierte, inntil videre …

## ***Trivia***

1. Uranus har blitt adaptert til å symbolisere en vokter som beskytter gråøyde personer i Pan-Taka i Oververdenen. Pan-takerne brukte ham som dette på bakgrunn av Avalons adapsjon til gråøyde: en trist person; Uranus skulle derfor beskytte de triste og være et håp for familien som ble igjen da en slektning dro ut i krig.
2. Uranus' navn kommer fra den greske guden
3. *Uranus* kommer fra det greske *Οὐρανός*; *Ouranos*, som betyr «himmel»
Pierre Pimpodan

**Pierre Pimpodan** var en podarixisk vicomte av Nortier som tjente som general for sin nasjons hær. Han var andrefødte av fire Pimpodan-barn. Hans foreldre, Quentin og Prudence, hadde vært skattesnyltere over lang tid – og var bare glade for å kunne få gratis hjelp fra deres yngste sønn, Yann. Mens denne levde på familiens herregård, flyttet Pierre til Xzaf – helt til den andre siden av Podarix. Her tjente Pierre til livets opphold med å jobbe som taktiker for hæren. Hver førstefødte skulle innenfor politikken; hver andrefødte skulle inn i militæret; hver tredjefødte skulle fungere som førstefødtes private lobbyist; fjerdefødte skulle fungere som familiens bankier. Dette var ifølge familietradisjonen. Olivier var førstefødte, og hans søster – Émilie – fungerte som hans lobbyist. Pierre, gikk inn i hæren. Yann bodde på familiens herregård og prøvde å forbedre familiens økonomi.

Da hans overordnede innså at mange av Podarix' sjøslag var blitt vunnet takket være Pierres taktikk – bruk fiendes styrker mot dem selv – kom denne snart opp med et forslag om de var muligheter å kunne utarbeide disse taktikkene på landjorden også. Pierre gjorde dette, og ledet snart flere slag i krigen mot Trippelalliansen. Han steg raskt i gradene og ble snart general.

Da Julién Isidor-Bertas av Podarix begynte å nærme seg alderen til å bli kansler av nasjonen, tenkte hans mor – Thérèse – ut en måte å få sønnen ut av landet på. Thérèse hadde fått smaken av makt, og nektet å gi den fra seg bare fordi loven sa det. Etter en lang rådslagning med Kanselliet ble det vedtatt at en kansler av Podarix ikke kunne miste makten før denne døde – men ikke uten bekostning av livet på Olivier og Théodore Bernajou. Oliviers søster, Émilie, ble drept sammen med ham. Disse hadde motsatt seg lovforslaget.

Senere arrangerte Thérèse en bankett for resten av familiene til Pimpodan-ene og Bernajou-ene. Under banketten døde alle medlemmene av familiene.
St. Berenice (helgen)

**St. Berenice** (født **Berenice Levy**) (ca. 360 – ca. 400) er en helgen fra det gamle kongeriket Flynn. Etter at fidelismen ble statsreligion i et samlet Avalon under Nerseus I, ble det diskutert om hun skulle vrakes som helgen. Hun ble allikevel beholdt, som et symbol fidelismens spede fødsel. Avalonske blodtemmere bruker også henne som sin egen helgen, da blod blir uglesett som et skittent element.

Det er ukjent hvor Berenice kommer fra, og hvor lenge hun levde. Det er allikevel mulig å tro at hun levde i ca. 40 år, med unge født på alder rundt 20. Hun var moren til Theodora og Liliana Levy, som grunnla og voktet klosteret St. Berenice til minne for henne. Bakgrunnen var at Theodora mistet flere barn mens hun var svanger og under oppveksten deres. Kroppen ble dessuten kremert og bevart i en urne, som i dag er relikvien brukt av blodtemmere for å minnes henne. Da St. Berenice-klosteret fremdeles var i aktiv bruk, ble denne urnen brukt som et hellig symbol på blod, helbredelse og fruktbarhet.

Berenice Levy var en blodtemmer, og hun kunne lege døtrene opp gjennom oppveksten. Det er mulig hun var en tidlig etterkommer av blodtemmeren Lamia, som gjennom faren Uranus og ødeleggelsen av Eden, brakte blodtemmingen videre.
Rosalie Hanriot-Bérbôn

**Rosalie Hanriot-Bérbôn** var en alminnelig kvinne fra L'Bijou – en liten by i Droumand, Tussarix. Hun var kone til Rosarie Bérbôn, og mor til deres tre sønner: Barthélémy, Jean-Yann og Aldric-Corentin.

Sønnene fant seg forskjellige beskjeftigelser: Barthélémy ble juvelér, akkurat som Rosarie – og ville overta familiens butikk når tiden kom; Jean-Yann ble soldat i Den lilla armé – og med tiden en adelsmann; Aldric-Corentin valgte å ta på seg munkekappen – og ble senere biskop av Bérbôn.

På en reise til Versailles, Coast, for å vurdere verdien av guvernørens diamanter, ble Rosarie overfalt av landeveisrøvere. Da meldingen kom om hans død, overtok Barthélémy familiebedriften, og Rosalie søkte hjelp i et kloster. Hun ble etter hvert nonne – og forlot aldri klosteret.

Rosalie døde av alderdom, og med hennes død ble det utført en prosesjon som gikk gjennom L'Bijou – med hennes sønn Aldric-Corentin som leder for den.
Ridder av Cromwell

**Ridder av Cromwell**  er en avalonsk adelstittel som har vært i besittelse av blant annet husene Vernon og Torn. Den første bæreren av denne tittelen var Julius Vernon, som ble avløst av Evelyn Torn etter Blodkrone-attentatet. Som ridder av Cromwell, er en pålagt å tjene sin lensherre, hvilket i Torn-enes tilfelle var kongerekken av Flynn. Tittelen sto i fare for å forsvinne da Neville Torn-Leutguard giftet seg med May Leutguard II, men May-Sun Torn fikk kjøpt ut nevøen sin etter broren og svigerinnens død.

Under henrettelsen av familien Sparrow i Imperiets 178. år, ba Flin Enigma lady Cromwell om å holde tredjestanden i sjakk. Det er usikkert om lady Cromwell var relatert til huset Torn på noe vis.
Privé berichten

**Privé berichten**, de functie die spelers toestaat om privé berichten naar elkaar te sturen, werd op de hoofdpagina uitgebracht op 25 november 2014, op de iOS app op 30 juni 2016, en op de Android app op 21 juli 2016.

## Een gebruiker blokkeren

Je kan op de blokkeer knop klikken (naast het enveloppe icoon; zie hierboven) als je een bepaalde gebruiker wilt blokkeren. Ze zullen geen berichten naar jou kunnen sturen en je zal geen berichten naar hen kunnen sturen.

   Als je een gebruiker hebt geblokkeerd, dan veranderd het icoon in een +. Je hebt dan de optie om ze te on-blokkeren door op deze knop te drukken.
Persofene

**Persofene** er navnet på en halvgud som hersket over menneskene under Første Æra sammen med halvguden Heidos. Persofene ble skapt av Elementvokterne, så ulikt titanene og gudene var Persofene skapt ut av ren energi. Hun kunne temme de forskjellige elementene, og var derfor en fryktet kvinne under hennes regjeringstid.

Persofene ble – i likhet med Heidos – skapt av vokterne for å forhindre at menneskene ikke tok til motmæle mot dem. Mot slutten av Første Æra brøt imidlertid Vokterkrigen ut, og Persofene skapte – med evnene som var gitt til henne av vokterne – temmere.

Persofene ble drept av Sabba under slaget om Dol Erimar.

## ***Biografi***

### **Skapelse**

Skapt av Elementvokterne for å holde menneskene i sjakk – og sørge for at Abbas og Sabba ikke egget til opprør – Persofene ble skapt med hjelp av mørke, lys og ild. Mørket for å skape skjelettet og gi henne en karisma av alvorlighet – inkludert kunnskap; lyset for å få henne til å ligne et menneske; ilden til å gi henne en sjel og livet selv. Persofene ble bragt til Oververdenen gjennom et lynnedslag som delte et fjell i tre. Da fjellet raste sammen, var det stor tempel som sto igjen: Voktertempelet. På motsatt side av kontinentet slo et annet lyn ned i et fjell, og skapte dermed Forbundstempelet. Vokteren her ville bli Persofenes forbundsfelle: Heidos. Disse lynene kunne ikke unngå å legge merkes til – heller ikke skadene de påførte. Abbas og Sabba ble enige om å dra og undersøke fjellene – ett hver. Sabba ble overrasket over å se kvinnen der: Persofene hadde allerede begynt å skape seg et forsvarsverk ved hjelp av lyn og mørke, blandet med ild. Da Sabba nærmet seg, tok Persofene imot henne uten særlige høfligheter. Hun fortalte at hun hadde blitt sendt av Elementvokterne for å holde orden blant menneskene, og for å tøyle Abbas og Sabbas makt.

### **Herskerinne**

Persofene hersket over Oververdenen sammen med Heidos fra år 68 i Første Æra frem til år 3612 i samme æra. I løpet av de 3544 årene hun hersket, var det ingen som satte seg opp mot henne. Hun innførte lover som skulle håndheves – og som ble straffet med døden om de ble brutt. I hennes år som herskerinne, bar hun tittelen Hennes Kongelige Høyhet Persofene, keiserinne av Oververdenen; herskerinne av Eden. Hennes forhold med Heisod var ikke lidenskapelig, men nært. De var blitt ektet under en seremoni som Persofene selv hadde skrevet.

Én dag i løpet av regjeringstiden – nokså tidlig – ble Heidos og Persofene oppsøkt av halvgudene Hermes og Hløkk. Med sin hjelm og sandaler skulle Hermes dra mellom Over- og Underverdenen med beskjeder, og ta imot de døde; han kunne også opptre som spion ved å fly over skyene, bruke duene. En annen ting var at han var leddet mellom dem – Persofene og Heidos – og Vokterne. Da de to kongelige halvgudene spurte hva Hløkk skulle gjøre, svarte hun at hun skulle vandre over slagmarker og inn i hus for å samle sjelene i de døde kroppene. Hun ville bringe vasen sin til Krysningstreet og vanne det med sjelene hun hadde samlet; sjelene ville følge røttene til Underverdenen.

## ***Trivia***

1. *Persofene* er avledet av den greske gudinnen Persofone, dronning av underverdenen.
Thales

**Thales** (ca. 480 – 9. mars, 514) var en avalonsk hofftjener og nær venn av Farvaldr Arrian, på grunn av hans sterke tro i ancipismen. Han var grunnleggeren av Apis' sønner, en religiøs kult som dyrket elementene – og dermed gudene, da især Apis.

Lite var visst om hans bakgrunn, annet enn at han var sett på som en svært åndelig person. Av den grunn ble han pekt ut som rådgiver for spirituelle verdier i Rådet, hvor han tjente under Lucius Artaxerxes. Dette gjorde dermed Thales til en svært omdiskutert person i kjølvannet av Colton-konspirasjonen. Da det i mellomtiden kom fram at han var uvitende om St. Berenice klosterhærs innblandelse i komplottet, ble han satt til å være den som ledet henrettelsen av klosterhærens medlemmer, ved hjelp av Flynns folkehær. Etter å ha fullført oppgaven, ble han spart livet, men mistet sin politiske sitlling for ikke å ha varslet om hendelsen. Han ble derfor satt til å våke over kronprinsessens sønn – kongen stolte på ham, bare ikke dømmekraften hans.

Farvaldr endte dermed med å gi sin fulle tiltro til Thales, som benyttet seg av dette til å innynde seg hos kongehuset så godt han kunne. Han bodde innenfor palassets vegger fram til kongen turde å slippe ham ut, men fikk strenge instruksjoner om å befinne seg rett i nærheten – slik at han kunne holde oppsyn med Thales. Han fikk etterhvert et eget prospekt ikke langt fra palasset, hvor han bodde sammen med gruppe på ni menn som alle begynte å ta til seg hans religiøse lære. Blant mennene var Ludolf Blagden, Eoghan Conlaoch, Urs Kaiden og Cian Aeron, som alle snart ble svært nære følgere av Thales, og brakte hans levemåte videre.

I en alder av ca. 34 år, døde Thales grunnet en hjerneblødning. Ancipistene kremerte ham og tok asken hans med seg til Mt. Arven og bygde et kloster der. Klosteret ville senere utvikle seg til et tempel, og legge grunnlaget for byen Kophil.
Étiennette d'Elvîr

**Étiennette d'Elvîr** var en podarsk slave som tjenestegjorde under fyrst Geoffroi av Coast. Hun var en del av en nomadisk stamme som var blitt tvunget i kne av tusarske naviranter, på ordre av keiserhuset Tussarix – den første slekten som hersket over Tussarix. Hun er mor til Marguerite Dageoff d'Elvîr, som bar både *Dageoff* og *d'Elvîr* som sitt etternavn fordi hun ikke ville la seg definere av å kun være et kjærlighetsbarn: hun anerkjente hvem hun var.

Under Geoffroi tjenestegjorde hun som Qancey-familiens barnepike. Hun overså oppdragelsen av fyrstens barn med Aalis d'Aridon, og var hans støtte etter at hans første kone, Anne Richénage, døde ved nedkomsten av deres fjerde dødfødte barn.

Hun var ved det fyrstelige hoffet i flere år, og var en sterk skikkelse i St. Petalle gjennom Falske Mathys sin okkupasjon av Coast.

## Biografi

Som liten var Étiennette oppvokst med å ta vare på klanen sin. På et tidspunkt ble hun likevel en del av den ogelske slavehandelen. Kansleren av Le-Pied-Royal inntok hennes landområder. Da ingen i stammen aktet å konvertere til tevrai, ble de enten slaktet eller solgt som slaver i Xzaf. Herfra ble hun kjøpt opp av agentene til fyrsten av Ogel.

## Trivia

1. *Étiennette* er den franske feminine formen av *Stephen*, som kommer av det greske Στεφανος *(Stephanos)* og betyr "krone", mer presist "det som omkranser".
2. *Elvîr* er adaptert av det spanske kvinnenavnet *Elvira*, som er en form av det gotiske *Guilvira.*
	* *Guilvira* er sammensatt av *gails*, "vellystig" eller "spyd", og *wars "*våken" eller *\*wērs "*sann".
	* Navnet kan også ha opprinnelse som en spansk form av et vestgotisk navn dannet av *ali* "fremmed" og *\*wērs "*sann".
	* Navnet kan også være relatert til spanske *elva* "hvit" – en farge som oftest symboliserer fred og renhet i vestlig kultur og kristen tro, og død i enkelte andre land.