Második Francia Császárság

**Általános információk:**

·       **Államforma:** *alkotmányos monarchia*

·       **Államfő:** *I. Jeromos császár (ur. 1815-1850) és fia, II. Jeromos császár (1849-től)*

·       **Főváros:** *Tours*

·       **Államnyelv:** *francia*

**Történet**

1815-ben *Napoleon Bonaparte,* a *waterloo-i* csatát követően lemondani kényszerül. Mindezt annak ellenére, hogy a nép őt támogatná, mert hiába a nép támogatása, ha a kamarák nem hajlandóak őt támogatni.

*Jerome Bonaparte, Napoleon* öccse ekkor részben a *Waterloo* mezején tanúsított helytállásáért, részben pedig személyes kötelékei és ígéretei révén megnyeri magának a kamarát. A *kamarának* tett ígéretei közt szerepelt, hogy új alapokra helyezi a francia államot. Ennek a törekvésnek volt a leglátványosabb eredménye, hogy kikiáltotta a *Második Francia Császárságot.* Törekvései ellenére azonban ez a folyamat nem ment elég gyorsan ahhoz, hogy akár *Jerome* személyesen*,* akár az éppen formálódó új császárság bármely diplomatája érvényesíthesse fő érdekeit a *bécsi kongresszuson.* Ez azt eredményezte, hogy az egykori *és* leendő *Francia Császárság* északi tartományait kénytelen volt átadni a *Németalföldi Királyságnak.*

*Jerome Bonaparte* miután kikiáltotta a *Második Francia császárságot I. Jeromos* néven uralkodva újraformálta az állam berendezkedését, megszilárdította a hatalmát, jó viszonyt alakított ki mind a nemesekkel, mind az egyházzal.

Az 1848-as forradalmi hullám híre bár elérte az országot, a köznép elégedett volt, így nem került sor forradalomra, ám a legfelsőbb körökben felébresztette a hatalomvágyat, ám ekkor maga *I. Jeromos* figyelt fel az árulkodó jelekre. Kiderült, hogy legfőbb bizalmasa -egyúttal szeme, füle és szája a *felsőházban-*, a saját *szárnysegédje* mesterkedik azon, hogy megbuktassa. Mikor e felfedezést tette, majd valójáról megbizonyosodott *felségárulás vádjával száműzte az országból és minden szövetségesétől.* Új szárnysegédje fia, *Jerome Napoleon Bonaparte* lett, kinek javára 1849 szeptemberében bejelentette lemondását a trónról.

Az örökös koronázásáig, mely 1850 szeptemberében lesz megtartva a fővárosban, *Tours-*ban*, I. és II. Jeromos császárok* együtt uralkodnak, így adva a trónt apáról fiúra.

**Legfontosabb személyiségek:**

*Jerome Bonaparte* (szül. 1784) 1815-től (Waterloo) a Második Francia Császárság alapító császára I. Jeromos néven. 1849 Szt. Jeromos (szept. 30) napján bejelenti, hogy 35 trónon töltött év után -mely alatt megszilárdította az ország egységét- lemond fia, Jerome Napoleon javára, aki II. Jeromos néven lép majd a trónra 1850 Szt. Jeromos napján. Lemondása és  a fia koronázása közti egy évben fiával közösen uralkodnak.

*Jerome Napoleon Bonaparte*

(szül. 1814)  Egész gyermekkorát trónörökösként tölti, és Nyugat-Európa legkiválóbb intézményeiben tanul. Fiatalon rövid ideig egy szerzetesközösség tagjaként él Normandiában. 25 éves korától 10 éven át édesapja megbízásából utazó diplomata, a császári korona követe.  Átmenetileg 1848/49-ben édesapja szárnysegédje, e tisztségben találja őt a trónra hívó atyai szó. 1849 Szt. Jeromos napján hirdetik ki, hogy apját II. Jeromos néven követi.  Koronázására 1850 szeptember 30-án kerül sor a frissen erre az alkalomra helyreállított tours-i Szt. Márton-bazilikában.

*Napoleon-Jerome Bonaparte*

(szül. 1817) *I. Jeromos császár* fiatalabbik fia, a leendő *II. Jeromos császár* öccse. *Maximilian németalföldi királlyal* bizalmas baráti viszonyt létesít, midőn utóbbi fiatalkorában a francia udvarban élt és tanult. Bensőséges barátságuk okán, valamint a két nemzet közti kapcsolat ápolásának céljával 1841-ben udvarába hívja, mint *királyi főtanácsadót.*

**Legfontosabb tisztségek:**

**Szárnysegéd**:          A császár személyes bizalmasa, jobbkeze. Kinevezett állandó tagja a *felsőháznak. I. Jeromos* megfogalmazásában a szárnysegéd *„magam és minden utódom szeme, füle és szája”* a felsőházban. *II. Jeromos* számára ezt a funkciót *Jerome Malcomes* báró tölti be.

**Északi nagyherceg:** A császár személyes bizalmasa, jobbkeze. A felsőháznak *megfigyelő* tagja. Címe nem örökletes, a császár jelöli ki, címe földdel nem jár.

Az *északi nagyherceget* mindig a *Németalföldi Királyság* területéről hívja meg a *császár.* Ezt a funkciót *II. Jeromos* udvarában *Adolphe (Wilhelm August Karl Friedrich) Luxemburg örökös, a Második Francia Császárság északi címzetes nagyhercege, Nassau hercege*tölti be.

**Déli nagyherceg:** A császár személyes bizalmasa, jobbkeze. A felsőháznak *megfigyelő* tagja. Címe nem örökletes, a császár jelöli ki, címe földdel nem jár.

A *déli nagyherceget* mindig a *Ibériai Föderáció* területéről hívja meg a *császár.* Ezt a funkciót *II. Jeromos* udvarában *Don Fernando de Borbón y Braganza* tölti be.

**Utazó külügyminiszter:** Képviseli az országot külföldön, gyakran tesz eleget külföldi meghívásoknak a *császár* nevében, ekkor elvárandó, hogy őt úgy kezelje a vendéglátó ország, mint *magát a császárt.* Ezt a funkciót *II. Jeromos* udvarában *Julius Malcomes* báró tölti be.

**Vallás- és oktatásügyi miniszter:** *Pere Gabriel O.S.B.*

**Hatalmi rendszer:**

·      A **nemesek** alsó- és felsőházi képviselőket is választhatnak.

·      A **köznép** *csak* alsóházi képviselőket választhat.

·      Az **alsóház** döntéseit a *felsőház* szentesíti.

·      A **felsőház** döntéseit a *császár* szentesíti.

·      A **szárnysegéd és a nagyhercegek** a *felsőház* nem választott, *örökös tagjai,* amíg rangjukat tartják.

·      A **szárnysegéd és a nagyhercegek** a *császár formális és informális bizalmasai.*