Thomas Bernajou

**Thomas Bernajou de St. Décvoir** var grunnleggeren av huset Bernajou. I sin tid ble Thomas sett på som den mest kløktige av alle bankmenn i Podarix.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Lite er sikkert å si om Thomas Bernajous bakgrunn. Det som allikevel er høyst sannsynlig er at han kom fra en rekke med adelsmenn og -kvinner. Lik andre adelsmenn ville Thomas mest sannsynlig bli til noe stort, men klarte det ikke.

På et tidspunkt giftet han seg med Véronique Appoline-Bernajou og fikk tolv barn – tvillinger to ganger, trillinger én gang, og fem enkelte (hvorav den mest kjente er Denise Bernajou). Sammen med sin kone og barn, kunne Thomas snart reise seg opp fra de forslitte og forfalne strøkene i sin hjemby, Xzaf. Han etablerte et handelskompani – det var vellykket, men har ikke blitt skrevet ned noe sted (på et tidspunkt århundrer senere gikk det dessuten konkurs).

### **Xzaf-opprøret**

*Utdypende artikkel: Xzaf-opprøret.*

Under en hungersnød, gikk Xzaf inn i opprør. Innbyggerne skyldte på borgermesteren og kansleren – til og med kurfyrsten. Thomas og hans familie bestemte seg på det tidspunktet å stenge ned huset og utnytte seg av hemmelige tuneller som gikk under hele eiendommen og ut i Xzaf – og utenfor bygrensene. På denne måten kunne de holde seg innendørs – beskyttet fra opptøyene – men samtidig gå ut i byen for å handle matvarer.

Da byfogden fikk kontroll over opptøyene med hjelp av kurfyrstens garde – og temmende aristokrater – hadde Thomas og hans familie vært blant dem som hadde hjulpet mest; hjelpen besto i alt fra proviant til å sympatisere med rojalistene under slag. Som takk for hjelpen, ble hele Bernajou-familien adlet. De hadde vært riddere før, men fikk nå tittelen baroner og baronesser av St. Décvoir.

### **Senere liv og død**

Som herre av baroniet St. Décvoir, satt Thomas Bernajou på en viss mengde landområder. Problemet var bare at disse områdene lå langt borte fra Xzaf, og det betydde at han derfor måtte forlate fødebyen sin: det ville bli for dyrt å administrere to plasser. Han bestemte seg derfor for å selge Château Bernajou til Xzafs øvrighet, og døpte sitt hjem nye Palais de Bernajou (Bernajous palass).

Palais de Bernajou var egentlig ikke mer enn en simpel borg, men med forbedring og renovering kunne det bli et rimelig fint sted om han tok tiden til rådighet – noe det også ble i senere tid. Han bygget på blant annet en smie, en mølle, et bakeri, et våpenlager og mer til. For å tjene penger, valgte han – på konens ordre – å ødelegge bøndenes tilgang til disse bygningene. Alt av offentlige steder der de kunne lage mat og våpen ville være milevis å gå. Om noen var så desperate å prøve, ville Thomas' soldater stanse dem og bringe dem tilbake til gårdene sine – foran pisken.

På sine eldre dager, bedrev Thomas tiden med å utføre transaksjoner med sitt handelskompani. Han hadde en forvalter som tok seg av dem da han ble for gammel, og bedrev dermed tiden med kortspill og bondesjakk. På helligdagene, var han forpliktet til å arrangere fester for hans vasaller: riddere og deres damer. På disse sammenkomstene overlot han arbeidet til forvalteren og ungene sine. Det var tydelig at livet hadde satt sine spor i ham, og snart ble han innhentet av alderen.

### **Arv**

Thomas Bernajou etterlot seg familiens arvestykke: Bernajous septer. Dette var blitt gitt til ham under seremonien da han ble adlet. Det er et familieklenodium som har gått i arv fra far til sønn i generasjoner. Arvestykket hadde blitt tatt fra eiendommen og inn til Asqui-Seine da Théodore Bernajou ble gjort til et medlem av Kanselliet. Etter dennes bortgang og familien ble myrdet av Thérèse Isidor-Bertas, havnet det hos den kommende Rikskansleren: Julién. Sammen med septeret, etterlot Thomas seg Palais de Bernajou. Da Republikken innledet angrepet på Podarix i Imperiets 185. år, ble slottet brukt som et tilfluktsted for de tussarixiske soldatene.