Armand du Ville Juno

**Armand du Ville Juno** var en tussarixisk kansler fra Ville Juno i Nivv, og senere guvernør av Ville Juno. Han tjente under keiserinne Marie I av Tussarix, som han fikk satt i arrest sammen med hjelp av sin elsker: Jeanne-Louise Sauveterre, keiserinnens kammerpike.

Også kjent som **Storforbryteren** var Armand Le Ryxâns mest forhatte mann: bak keiserinnens rygg hadde han sikret seg allierte i kirken, adels- og handelsstanden og de laveste kårene. Han gjorde seg kjent med den notoriske heleren Charles de Saint-Nicaise og hans lærling, Mlle de Méricourt, som han brukte for å eliminere politiske rivaler. Han var en skuespiller og løgner av natur, og lurte adelsmennene – og berget livet hennes – under keiserinnens graviditet med tvillingbastardene Hérvé-Loïc og Tanguise, som hun hadde fått med Armands romantiske rival Roparzh Desjardins. Han dekket over hendelsen, men utviste Desjardins-familien fra hovedstaden. Dette knuste keiserinnen, og Armand utnyttet hennes periode med kjærlighetssorg til å innynde seg hos henne nok til at hun ville tiltro ham alt som angikk statens anliggende.

Da Armand fikk nyss om adelsstandens misnøye med keiserinnen, handlet han raskt: han fikk henne satt i arrest og myrdet, og påtok seg rollen som nasjonens offisielle profil. Han overvurderte allikevel sin karisma og overtalingsevne, og folket snudde seg mot ham. Med sine spioner og fingre i hovedstaden, manipulerte de mektegiste familiene i Tussarix – uten å vite om hverandre – Armands kriminelle nettverk, og fikk ham myrdet på vei til sitt palé i Saint-Jacques de la Cité.

Dødsfallet ledet indirekte til Mariekrigen: en ni år lang borgerkrig som endte med innsettelsen av Édmound og Catherine Qancey som den nye keiserfamilien.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i utkanten av Ville Juno, var Armand en gategutt som ikke var tenkt å leve lenge. Han var allikevel en smart og oppvagt gutt: foreldrene hans fant det derfor synd at noen som ham skulle forsvinne i graven uten et videre spor på verden. De sendte ham derfor til det lokale klosteret. Her lærte han å lese, skrive og regne.

Her ble han også behandlet for en sykdom av klosterts lege. Han var ikke sikker på hva som skyldte sykdommen, men han ordnet med en helbredende væske som Armand fikk injisert med sprøyte jevnlig. Da Armand ble eldre, fikk han oppskriften på denne kuren: han måtte allikevel få en lege til å sette det i ham.

I tidlig alder fikk Armand en interesse for historie, og ofte satt han oppe flere netter på rad og leste om mektige menn og kvinner som hadde falt når de handlet skjødesløst: ofte fordi de ikke hadde analysert alle faktorene nødvendig. Dette var i stor grad fordi personene ofte slappet av så fort de hadde oppnådd målet de hadde klart. Han så dette utspille seg blant de rivaliserende religiøse grupperingene i Ville Juno – geistlighet med styrken til adelsfamilier mot andre geistlige skikkelser med troppene av andre adelsklaner – som kjempet om setet som guvernør av Ville Juno. Disse handlet nært med greven av Nivv, og hadde med det stor innflytelse på det spirituelle livet og økonomiske inntektene i et område med god jord.

Armand ønsket allikevel å få mer ut av kunnskapene sine, og da han fylte 17, sendte læremesteren hans ham til hovedstaden. Foreldrene hadde ikke råd til å sende ham på de mest prominente universitetene, men presten fra Ville Juno bidro med det som trengtes for å dekke utgiftene foreldrene ikke kunne gi. Han, som dem, ønsket å se Armand utgjøre store ting. På HKH Pauls Universitet gjorde han det stort innenfor alle fag, og tok fordypningsemner i politikk, filosofi og retorikk. Mens han studerte ble han lagt merke til av en professor som anbefalte Armand til guvernøren av Le Ryxân. Det var her han fikk utnyttet kunnskapene sine, og han tjente guvernøren med liv og sjel.

### **Skandalen i hovedstaden**

#### ***De keiserlige møtene***

Ettersom Armand var i tjeneste hos hovedstadens øverste politiske skikkelse, gikk han én natt til den kongelige boulevard: Champs-Mobile-Thierry. Her snek han seg gjennom katedralen og inn gjennom palassets hager og inn til den keiserlige skriverens kontor. Han fant keiserens kiste, og la en bunke med papirer og brev i kisten, signert med sitt navn.

Dette var bevis på at guvernøren hadde latt podarske spioner trenge inn i hovedstaden, og latt statshemmeligheter bli sendt til Rikskansleren av Podarix. Svarskorrenspondanse avslørte at Rikskansleren hadde planer om å lande i Lulan og ta den tussarixiske kronen: en av Guillaumes forfedre var inngiftet i keiserslekten, og den tvilsomme posisjonen til Montansier gjorde at han ønsket å gjøre krav på kronen med makt og gjøre seg til førstekonsul av Tussarix og Podarix.

Det tok ikke lang tid før Armand ble kalt inn til slottet og møtte keiserinne Montansier. Den da 33-årige monarken ville møte Armand ansikt til ansikt for å få bekreftet dette. Hun truet ham med tortur hvis hun ante noen tegn for løgn i utsagnet hans. Armand hadde forberedt seg på samtalen, og brukte sine kunnskaper om retorikk til å lede bort noen mistanke som kunne legges på ham i forbindelse med konspirasjonen. Keiserinnen la imidlertid merke til måten sølvtungen hans opererte, og hun stilte ham spørsmål han ble tvunget til å svare kort og konsist på. Guvernøren ble fullstendig anklaget for hendelsen.

#### ***Comédie la Capitale***

Etter to ukers sendte keiserinnen et brev til guvernøren av Le Ryxân, hvor hun ba om Armands nærver ved slottet. Guvernøren ble mistenksom for at hun spurte etter lærlingen og ikke ham personlig, men han lot det gå: han skulle møte de podarixiske spionene på et bordell i Saint-Décombres. Armand ble bedt til slottet hovedsakelig for ikke å bli arrestert sammen med guvernøren.

Arrestasjonen av guvernøren skulle være en offentlig severdighet av den enkle grunn at keiserinnen ønsket en syndebukk. De keiserlige spionene skygget guvernøren til bordellet, og lot besetningen på den lokale kasernen marsjere inn og arrestere ham. Sammen med ham var en gruppe prostituerte og noen andre menn med en sterk podarsk aksent. Alle de innblandede partene var løst antrukket og ble trukket gjennom byens gater til La Fortresse, hvor han, spionene og de prostituerte ble påført store mengder tortur. De tilsto til slutt å ha konspirert mot kronen sammen med Rikskansleren, og avslørte endog at høsten samme år skulle Podarix lande i Lulan og igangsette kampanjen. Grevinnen av Elbée hadde dessuten sørget for at forsvar og soldater skulle være på et rekordlavt nivå.

Etter Comédie la Capitale-skandalen ble guvernøren stilt for riksrett og henrettet sammen med de prostituerte som hadde korrespondert med spionene fra Podarix.

### **Visekansler**

#### ***Den keiserlige guvernøren***

Armand kunne imidlertid ikke ta rollen som guvernør: folket kunne bli skeptiske monarken og ham selv, ettersom den forrige var en korrupt tjenestemann. Han pådro seg derimot rollen som Armand foreslo derimot noen kandidater, og lot prominente – og lett påvirkelige menn og kvinner i de lavere lag – stemme over hvem som skulle bli den nye guvernøren. Valget falt på en øyensynlig borgerlig kandidat, men som ble holdt i ørene av keiserlige agenter. Reformer og handlinger på veiene av folket ville være minimale: ble de sinte på guvernøren, ville massene vende seg mot sine egne.

Dette ble også tilfellet. Guvernøren måtte overse at folkemassen snudde seg mot ham, de folkevalgte profilene – hovedsakelig oldermennene – og hovedstaden, kastet ut i kaos. Samtidig måtte han sette av tropper til Armand og keiserinnens kampanje mot Lulan og motvirke Rikskanslerens landing i byen. Resultatet ble at kort tid før troppene skulle forlate byen, ordnet Armand til med en avtale med noen av de mest notoriske kriminelle. De myrdet eller lemlestet oldermennene og deres familier og venner i så stor grad at guvernøren trådde fram som en skjermet havn i storm.

Som visekansler gikk Armand fram for befolkningen i hovedstaden: han ga en tale for de adelige med journalister tilstede. Med en god slump penger fra statskassen, skrev avisene nøyaktig det han ville skulle komme ut, og drev propaganda for guvernør de St. Vidal og keiserinnens vordende kampanje mot Rikskansleren. Han unnlot å nevne seg selv: å fremstå som en mellommann ville for øyeblikket gi ham et ansikt som en informasjonskapsel. Utdrag fra talen:

## ***Galleri***

Armands som visekanslerArmand som kansler og guvernør
## ***Trivia***

1. *Armand* er den franske formen av det internasjonale *Herman*, og betyr "hærmann" eller "hærfører".
	* Armands etternavn er sammensatt av de franske ordene *du* og *ville*, samt Juno (oppkalt etter isens gudinne); navnet betyr dermed "fra, av" og "by, landsby".
	* I kontekst med "Ville Juno", viser dette at Armand "kommer fra Ville Juno".
2. Armand led av diabetes: derfor gikk han til en doktor.