Shub Niggurath

**Shub Niggurath** (Az Erdők Fekete Kecskéje, Ezer Ivadékkal) egyike a **Mérhetetlen Véneknek**. Hegyhon II. Birodalmi Évében **Dr.** **Lommah McToby**, az okkult tudományokra fogékony tudós elővigyázatlanságának következtében jelent meg az országban. Shub Niggurathtombolása a legkorábbi feljegyzett eset, hogy a Mérhetetlen Vének egyike felbukkant az Ismert Birodalmak Szövetségében.

## Előzmények

A félelmetes nem evilági szörnyeteget egy okkultista tanokkal kísérletező, elővigyázatlan tudós társaság idézte meg. Az Erdők Fekete
Kecskéje elszabadult és vadászatra indult, hogy megölje azokat, akik megidézték erre a világra. A vérengzést egy valaki élte csak túl a titkos társaságból: Dr. Lommah McToby. McToby az életét mentve menekült és egészen
Hegyhon – akkoriban még csak a Felső Királyságként nevezett – országáig jutott,
ahol menedéket kapott.

A kétségbeesett doktor csak pár nappal érkezése után fedte
fel a Fejedelemnek érkezésének valódi okát, és segítségért esedezett a néphez.
Ám a megrettent nép McToby ellen fordult és kitoloncolással fenyegette a tudóst. A kis híján lincselésig fajuló vitában azonban McToby a szörnyű
történet utolsó titkát is felfedte a dühödt tömeg előtt: amerre Shub Niggurath
megérzi az őt megidézők szagát, azt a helyet porig rombolja, hajthatatlanul keresve-kutatva
áldozatait. Így jutott a Három Család Népe a rettenetes felismerésre: az Erdők
Fekete Kecskéje mindenképp országukra támad, függetlenül attól,
hogy a doktort száműzik az országból vagy sem.

## A Fekete Fattyú Kór

A bölcs Fejedelem hitt McToby-nak, ám a hír Torremor
királyságába is eljutott és a kibontakozó hisztéria egyesekben kétkedést szült. Az éj leszálltával
minden kétkedés hiábavalónak bizonyult. Az új nap első sugarai félelmetes nyomokat
világítottak meg: a tagadást és kételkedést leghangosabban hirdetők arcán –
ilyen volt Yongwana derder Sami - förtelmes karmolások jelentek meg, egy hatalmas
bestia karmainak elfertőződött hegei.

Dr. Lommah McToby féltve őrzött irataihoz fordult, és
kétségbeesetten bújta a jegyzőkönyveket és tanulmányokat, melyeket sikerült
kimenekítenie egykori könyvtárából. Feszült kutatómunkájának eredményeképpen
rálelt a Sárga Jelre, egy ősrégi védő talizmánra, mely reményei szerint távol
tarthatja ideig-óráig Shub Niggurathot és annak ezer ivadékát.

Ám a Sárga Jelet a két királyságból nem mindenki volt
hajlandó magára ölteni, a cinikusok tábora minden intő jel ellenére a tagadást
választotta. Ez a döntés pedig Hegyhon történelmének első tragédiájához
vezetett, amely örökre megváltoztatta a királyság történelmét. Az egykor oly’ bölcs
Fejedelem, aki a Második Népvándorlást vezette, Hegyhon első uralkodója
megfáradva a reménytelen küzdelemben Shub Niggurath ellen, a tagadók hangját érezte
sajátjának és levetette magáról a Sárga Jelet. A Fejedelem, és vele együtt
minden, a Sárga Jelet nem viselő polgár halálát okozó átkot a népnyelv a Fekete
Fattyú Kórjának nevezte el.

## Végjáték

Az uralkodó halálától lesújtott országra pokoli napok vártak. A trón megüresedésével azonnal hatalmi harcok törtek ki, az
egykor együtt vándorló, új honalapító családok ellenségként tekintettek
egymásra. A horizonton túl pedig a rémséges fenevad árnya egyre közelebb ért a
Felső Királyághoz.

Ezekben a vészterhes órákban érkezett Volok az országba, ki
ismeretes volt Shub Niggurath tanaiban. Tudva levő volt hiszen, hogy a bestiát
dicsőítő kultisták csőstül rajzottak azokra az átok sújtotta földekre, ahova az
Erdők Fekete Kecskéjének érkezését várták. Miután felboncolta a Fejdelmet, Dr. Lommah McToby ismét iratai fölé görnyedt
és a lapok közé rejtett tiltott pergamenekről varázslatos szavakat olvasott
fel, miközben csodálatos jeleket rajzolt kezével a levegőbe. A tudós
varázslatával elbájolta a papot, és mágiájával rákényszerítette Volokot, hogy
segítsen neki celebrálni azt a szertartást, amivel megmentheti a népet és
saját életét Shub Niggurath tombolásától.

Az utolsó előtti pillanatokban, mikor a viharos szél már
félelmetes hangokat sodort, mikor ezer és ezer patás láb kopogását
visszhangozta az erdő, mikor a napkorong az égen elsötétült, holott delet ütött
az óra, Dr. Lommah McToby és Volok, akit a tudós akaratának igájában tartott és
onnan nem eresztett, belekezdtek az okkult szertartásba. Gyertyák formáltak
sosem látott förtelmes és tébolyító geometriákat a földön, egy tőr került elő a széltépte fátylak
rejtekéből és érthetetlen szavak hagyták el a szertartásmesterek ajkait. A
tomboló szélben füst szállt ki a résztvevők száján, majd egyszerre minden
elcsendesült. Volok halottan feküdt a körben, Dr. McToby pedig transzban
meredt Hegyhon ifjú népére.

A tudós utolsó szavait kevesen értették, mert olyan halkan szólt. És akik
mindent hallottak, sem értették tisztán mondanivalóját. Ám hangjának
változásából, szemének torz csillanásából, hosszú karjának rángatózásából
egyértelmű volt mindenki számára, mi történt, mekkora áldozatot vállalt a
doktor. A szertartáson önmagába zárta a szörnyűséges rémet, saját testébe
börtönözte be Shub Niggurathot, ezzel mentve meg az országot a könyörtelen
pusztulástól. A delíriumban imbolygó, a nép szeme láttára meghasadó elméjű
tudós kitántorgott a kapukon és megtépett zakóját ledobva, örökre bevetette
magát a vadonba. Magában messze vitte a szörny fenyegetését az országtól és
azóta is megroppant elmével rója a sűrű erdőt, dacolva a belőle kitörni
képtelen szörnyeteggel, az Erdők Fekete Kecskéjével.