Dödsfly

### Ardelia von Hartman om Dödsflyet

Kejsarens  kunskapare brukar indela de pyriska snuskkrypen i stickare, sugare, bitare och surr. Den sistnämnda kategorin är en slags restpott för den mångfald av obetydliga svärmare som besudlar kejsardömets lufthav. Till denna menlösa skara har jag och många andra räknat det snuskkryp som på malsjömål kallas gnidarkräk: en förtretlig men i stort sett harmlös livsform av obefintliga dimensioner, som har en osviklig tendens att dyka upp i större svärmar kring morbror Zanders istersyltade kraftpärer.

Trots återkommande konfrontationer hade detta diskreta monster säkerligen undgått mina tränade utterögon om det inte vore för den dammiga dossier som jag av en slump fann under en tur genom det kejserliga kuriosakabinettet. Däri presenterades en helt ny bild av "gnidarkräket": under namnet dödsfly har snuskkrypet länge utgjort ett av Järnringens allra mest prominenta hatobjekt, medan Psipos agenter sökte domesticera monstret till ett antipsioniskt vapen med det osnygga namnet PsiLoBit.

Detta så kallade dödsfly tycks besitta den märkliga förmågan att suga livsmusten ur varelser som begåvats med psioniska krafter. Dess fina små känselspröt ska dessutom enligt rapporten kunna fånga in vad som kallas "psykometrisk fältstyrka" och därigenom kunna spåra upp sina offer. När jag visade rapporten för min gode vän, den erkände snuskkrypsexperten Bruggelman från Hindenburg, blev han mycket upphetsad: "...man slutar aldrig förundras. Det som vi i alla tider betraktat som ett oansenligt surr är i självaste verket en fullfiädrad sugare! Vi försöker att ordna och klassificera för att bringa lite reda i zonens stora bok, sedan kommer någon smart typ och ställer alla ens begrepp och uppfattningar över ända. Ja sanna mina ord, det här är sånt som får en att aldrig vilja sluta med krypologi."

Sedan dess har jag varit betydligt mer uppmärksam på snuskkrypets existens. Ett exempel stammar från vår senaste expedition till Musközonen, då morbror Zander och jag råkade på en mycket märklig syn: en strandad zonmara. I vanliga fall hade vi naturligtvis sökt undvika eländet — zonmaran är normalt en övermäktig fiende, men då den inte svävade omkring på marors vanliga vis, utan mest låg och småryckte, beslöt oss för att undersöka saken närmare. Vi uppdagade snart att den motbjudande klumpen omgavs av en enorm svärm snuskkryp. Inte nog med det, min kära morbror noterade med harm att surret var av samma eländiga sort som brukar förmera sig i närheten av hans istersyltning. Ett rimligt antagande hade naturligtvis varit att zonmaran farit illa efter ett möte med zonhjärtats många terrorrobotar och att snuskkrypen lockats dit av lukten. Men genom mina nyvunna kunskaper förstod jag naturligtvis att det rörde sig om en svärm av dödsflyn som sakta höll på att suga musten ur zonmaran. Därav morbror Zanders nya favorituttryck: "Litet kryp fäller ofta stor mara".

På höger sida visas utdrag ur rapporterna för den intresserade läsaren. Dokumenten härrör från hemliga organisationen Psipos tvivelaktiga verksamhet

### Psipos rapporter

*Den 4 augusti, kejsarens år 81 pt.*

DIARIENUMMER: 1447
ÄMNE: Förhör med subjekt P23.
FÖRFATTARE: Dagfjärd Svolder

P23 berättar under tredjeförhörsomgången... ...att en av anledningarna till Järnringens inaktivitet under det senaste året härrör från den massiva infestation av ett snuskkryp som de kallar "dödsfiy". Detta "dödsfly" dras tydligen till psimutanter och andra varelser med pioniska krafter. "Dödsflyet" beskrivs som ett litet flygande snuskkryp, i mångt och mycket likt den vanliga blodsugande styggan. En skillnad är att i stället för styggans snabel har dödsflyet två finlemmade förgrenade antenner. Enligt P23 syns vanligtvis bara en eller ett par stycken snuskkryp till från början, men strax dyker det upp flera. Inom kort kan luften svärma med hundratals "dödsflyn". Vad som sedan sker är mer oklart. P23 låter antyda att en del endast tycks drabbas av en lättare huvudvärk, medan andrafår anfall av fallandesoten eller till och med avlider. P23 vill också göra gällande att "dödsflyet" i sig självt tycks vara helt immun mot psioniska krafter…

DIARIENUMMER: 1493
ÄMNE: Förhör med subjekt P23.
FÖRFATTARE: Dagfjärd Svolder

P23 identifierar ett av de specimen som agent Silfverschiöld insamlat som ett "dödsfly". P23 blir påtagligt emotionellt påverkad av dess närvaro; hon börjar svettas ymnigt, andningsfrekvensen ökar påtagligt och ansiktets färg antar en askgrå nyans. Strax därefter börjar hon himla med ögonen, mumlar osammanhängande och bönfaller oss att ta bort det. Strax därefter svimmar P23. Efter ett par minuter kvicknar hon till igen, men är påtagligt medtagen i ytterligare ett par timmar.

DIARIENUMMER: 1494
ÄMNE: "Dödsflyet"
FÖRFATTARE: Diana Silfverschöld

[bild]

DIARIENUMMER: 1587
ÄMNE: "Dödsflyet"
FÖRFATTARE: Hr Mänge

De första preliminära testerna av det specimen som identifierats av Svolder & Silfverschiöld börjar närma sig slutet. Vad som i detta tidiga skede kan sägas är att det så kallade "dödsflyet" tycks vara helt ofarligt för människor.

Dock verkar det som om det i någon form livnär sig på psionisk energi. Samtliga försöksobjekt rapporterar om svårigheter att använda psionica i dess närhet och ett av försöksobjekten drabbades i samband med detta av ett mystifikt krampanfall. Kan detta användas som ett vapen mot de motbjudande psimutanterna? Mer testning är erforderlig.

DIARIENUMMER: 1644
ÄMNE: "Dödsflyet" som vapen
FÖRFATTARE: Hr Mänge

Våra testningar av "dödsflyet" som vapen har hitintills varit en besvikelse. Vad som framför allt har begränsat oss är att det varit till synes helt omöjligt att få "dödsflyen" att reproducera sig i fångenskap. Vi är således helt beroende av infångade specimen. Dessutom tycks det krävas en ansenlig koncentration av nämnda snuskkryp för att uppnå önskad effekt. Sammantaget blir min bedömning att "dödsflyna" sannolikt ej lämpar sig som vapen. En intressant egenskap är dock att "dödsflyet" osvikligt tycks söka sig mot sitt offer på flera hundra meters avstånd. Sannolikt har den en inneboende förmåga att känna av den psykometriska fältstyrkan. Kan detta vara lösningen på hela biten med lokalisering och identifiering av psimutanter?

DIARIENUMMER: 1664
ÄMNE: Lokalisering av psimutanter
FÖRFATTARE: Hr Mänge

Det så kallade "dödsflyet" har visat sig vara mycket användbart för att lokalisera psimutanter. Genom att positionera de infångade "dödsflyna" i en glasflaska kan man lätt få en uppfattning om riktningen gentemot närmaste psimutant. Man kan säga att snuskkrypet kan användas som ett slags kompassför att finna vägen till närmaste psioniska krafthärd. Genom att kombinera resultaten från flera agenter utrustade med sådana "kompasser" kan man med stor precision lokalisera våra motståndare. (se fig. 1) Varelsen kommer hädanefter att refereras till som PsiLoBit…

### Kunskap om dödsflyet

**Vildmarksvana & Psi-mutant**: Ett lyckat färdighetsslag gör att psi-mutanten identifierar snuskkrypet som farligt för psi-mutanter — något som bör undvikas. Om färdighetsslaget lyckas med mer än 50% känner psi-mutanten till att varelsen i psi-kretsar kallas för dödsfly, att den kan suga ut psykisk energi och dessutom vara direkt livsfarlig.

### Regler

Dödsflyet är en parasit som är beroende av psykisk resonansenergi för sin fortplantning. En hona kan på ett par kilometers håll känna igen en psimutant eller andra varelser med psimutationer och dras instinktivt mot dem. Honorna befrämjar i sig psykisk resonans, men gör det också svårare att använda psimutationer, vilket indirekt ökar risken för resonans. Dödsflynas förmågor samverkar med varandra på så sätt att ett större antal honor ger upphov till en ökad risk för resonans och en ökad svårighet att använda sig av psimutationer (se nedanstående tabell).

**Antal:** 1T1000 **Pansar:** 0 **Färdigheter:** Undvika SMI x 5/55%