recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Привокзальна вулиця/Привокзальна вулиця 31

Будинок №31 по вулиці Привокзальній було зведено у 1915 році Павлом Харитоненком як амбулаторію для його робітників. З часом з'явилися інфекційні бараки. (Джерело тут.)

У війну (першу світову? другу?)  тут був гошпіталь.

Дата цього фото невідома, але судячи з радянської огорожі - часи радянські:

В радянські часи - лікарня (спочатку друга міська, потім полікліничне відділення №2 першої лікарні).

Фото 1960-х - 1970-х років (огорожі немає)

План будинку 31 по вулиці Привокзальній:

Дивись на мапі
Anthony Sago

Anthony Sago Is The Creator Of Sago Mini. He Created Sago Mini On 1940. In 1940 Anthony Sago Will Gonna Create A New Game Called *Kidstube*, But Suddenly The Code Went Wrong, And Sago Mini Was Created. Lola The Paragraph Didn't Know How Does This Happened, But The Code Failed. On 2020 October 2, Sago Mini Have A New Game Called *Fun Fair*. When Delfine Is Lost Anthony Sago Left The Case. Delfine As Well As Anthony Sago Will Never Hate That
Соборна вулиця/Соборна вулиця 48 (кінотеатр Оріон)

Будинок 48 по вулиці Соборній.

До жовтневого перевороту 1917 року тут був кінотеатр «Оріон». На фото початку XX сторіччя Соборна вулиця та ії вихід на Покровську площу (видни Покровська та Введенська церкви, їх зараз вже намає). Наш обєкт — другий праворуч (будинок з балкончиком):

По невідомим причинам будинок змінив декількох власників за рік (?), а в 1917 році його купив власник Гранд-отелю на Воскресенській — Люминарський А. Н. При ньому кінотеатр став зватись «Театром художеств», у приміщенні був проведений внутрішній ремонт.

Фото початку XX сторіччя (перший будинок праворуч, з балкончиком. На задньому плані — купола Покровської церкви, якої вже не існує):

Нижче дуже цікаве фото. На афіші кінотеатру фільм «Красные партизаны». Цей фільм гугліться. Ось сінопсис цього фільму, премьєра якого відбулася у жовтні 1924 року: «В оккупированной белогвардейцами Сибири по приказу адмирала Колчака происходят повальные обыски и массовые аресты большевиков. Избежавшему арест рабочему-большевику Токареву подпольный комитет партии поручает организацию в тайге партизанского отряда. Тем временем белогвардейцы занимают одно из сибирских сёл, Зубаревку. Начинаются насилия и грабежи. Крестьянин Степан Долгов, защищая жену от преследования офицера, убивает его и уходит в тайгу. Здесь он встречается с Токаревым. В дальнейшем к ним присоединяется группа крестьян, бежавших от колчаковцев. Токарев и Долгов образуют из беглецов небольшой партизанский отряд…»

Ось і фото, як мінімум зимою 1924 року (кінотеатр праворуч, його балкон виден, по центру — Покровська церква):

Ось ще одно цікаве фото. Його по вигляду можна віднести і до початку XX сторіччя. Але на афіші дають якогось «Мірабо». Це кіно теж гуглиться. Воно вийшло у 1930 році. Ось його тема: «О пролетарской солидарности французских военных моряков с революционным народом России. Действие происходит в первые годы советской власти в приморском городе России. Французский крейсер «Мирабо» угрожает городу с моря...»

Тож і фото — не раніше ніж 1930 року (але чому приватний магазин Вуслера? кто такий Вуслер? і чий він у 1930-му році?) :

В радянські часи — кінотеатр ім.Шевченка. Широкоекранний кінотеатр на 540 місць. Кінотеатр у 1965-у році (афішу не розібрати!):

Фото 1980-х років О.Дем'яненка (на афишах «Разбег» и «Пан Асмарух»(?)):

З початку 2000-х років тут знаходиться нічний клуб Фортуна.

Дивись на мапі.
Соборна вулиця/Соборна вулиця 44

Будинок на Соборній вулиці , 44.

Розташований навпроти скверу Шевченка. Називався також будинком Сафронова - джерело).

Мав еркери (виступи на фасаді), їх знесли.

До жовтневого перевороту 1917 року будинок був готелем, який мав назву "Проводник".

На фото вулиці Соборної від грудня 1919 року, нашого об'єкту майже не видно, але ліворуч - бачимо його еркери. На фото - жалобна хода, у звільнених Червоною армією від денікінської окупації, Сумах. Праворуч - сквер Шевченка

У 1944 році еркери, схоже, ще були (будинок, найближчий до нас на фото з правої сторони). Вид на Соборну, Петропавлівську вулиці та Покровську площу у 1944 році:

Весною 1991 року вже без еркерів:

Той же будинок на початку реконструкції Соборної вулиці у 2002 (?) році (дерева вже позрубали, але плитки на дорозі ще нема).

Наразі фасад будинку занавішений. Олег Кривцов назвав історію з плакатами на цьому будинку "Сумським перекидним календарем".

Дивись на мапі
Puppy

Puppy are the main character of Pinkie And Rainbow Dash's Series Tv and it's the company of Sago Mini Un-Original Cartoon.

Species: Dog

Gender: None

Ages: 11 years old (2010)

## Appreances

Puppy is a little Puppy dog that named Puppy when they were child, they haves heart on their head and their ears comes up alike the other animals, Slushi haves a doll series named puppy, they almost same to some product merch name named hush puppies.

Puppy are the Non-Binary Character who has No Gender, They Seem to be appear like the most cutest character, none gender like FwenchFwy and Iscream's Gender, copy Fwy and Iscream's Gender, both of them not mad too, The series seems are unknown to be seen, only appeared on Slushi's TV, Not real! Don't Misunderstand.
Воскресенська вулиця

Вулиці Соборна, Воскресенська та Покровська площа — це територія Сумської фортеці, з якої розпочиналося місто. Відразу за територією фортеці стояла Покровська церква.

Одна з найстаріших вулиць міста. У XVIII сторіччя звалась Старомосковською. Воскресенською почала зватися у сторіччі. В період з 1925 по 2002 звалась вулицею Фрунзе.

Йде від Воскресенської церкви до Покровської площі паралельно вулиці Соборній.

Раніше тут знаходилися оселі підприємливих купців, готелі, ресторани, кінотеатр і міська пошта.

Будинок пошти, зведений на початку ХХ ст. у стилі модерн, і нині використовується за своїм призначенням. Воскресенську в давні часи називали ще «вулицею готелів», яких тут нараховувалося п’ять. Серед них особливо виділяється будівля найбільшого з них — «Гранд-отель» (Воскресенська, 8а/1), зведена наприкінці ХІХ ст.

Сучасного вигляду вул. Воскресенська набула після реконструкції в 2002 році.

Вид на Воскресенську вулицю зі сторони Покровської площі. Фото, мабуть, зроблено з Покровської церкви, якої немає зараз. Дивись окрему статтю про кутовий будинок (вулиця Воскресенська, 2) та будинок №1 (на цьому місці зараз готель).

Те саме місце зблизька:

 Вид у зворотньому напрямі відносно фото, що наведено вище. Це вид на Введенську церкву з Воскресенської вулиці.

Вид на Воскресенську церкву з вулиці Воскресенської

Будинок № 8а — Грандотель:

Вид на вулицю та Головпоштамт (передостанній праворуч) у вересні 1944 року з Монастирського провулку:

Фото 1950-х (?) років (попереду Воскресенська церква):

Вулиця початку 1960-х років (ліворуч — готель Україна):

Реконструкція 2003 року:

Дивись на мапі
Покровська вулиця/Покровська вулиця 2

Будинок №2 по вулиці Покровській (старій Жовтневій): вихід вулиці Покровської на Базарну площу (нині - міський сквер).

Будинок до Жовтневої революції належав родині купців Гриненків. Прокофій Семенович Гриненко (1835–1910) був купцем II гільдії, засновником першого в Сумах горілчаного заводу (в 1897 р.)  Протягом 14 років він також був гласним міської думи. Похований на Центральному міському кладовищі (місце поховання – на фото в коментарі).

Будинок входив до складу садиби, яка складалась із 2 будинків та службових приміщень. На першому поверсі був магазин, на другому – житлові приміщення. Згідно Окладної книги нерухомого майна м. Сум в 1917 році власниками були Гриненки Євдокія, Василь, Костянтин, Аристарх та Микола.

На фото 1920 року "субботник" на Базарній площі. Наш об'єкт - перший двоповерховий будинок (зліва-направо) на фото. З цього фото слід зробити висновок, що Покровська вулиця, мабуть, перетинала Базарну площу і на іншому боці площи ставала Кооперативною (чи Козацьким валом).

Ліворуч на фото вище ми бачимо фрагмент "одноповерхового" будиночку (за електричним стовпом). Так ось, це не будиночок, а фрагмент зруйнованої у 1932 році Введенської церкви (ось цей фрагмент з декілька іншого ракурсу):

   Наш об'єкт з іншого ракурсу (він праворуч від вишки):

Нині цей будинок виглядає так (наліво йде Покровська вулиця, праворуч - спуск до Кузнечної вулиці):

    С 1980-х років (?) дотепер у будинку розташований другий корпус Сумського обласного краєзнавчого музею. А що було після Жовтневого перевороту 1917р.?

Дивись на мапі
Соборна вулиця/Соборна вулиця 39 (Перша жіноча гімназія)

Вулиця Соборна, 39.

У 1873 р. в Сумах була відкрита перша жіноча прогімназия, перетворена потім у гимназию. На вулиці Соборній Сумським земством була придбана ділянка для побудови двуповерхової будівлі гімназії.

Перед гімназією розташувався сквер (зараз сквер Шевченка). На фото сквер перед жіночою гімназією, не пізніше 1901р.:

Вид на гімназію:

Вид на сквер та вулицю Соборну, готель Проводник та Спасо-Преображенський собор :

З боку Псла будинок виглядав так (фото не датоване, але, мабуть, 1930-і роки ХХ сторіччя; ліворуч спуск зі скверу Харитоненка, вулиця Гагаріна, вдалині - Спасо-Преображенський собор, фонтану Садко ще немає):

У радянські часи в приміщенні розташовувалася середня школа №2 (роки?).

У 1996 році в цьому будинку розмістився перший корпус Української академії банківської справи (зараз входить у склад Сумського державного університету)

Зараз вид на будинок з боку Псла( приблизно з того ж напрямку, що і попередня світлина, вже з фонтаном Садко):

Дивись на мапі
Електропідстанція цукрового заводу

У той же період, що і Палац культури КРЗ , у вигляді трамвайного вагона була зведена електрична підстанція цукрового заводу (на будинку дата 1929).

Вона розтошовувалась на перетині вулиць Привокзальної та Троїцької (з лівої сторони Троїцької, якщо йти по неї до Привокзальної).

Нині ця будівля втратила первісний вигляд і більше нагадує невелику романську базиліку.

Ось так вона виглядала (фото, мабуть, 1930-х років):

Дивись на мапі
Rebrobzeech

Rebrobzeech is a white wolf, having 10 tails, three horns top of his head, big and scary but he was nice, and Rebrob was 700 years old and his year born is 1322, and he haves a 5 circles on his behind left legs, on his head, his ears, his tails and on his almost near to his eyes, he is the scariest Animal ever born on the world, and it's a friend of Kitsune and Slushi.

He is fierce bit and his right nose is clogged, not nice to become him, he cannot be near by everyone and is a dangerous friend so much! But if they all far from him, he is sad and they running from him and his tears is big and he is crying and the waters is like a rain and they all using umbrella.

# Jinja

He not interacting With Jinja on screen, He don't ever meet Jinja and it's unknown.

# Kitsune

He do newly meets Kitsune while screaming, and he starts introduces to kitsune and She very like it to him that he was the perfect introduce to be meet

Rebrobzeech as seen, he sometimes talking not much, he sometimes not like to talk.

Rebrobzeech seens similar to three tailed fox from Inuyasha (maybe the three tailed fox is appear from that film name)
9 Травня провулок

До жовтневого перевороту 1917 року звався Сурогинським провулком.

Березень 1917 року. "Февральская революция" докотилася до Сум. Перехрестя вулиці Соборної та провулку 9 травня (люди рухаються до Покровської площі):

   Той же будинок на перетині провулку 9 Травня та Соборної вулиці у 1997 році:

А ось як виглядає цей будинок на куті Соборної та провулку 9 травня у 2017 році:

Інший будинок на перетині Соборної вулиці та провулку 9 Травня - будинок №29 по Соборній (вихід на сходи до вулиці Нижньособорної вулиці, в останні радянські часи в будинку було бюро працевлаштування), фото початку 1990-х:

Ліворуч від сходів до вулиці Нижньособорної вулиці - крута стіна складів купця Скрипниченко, а праворуч - будинок кінця XVIII сторіччя, який по одній з версій належав нащадкам військового судді Сумського полку. Сучасний вид він надбав у 1849 році, коли дерев'яна частина будинку згоріла та була замынена на цегляну. Другий поверх орендував під ательє та квартиру відомий сумський фотограф Грамм, а на нижньому поверсі були магазини. (Джерело.)

Вид початку 1990-х років на старий купецький будинок, спорудженний у XVIII сторіччі (його адреса у 2017 році: пров. 9 Травня, 2):

Кафе "Юність" на перехресті провулку з вулицею Воскресенською, середина 1980-х:

Дивись на мапі
Покровська площа/Покровська площа 2

На місці теперішньої ДПАУ, банку розташовувались у радянські часи Будинок побуту (Дом быта), а також Сумська обласна універсальна наукова бібліотека.

Будинок бібліотеки мав адресу Червона площа, 4.

Будинок дореволюційний. Але поки не маю його історії.

Фото бібліотеки (десь 1960-х років?):

Ще одне фото тих же часів (фото зроблено зі скверу біля альтанки):

Ось група будинків з бібліотекою (праворуч) десь середини 1970-х - фронтонів на криші вже немає (прямо - Спасо-Преображенський собор):

Ось це ж місце після спорудження "Дома быта" (фото з Театральної площі):

Дивись на мапі
Незалежності площа/Незалежності площа 10 (Комсомол кінотеатр)

Будинок на Площі Незалежності, 10 (колишня адреса: площа Леніна, 12). Кінотеатр ім. Ленінського комсомолу (Комсомол) був побудований у 1961 році по типовому проекту.

Назву отримав на честь 40-річчя комсомолу. Був розрахований на 520 місць.

Можна навіть розібрати афіши на фото.

   Кінотеатр у 1980-і роки (фото О.Дем'яненка):

На початку 2000-х років у приміщенні розташовувався банк Володимирський. У 2010-х - різні організації.

Дивись на мапі.
Асмоловський парк

Сад (парк) з віллою, належав заводчику Асмолову Івану Олександровічу . Починався недалеко за Троїцьким собором та йшов вздовж Троїцької вулиці майже до самої Червонозоряної вулиці. На теріторії саду була невеличка водойма, та багато рідкісних дерев.

Вілла була побудована на початку ХХ сторіччя. Зараз ії будинок - один з комплексу так званого ЛСУ (адреса - Троїцька площа, 14).

Незабаром після революції тут розташовувався "будинок малятка". Після війни, з 1943 по 1947 рік, тут тут знаходився шпиталь, а після, так звана - "Водолечебница".

(М.В.Сергієнко "Путешествие с дилетантом или мой дом в интерьере")

На фото початку XX сторіччя парадні сходи та тераса вілли, які виходили в сторону парку:

Тераса та сходи вілли були знесені у 1982 році.

Вид на будинок у 2010-і роки:

Дивись на мапі.
Академічний провулок

Провулок, що  продовжує Думську вулицю після ії перетину з Петропавлівською .

На фото кінця XX сторіччя вулиця Думська поблизу перехрестя з Петропавліською вулицею. Ліворуч - на куті, з каланчею - будинок Окружного суду. Власне, це і є сьогодні Академічним провулком.

На фото: будинок міського суду (фото 1956 року). Зараз на цьому місці корпус УАБС (будинок №9)

Будинок №6, в останні радянські часи турбюро "Спутник", - колишня садиба дворян Савічей (будинок XIX сторіччя), фото 1990-х рр.:

Дивись на мапі
Заливна вулиця

Дивись також район Гусинці.

Понтонний міст через Псел проіснував в районі Гусинців до початку 1980-х років. Фото мосту 1960-х років:

Будинок №6 по Псільській вулиці з лівого берегу Псла, тобто з місця майбутньої Заливної (початок XX сторіччя):

Місце майбутньої Заливної вулиці (початок XX сторіччя?):

   На фото Володимира Суркова біля будинку №40 по Заливній вулиці. Земляний насип робився для того, щоб підняти будинок та зберегти його під час регулярних затоплень.

    Дивись на мапі.
Миколаївська (Николаевская) площа

Зараз на місті цієї площи — площа Незалежності.

Площа спочатку мала назву Миколаївської (рос. — Николаевской), а потім на честь Петра I була перейменована у Петровську (рос. — Петровская).

Ось площа на початку ХХ сторіччя (зараз на місці зруйнованої Миколаївської церкви — хрест та пам'ятний знак):

Розташування площі можна побачити на цьому фото (1940-х років) — на початку вулиці Миколаївської:

На фото: будинок міської управи (не існує зараз) на куті Миколаївської площі та вулиці Нижньої соборної (зараз це приблизно біля «Акрополю»)

Рештки будівлі міської управи на Нижній Соборній (2017р., на передньому плані):

Вид на вулицю Соборну з Петровської площі (1950-і — 1960-і ?). Дивись на дорожні знаки (заборона їздити коням). Немає тролейбусного дроту. Сталінка праворуч вже є. А крайнього зліва будиночку вже немає (на його місці МТС чи що там).

Вид на Воскресенську церкву з площі Петровського:

На фото приблизно 1960-х років вигляд площі Петровського зі скверу Супруна, який входив у склад площі (направо йде Соборна вулиця, а Миколаївської вулиці не видно, вона йде наліво від точки фото):

У сквері був встановлен бюст Герою Радянського Союзу — Супруну С. П. (на дальньому плані — Миколаївська вулиця?)

А на цьому фото (теж приблизно 60-их років) можна бачити вихід Соборної (тоді — Леніна) на площу(сквер Супруна зправа, за огорожею, на фото видна тільки огорожа):

На цьому фото середини 1970-х років - реконструкція площі Петровського, будівництво адміністрації, за забором — демонтаж скверу ім. Супруна, будинок — будинок Штайнера:

Дивись на мапі.
Класична гімназія

Розташована по вулиці Троїцька , буд. 3.

Перша чоловіча гімназія у Сумах. Була відкрита у 1873 році (до цього була прогімназія). Названа на честь імператора Олександра II.

В серпні 1869 року земська управа за 2 тисячі рублів придбала у купця Гонтарева садибу на ім'я "Карпівська" на вулиці Троїцькій для будинку прогімназії. Вже наступного року там розпочалися заняття. Ще через три роки статус учбового закладу підвищили до гімназії та додали ще три вищих класи.

Комплекс споруд Олександрівської чоловічої гімназії зводився поступово протягом другої половини XIX сторіччя. У 80-ті роки XIX сторіччя біля будівлі гімназії для учнів з інших міст був побудований пансіон на 40 чоловік.

Хлопчиків, серед яких більшість складали сум'яни, навчали російській та церковнослав'янській мовам, латині, грецькій, французській, німецькій мовам, логіці, російській та загальній історії, географії, математиці, фізиці, чистопису, кресленню, малюванню.

Закон Божий викладався священиками трьох конфесій: православної, римо-католицької та лютеранської.

Атестат зрілісті, отриманий після Олександрівської гімназії, відкривав шлях до вступу в будь-який російський університет чи на державну службу. Учні, що закінчили гімназію з золотою чи серебряною медаллю, отримували чиновничий чин першого класу відразу після вступу до держаної служби.

(Джерело тут) .

У 1930-і роки в приміщенні був розташований рабфак:

У повоєнні часи в цьому будинку був Сумський педагогічний інститут, а потім середня школа №8. (Зі школами №8 заплутатися легко, так).

Так виглядав вхід у будинок, коли тут був розміщений Сумський педагогічний інститут:

А це фото колишнього пансіону тих же часів (в цьому будинку був фізмат факультет):

Ось ще одне фото 1950-х років (педінститут та праворуч - службове приміщення, флігель Александрівської гімназіі, в ньому у 1970-і - 1990-і була шкільна столова, потім там проходили уроки праці):

Фото флігелю гімназії у 1990-і роки:

Зараз до комплексу приміщень Олександрівської гімназії входить і сусідня будівля (по вулиці Троїцькій,5) - на місці, де раніше була друга жіноча гімназія.

Весною 2017 року гімназія по ініциативі міськорї ради була переведена на українську мову навчання. Кілька батьків подали позов до суду проти цього, але програли суд.

У липні 2017 року Олександрівська гімназія була перейменована рішенням міської ради (ініциатор - депутат В.Чепик) на "Класичну гімназію".

Дивись мапу.
Сумська обласна державна адміністрація

Треба писати.

На фото 1974 року будівництво **Сумської обласної державної адміністрації**, кут вулиці Соборної (на той час - Леніна; будинок не зберігся) та площі Петровського. Це той самий будинок, що направо продовжувався будинком Штайнеру. В цьому будинку у останні роки його існування було "гороно" (міській відділ народної освіти) і на фото якраз вхід до нього. А в самому будинку Штайнера був виконком міської ради (?).

Ось колаж, що висвітлює розташування цього будинку та будинку Штайнера:

На цьому фото середини 1970-х років - реконструкція площі Петровського, будівництво адміністрації, за забором - демонтаж скверу ім.Супруна:

Будівництво будівлі адміністрації, фото початку 1970-х (фото зроблено десь з району 2-го Продольного провулку чи від Героїв Сумщини. Ліворуч - купола Спасо-Преображенського собору, праворуч - Воскресенська церква):

На фото 1980-х років випуск курсантів артучилища, урочистості на площі. Ще немає будинків Київстару, будинку профспілок, є старий будиночок з плакатом на торці, на Соборній.
Линтварьових садиба (музей А.П.Чехова)

Група будівель на вулиці Чехова , що на Луці.

Будинок 79.

Так він виглядав взимку десь в першій чверті XX сторіччя:

Той же будинок влітку (фото приблизно тих же часів):

Так цей будинок віглядає на фото 1960-х років:

Будинок 92:

Відповідно до інформації однієї із найстаріших збірок наукових праць за редакцією Дмитра Багалія «Сборник Харьковского историко-филологического общества», спочатку садиба на Луці належала звичайному військовому «обивателю», який не мав навіть родового прізвища, Кузьмі Лаврентьєву.

У 1763 р. він купує свій перший клаптик землі, а вже з роками пізніше, коли потрапив на службу до відставного полковника Івана Кондратьєва, йому дістається додатковий наділ землі. За два десятки років згодом у 1785 р. – Кузьма вже прапорщик … і має статус дворянина.

«З 1790 р. садиба переходить у спадок сину Кузьми Лаврентьєва - Михайлу, а з 1825 р. - його племіннику Павлу Михайловичу Линтварьову, його родині і нащадкам. Після цього, за садибою закріпилося найменування «садиба Линтварьових» і розпочалася історія відомого роду. Сама сім’я була нащадками сумського козачого сотника Андрія Марченка та відігравала провідну роль серед сумського дворянства», - зазначає кандидат економічних наук, доцент, науковий співробітник науково-дослідницького центру Української академії банківської справи Національного банку України, краєзнавець Сергій Тихенко.

Зараз у будинку розташований будинок-музей А.П.Чехова (сторінка музею в вікіпедії).

Будинок 92 знаходиться у вкрай поганому стані.

Ось він на фото (повоєнні роки? 1960-і роки? фото Ігоря Швачунова):

А ось він у 2010-і:

Дивись на мапі.

Джерело інформації
1-а Набережна вулиця ріки Стрілки

Нажаль я поки що не можу знайти ані старих світлин цієї вулиці, ані її історії.

Якщо я вірно розумію, то річка Стрілка «упакована» у трубу, і шматок канави на фото нижче (2017 рік) — єдине, що залишилося від річки. Фото зроблене навпроти ринку, біля перетину провулку 9 Травня та 1-ої Набережної ріки Стрілки.

Але на ній досі знаходяться ось-такі будиночки, жити яким, мабуть, залишилося недовго (перетин вулиці Засумської/провулку 9 Травня та 1-ої Набережної ріки Стрілки):
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 49

Будинок 49 по вулиці Петропавлівський зберігся.

На фото - демонстрація 7 Листопада 1960 року проходить повз нього у напрямку Покровської площі (на жаль текст плакатів на будинку не розібрати). Фото А.Ф.Сабодаж.

Ліворуч, за колоною демонстрантів, Обласна дошка пошани. Сьогодні на цьому місці знаходиться, так званий, "будинок художників".

   У 1990-і будинок виглядав так:
Соборна вулиця/Палац дітей та юнацтва

Будинок по вулиці Соборній 37 побудований у 1913 році (?) по проекту архітектора Шольца.

Це був будинок Спілки взаємного кредиту Сумьского повітового земства (Общество взаимного кредита Сумского уездного земства).

Спілка переїхала в цей будинок у 1913 році.

У радянські часи - Палац піонерів (пишуть - з 1934 року, але це треба уточнювати).

Вид на Палац піонерів та сквер Шевченка (1960-ті?):

Дивись на мапі.
Кузнечна вулиця

На початку ХХ сторіччя на вулиці проживали ковалі та робітники металлургійних спеціальностей. Тому й вулиця зветься Кузнечною.

Фото першотравневої демонстрації 1934 року.

Вдалі ліворуч - кут **вулиці Кузнечної** та ії вихід на Базарну площу. Вдалі прямо - Ільїнська церква. Праворуч - будинки, починая з Воскресенської 1 (нині - готель Україна), і далі - до Козацького валу.

На фото (1960-х років?) - той же кут, але з іншого ракурсу та з іншим будинком, вихід вулиці на стару Базарну площу (праворуч - за кутом - міський сквер). Фото А.Друзя.

   Той самий кутовий будинок, що на фото вище, у 1990-і роки:

Вид на початок Кузнечної вулиці у травні 2017р.:

Дивись на мапі
Петропавлівська вулиця

Сторінка вулиці в вікіпедії

Вулиця Петропавлівська пролягає від Покровської площі в південному напрямку, у старий Перекопський район.

В радянські часи звалась спочатку вулицею Сталіна, потім вулицею Леніна.

На фото початку XX сторіччя - вихід Петропавлівської вулиці на Покровську площу (можна бачити Введенську, Покровську, Воскресенську церкви та Спасо-Преображенський собор):

На фото: початок вулиці Петропавлівської біля Покровської площи. Така велика кількість коней, можливо, пояснюється базарним днем - на західній частині Покровський площі був базар до 1917 року:

Приблизно з того ж місця, але без коней:

(До речі: на всіх трьох вищенаведених фото є будинок контори садиби Суханових та огорожа самої садиби Суханових.)

Перехрестя Петропавлівської та Думської вулиць, Покровська площа попереду (Думська - у радянські часи звалась Першотравневою). На фото початку XX сторіччя за будинком Окружного суду - купола будинку "Общественного собрания" (фото зроблено в напрямі від Покровської площі):

Вид на Соборну, **Петропавлівську** вулиці та Покровську площу у 1944 році:

Будинок №91 по Петропавлівський, там де у 2010-і роки знаходиться міський УКС ("управление капитального строительства"), у радянські часи займав відділ соціального забезпечення, а ще раніше - тут був лімонадний ("пивний") заводик (джерело). До революції 1917 року цей будинок належав банкіру Чурилову (№ 91). Його дружина Наталія Олексіївна була випускницею Санкт-Петербурзької консерваторії і цей будинок став одним з осередків музикального життя міста (джерело).

Ось фото цього будинку 1980-х років:

Будинок №105 по вулиці Петропавлівській - це колишня садиба полковника Маринича (побудована у 1915 році). Під час Другої світової війни у будинку розташовувалося гестапо. Після війни тут був шпиталь, потім полікліника, потім - медичне училище, а нарешті зараз в цьому будинку медична бібліотека. (Джерело).

Так виглядав будинок у 1960-і роки:

До революції 1917 року вулиця переходила в *Петропавлівський вигін*, на якому влаштовувалися огляди-паради місцевого кадетського корпусу.

Забудова тут була практично відсутня, а проїжджа дорога була відзначена двома липовими алеями, посадженими, за твердженням старожилів, наприкінці XIX століття в пам'ять про трагічно загиблу дочку Павла Івановича і Віри Андріївни Харитоненків — Зінаїду.

Фото - десь у 1950-ті роки біля спиртзаводу. Район зветься Липки по сьогодня.

Вид з боку центрального міського кладовища на Липки, 1959 рік (башня у районі СЛВЗ):

Петропавлівська вулиця біля центрального кладовища ще у 2016 році виглядає як "позаміське", деревенське. Володимир Сурков пише, що ці ділянки та будинки виділяли для відставних офицерів та що їх, вірогідно, будували полонені німці (джерело). Вид на "котеджи":

Дивись на мапі.
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 56 (контора садиби Суханових)

Вулиця Петропавлівська, 56.

Генеральний план садиби Сумовських (Суханових), 1990-і роки

   Будинок контори садиби Суханових-Сумовських (сама садиба - поруч, за огорожею) на фото початку ХХ сторіччя:

Комплекс будівель, до яких входила і контора, був зведений у 1895 році купцем Сухановим Миколою Олексійовичем . До комплексу також входила сама садиба (двоповерховий жилий будинок) та одноповерховий будинок службових приміщень.

Потім від Суханових садиба відійшла до Олени Августівні Сумовської.

Фото початку XX сторіччя (зліва - каланча Окружного суду):

На цьому фото будинок дан з боку Окружного суду:

Після жовтневого перевороту 1917 року в будинках садиби розташовувався штаб Червоної армії.

В радянські часи (коли саме?) і в конторі і в садибі був розташований Сумський міський комітет КПРС. (А в одноповерхових службових приміщеннях - дитячий садок).

На фото 1950-х (по одягу) - демонстрація проходить повз контору:

Вид на будинок початку 1960-х (?)

Теж, мабуть, 1960-і - будинок партійної освіти:

З середині 1990-х років будинок здавався в оренду приватним фірмам, був частиною УАБС.

Так будинок виглядає зараз (2010-і роки):

Дивись на мапі.

[Джерело тут.]
Соборна вулиця/Соборна 27

Будинок по вулиці Соборній , 27:

   До 1913 року другий поверх будинку займала Спілка взаємного кредиту Сумьского повітового земства (Общество взаимного кредита Сумского уездного земства). Так що це фото зроблено до 1913 року.

Ця спілка була заснована у 1873 році, а в березні 1913 року переїхала у власну будівлю, побудовану по проекту архітектора Шольця на вул.Соборній, 37 (зараз міський Палац дітей та юнацтва).

На першому поверсі - (?) книжний магазин купця Ільченко (по даним краєзнавця Павла Івановича Никитенко). Також в цьому будинку розташовувався гастроном купця Скрипниченко.

Під час другої світової війни будинок сильно постраждав, але не був зруйнований остаточно.Його відремонтували, а також добудували третій поверх (нижчий за перші два). Лепніну та карніз прибрали.

Дивись на мапі

Джерело тут.
Незалежності площа/Незалежності площа 15 (Рюмочная)

Здоров будь, читачу!

Це історія одного успіху, що надіхне тебе на плідне життя в Сумах. Нас цікавить будинок зправа від Воскресенської церкви (ще немає дзвінниці у церкви, а навкруги церкви стіна).

Будинок навпротив ЗАГСУ, по Площі Незалежності 15 і якого зараз немає, - в ньому була знаменита на усе місто "Рюмочная".

Фото приблизно 70-их років, але сам будинок, вочевидь, кінця XIX сторіччя. У дверей зранку вже стоїть народ!

   Чи ось з такого ракурсу (1970-і, фото Смолярова Ю.А., вулиця Горького - на нас, Кооперативна - прямо та направо):

Так руйнували цей будинок (десь на початку 90-их, ліворуч - Воскресенська церква):

Дивись на мапі

Але не впадай у відчай! Не все пропало!

Коли зерно пшеничне, як у землю впаде, не помре, то одне зостається; як умре ж, плід принесе. Отож гугль усе знає:

Карьєра рюмочної зараз у цій точці:
Richard Sago

Richard Sago Is An Developer Of Sago Mini. Richard Sago Will Also Give Sago Mini Logo An Habitat Colors. Anthony Sago, San Sago, Teamjun Sago And Richard Sago, Gonna Join The Team. If Delfine Were To Hit The Costent, Then The Developers Of Sago Mini Will Fix The Costent. Almost Delfine Will Continue That But The Customers Will Have Job As Finding Delfine Will Be Extremely Difficult. He Also Know The Evolution Of Sago Mini. Teamjun Sago Will Continue That When The Page Is Gone. Delfine The Prosmonoter Of The Page, Will Figure Out! But The Weldo Isn't Supposed To Be The Same At All. Richard Sago Will Fix The Problem
Сумихімпром

Хімічне виробництво, на базі якого створилось сучасне ПАТ "Сумихімпром", з'явилося після Другої світової війни.

У 1946 році згідно Закону «О пятилетнем плане восстановления и развития народного хозяйства СССР на 1946-1950 гг.» радянське керівництво прийняло рішення про будівництво в Україні нового суперфосфатного заводу. Його було вирішено розмістити біля 54-тисячніх (тоді) Сум.

4 вересня 1947 року Сумський облвиконком прийняв рішення вилучити від будівництво нового виробництва 98 га землі у колгоспу "Індустрія" в урочищі поля №6 між Харківським шляхом та залізницей.

Хімічне виробництво розташується на височині, а знизу - заболочена пойма Псла. У 1980-і роки ці заболочені ділянки были відведені під дачний кооператив "Олдиш-86". Тут розмістилося три тисячі ділянок з завезеним чорноземом.

Джерело

Прохідна Сумського суперфосфатного заводу, фото 1960 року:

   1980-і (?):
Реальне училище (школа №4)

Будинок розташований на вулиці Петропавлівський, 79. Був побудований на гроші І. Г. Харитоненка.

До 1917 року тут розміщувалось Сумське реальне училище. В училищі готували молодь до вступу в технічні виші. Училище мало механічне і хіміко-технічне відділення.

Училище мало домову церкву в ім`я Олександра Невського і добре обладнану хімічну лабораторію (які кольори флагів?).

Ще одне непогане фото (Ігор Ройченко каже в фейсбуці, що кована огорожа ще була у 1967 році і навіть працювали замки з брондзи):

У 1917 році училище було перейменовано у Сумський народний університет (Сумской народный университет).

В 1924 році в цьому будинку були створені трирічні педагогичні курси, на базі яких виник педагогічний технікум, а потім и педагогічний інстітитут.

В тому ж 1924 році в цей будинок переїіхала (?звідки?) школа № 4.

До реконструкціїї 1993 року школа виглядала так:

Інший ракурс, вхід у школу (світлина початку 1990-х):

Джерело тут

Дивись на мапі
Соборна вулиця/Соборна вулиця 33

Будинок по вулиці Соборній . 33.

На цьому фото 1910-х років можна бачити наш обєкт та квітковий кіоск (одноповерховий будиночок) на краю скверу Шевченка, який простояв на Соборній майже до 1980-х років (зараз його немає):

У 1960-і - 1970-і тут був гастроном (фото цього періоду).

Потім був магазин Дари ланів (овочевий).
Гагаріна вулиця

До революції - Кустовська вулиця (джерело).

Вулиця межувала з парком Ліщинських: На фото доріжка з довгою лавою в парку.(ліворуч, за огорожею видно саму вулицю та фасад Державного банку, нині - художнній музей):

На фото 1960-х років початок вулиці Гагаріна (ліворуч - край парку Лещинських, підйом з Харківського мосту):

Дивись на мапі
Ливарний завод (за озером Чеха)

Писати

Ливарний (литейный) завод був відкритий у 1859 році купцем Антоном Розенквістом поблизу озера Чеха. У 1895 році Розенквіст передав котельні, машинобудівні та ливарні майстерні в оренду Павлу Харитоненку та його іноземним партнерам, бельгійцям Еме Робертсу, Альберту и Полю Жиленам. (Джерело тут.)
Івана Харитоненка вулиця/Івана Харитоненка вулиця 3 (Школа 19)

Будинок по вулиці Івана Харитоненка, 3, побудований у 1936 році.

З самого початку до сьогодняшнього (2016) дня (з перервою на другу світову війну) в будинку розташована середня школа №19.

Школа має свою сторінку з історією

Після визволення Сум у 1943 році в школі був влаштований шпиталь. У 1945 році після закінчення світової війни існувала як чоловіча школа.

У 1990 році здійснено капітальний ремонт школи і збудовано їдальню, а в 2007 році  її було реконструйовано.

Дивись на мапі
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 62

Будинок 62 по Петропавлівській вулиці

   Будинок розташований навпроти будинку Громадських зібрань (нині Сумьскої обласної філармонії).

Усадьба Анікєєнко до 1907 року.

Наприкінці першого десятиріччя XX сторіччя перша чоловіча гімназія вже не вміщала охочих навчатися.

В 1907 році в цьому будинку була відкрита друга чоловіча гімназія. За гімназією закріпилося ім'я Ізмайлівській по імені ії засновника та голови попечительскої ради Миколи Ільїча Ізмайлова.

Проіснувала як гімназія до жовтневого перевороту 1917 року.

В радянські часи тут розташовувалась середня школа №1, потім музична школа №1.

В кінці 90-их років XX сторіччя сюди переселився відділ декоративно-прикладного мистецтва краєзнавчого музею, потім будинок було віддано у ведення міського УВС.

На поточний час (2016) будинок перейшов у власність Укрпромбанку та був відреставрований.

Джерело тут.

Дивись на мапі
КРЗ (Павлівський цукровий завод)

Павлівський цукровий завод був заснований у 1869 році цукорозаводчиком Іваном Герасімовичем Харитоненко та наречен Павлівським на честь його сина - Павла Івановича Харитоненка.

На фото: чергова перебудова заводу на початку XX сторіччя

Навпроти заводоуправління КРЗ розташовувалася пожарна частина . Зараз в цих приміщеннях магазини. Фото початку ХХ сторіччя:

Завод багаторазово перебудовувався. У 1924 році завод був перейменований на "Краснозвездинский рафинадный завод" (КРЗ).

Прохідна КРЗ у 1925 році:

У другу світову війну завод не зупинявся.

Після 1991 року завод почали різати на металобрухт.

В 1999 перейменований на "Сумський рафінадний завод". В 2006 році завод було приватизовано, але він не оминув банкротства. На фото: завод перед знищенням.

16 січня 2014 року підірвані залишки стін колишнього Павлівського цукрового заводу.

    Дивись на мапі

Багато фото розрухи

Більше фото:
Міст Харитоненко

Міст через Сумку по вулиці Троїцькій між Миколаївською площею (зараз поворот з вулиці Героїв Сумщини) та конторою Харитоненка.

Спочатку був дерев'яний, потім Харитоненко збудував бетонний міст. На фото міст на початку XX сторіччя:

У 1943 році був зруйнований:

Після війни відновлений.

У жовтні 2012 року міст був реконструйований по фотографіям:

Дивись на мапі.
Воробйовка

Воробйовка - один з хуторів, що йшли за Харківським мостом вздовж Харківської дороги.

Житлові масиви по вулиці Харківський, 9–12 мікрорайони, вулиці СКД та Прокофьєва, а також Хімгородок — все це виникло наприкінці 1970-х років. До новобудов тут були хуторки, деревні та села, а також дачі заможних жителів.

Два старих одноповерхових будиночка, відразу за Харківським мостом (зліва, якщо йти від моста по Харківській) — це останні залишки приватного сектора, яким була забудована уся ця територія.

На початку XX сторіччя Харківська дорога перетинала п'ять мостів (дивись мапу), тому що Псел в цьому місці розгалужувався на п'ять рукавів. А по обидві сторони від дороги були невелички хуторки — по ліву сторону Самодаєвщина та Воробйовка, по праву — Сапуховка та Філатовка, а потім, там, де поворот на вулицю Прокофьєва, розташовувалася дача купця Скубенко.

Хутір Воробйовка розташовувався вздовж короткої вулочки, що йшла перпендикулярно Харківським греблям. Вона відходила від головної дороги десь у районі нинішнього виставкового центру концерна «Укрросметалл» та знаходилась між двома рукавами Псла, що носили ім'я (обидва?) «река Быстрая».

Вид на Воробйовку та Сумку (?) з моста Харитоненка на Троїцькій (перша третина ХХ сторіччя? 1950-і?):

На фото 1950-х (?) років прямо - Харківська вулиця та Харківський міст, зліва - суконна фабрика, праворуч, - так зване Замостьє (Воробйовка та Самодаєвщина):

Залишки Воробйовки - це провулки 1-ий Воробйовський (його вже немає зараз) та 2-ий Воробйовский (дивись цікаву статтю про останній будинок на цьому провулку) . В цьому районі також були були дачі сумчан у післявоєнні роки. Дачі та городи розташовувались навкруги стариць р. Бистрої, на одну з яких, місцеві, ходили купатися та відпочивати. Це був невеликий, але доволі глибокий вир, котрий називали Козловка.

Будинки Воробйовки за Харківським мостом (фото зроблене, мабуть, з якоїсь нової висотки на Харківській вулиці):

Той самий вид, але влітку на світлині кінця 1970-х (?) - вид на Воробйовку з однієї з новобудов на Харківській вулиці. На дальньому плані, на протилежному боці Псла, вже можна бачити сходи, але фонтану Садко ще немає:

Воробйовский провулок, той що 1-ий, був невеличкий, починався від Харківської греблі і закінчувався глухим кутом. В провулку було біля 15-и будиночків та хаток. Деякі були дерев'яні, обмазані глиною, а одна хатка, до останнього, була вкрита соломою. Садиби правоі сторони, простягалися паралельно Харківській, аж до стариць р. Бистрої.

На фото розлив Псла у 1961 році в районі Воробйовки:

Дивись на мапі.

Джерело тут.
Соборна вулиця/Спасо-Преображенський кафедральний собор

**Спасо-Преображенський кафедральний собор** у Сумах — православний кафедральний собор Сумської єпархії УПЦ (МП) у місті Суми.

Офіціальний сайт собору з описом його історії (дещо відрізняється від наведеної тут).

Сторінка у вікіпедії.

Розташован на вулиці Соборній, 31-А.

Двокупольний, хрещатий у плані собор поєднав у собі елементи різних стилів, таких як ренесанс, бароко та класицизм.

У підстави барабану з позолоченим куполом розміщено чотири 3-метрові скульптури апостолів- по одній на кожний кут. Їх об'єднує балюстрада чорного кольору. На фасадах та карнизах є багато ліпних деталей, які зачаровують майстерністю, з якою вони зроблені.

Дзвіниця собору зроблена у стилі бароко. Два яруси примикають до притвору, три інших являють собою чотирикутну башту. Завершується дзвіниця невеликим сферичним куполом з фігурами святих. Вся споруда спрямована вгору, що підтверджує побудова її ярусів.

У середині храму можна побачити ліпнину по мармуру та багато художніх робіт на біблійну тематику. Іконостас було зроблено з білого мармуру та малахіту.

Декілька світлин початку ХХ сторіччя:

Двох'ярусний собор був зведений у центрі міста, на місці дерев'яної церкви. Перший архітектор, який спроектував храм, невідомий.

У середині XIX століття будівля почала псуватися, тому у 1858 році вона була дещо перебудована та перетворилася з двох'ярусної на одноповерхову. Проте сучасного вигляду, такого, яким ми знаємо собор зараз, споруда тоді ще не набула. З 1882 по 1892 рік була проведена капітальна реконструкція храму, під керівництвом Михайла Ловцова, який тоді був російським академіком архітектури. Меценатами відновних робіт були сумські купці Микола та Дмитро Суханови.

До собору було добудовано 56-метрову дзвіницю, на якій було встановлено куранти. Їх було замовлено та виготовлено в Англії. Згодом вони були пошкоджені під час української революції. І лише у 1947 році куранти були відреставровані працівниками заводу ім. Фрунзе: І. П. Ліщинським, І. І. Нікітіним, А. І. Нікітіним та В. І. Балоненком. З того часу куранти заводять лише раз на три доби і цим вони значно досконаліші від кремлівських, котрі заводять раз на 12 годин.

Слід відзначити, що у храмі майстрами було гарно виконано внутрішній інтер'єр та розпис іконостасу. Живописні роботи на біблійські теми були виконані відомими російськими художниками Клавдієм Васильовичем Лебєдєвим та Маковським Володимиром Єгоровичем.

Вид на Спасо-Преображенський собор з Монастирського провулку (початок ХХ сторіччя):

Дивись на мапі
Ринкова площа (Базарная площадь)

Північно-західна частина Покровської площі

Площа нині відсутня. Так вона виглядала наприкінці XIX сторіччя.У центрі вдалині Ільїнська церква, до якої веде Ільїнська вулиця. На місці будинку правруч (орієнтовно) - зараз знаходиться універмаг Київ, а напроти нього - сучасний Макдональдс.

Фото зроблено (орієнтовно) з дзвіниці Введенського храму (Покровська церква).

   Дивись на мапі

А це частинка Ринкової площі біля вулиці Покровської, де спуск до Кузнечної вулиці - ці дома існують. Конкретно в домі ліворуч - відомий у 1970-і роки бар "Під фонарем":

Те саме місце у 1990-і:

На фото 1920 року "субботник" на Базарній площі. Будинок у центрі фото - це нині другий корпус Сумського обласного краєзнавчого музею. З цього фото можна зробити висновок, що Покровська вулиця, мабуть, перетинала Базарну площу і на іншому боці площи ставала Кооперативною чи Козацьким валом.

Вид 1960-х років на Базарну площу до будівництва універмагу Київ (декілька одноповерхових будинків на цьому фото - все, що залишилося від початку XIX сторіччя). Фото зроблено десь з Ільїнської церкви:

    Сучасний (2010-і роки) вид колишньої Базарної площи, Покровсьої площі та околиці (фото з боку Укртелекому):

    Дивись на мапі
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 47

Будинок по Петропавлівській вулиці , 47, був побудований ...

У повоєнні часи на цьому місці розташовувалась обласна Дошка пошани. Ось вона на фото:

   Праворуч від дошки пошани (якщо дивитися "ан фас") розташовувався будинок 49 (він зберігся і є на наступному фото, праворуч від "будинку художників").

Потім на цьому місці побудували так званий будинок художників. Фото початку 1970-х років (кутовий будинок зараз відсутній, на його місці - комплекс Театральний):

Ось цей будинок "ан фас":
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 105

Будинок № 105 по вулиці Петропавлівській побудован у 1915 році архітектором Олександром Гінзбургом для полковника Маринича, поліцмейстера міста (стиль, як пишуть, «півничний модерн»). Будинок був огорожений, в'їзд до двору був через ворота. На фасаді будинку були скульптурні леви-маскарони.

Під час Великої Відчизняної війни у будинку розташовувалося гестапо. Після війни тут був шпиталь, потім полікліника, потім — медичне училище, а нарешті зараз в цьому будинку медична бібліотека. (Джерело).

Так виглядав будинок у 1960-і роки (ще з огорожею, зараз — без):

Ще одне фото садиби полковника Маринича тих же 1960-х років:

Після другої світової війни будинок був перепланований.

Дивись на мапі.
Міські Голови (мери)

* 1992-1994 Усенко Микола Петрович голова міської ради
* 1994-2003 Андронов Олександр Миколайович міський голова
* 2003 Царенко Олександр Михайлович в. о. міського голови
* 2003-2005 Омельченко Володимир Павлович міський голова
* 2005-2006 Клочко Сергій Володимирович в. о. міського голови
* 2006-2014 Мінаєв Геннадій Михайлович міський голова
* 27.02.2014 року обраний секретарем Сумської міської ради, виконуючий обов'язки міського голови - Лисенко Олександр Миколайович .
* 16.11.2015 Лисенко Олександр Миколайович
Міський сквер

Міський (Покровський) сквер - це та частина Покровської площі (в радянському минулому - Червоної площі), що розташована навпроти скверу Харитоненка, - там, де стояли Покровська та Введенська церкви.

Сквер межує зі старою (XIX - початку XX сторіччя) Базарною (ринковою) площею.

Загальний вид на міський сквер у 1950-х роках. До 1932 року десь зліва цього фото і трохи у глибині знаходилися Введенська церква та Покровська церква. Покровська церква стояла майже на лінії Соборної вулиці (ближче до нас на фото), а Введенська церква - глибше, ближче до Воскресенської вулиці.

## До жовтневого перевороту

Вид на Покровську церкву та сквер Харитоненка початку XX сторіччя (зліва в нижньому куті - мабуть, та ж сама будка, що є на фото нижче). Трохи подалі - будинок Земської управи.

Фото зроблено біля Введенської церкви (дзвіниці Покровської церкви) на початку XX сторіття:

## 1920-і - 1930-і роки

Судячи з декількох фото місце біля обох церков у 1920-і роки часто використовувалося як місце для мітингів.

На фото - святкування 1 травня 1928 року біля Введенської церкви (на плакаті "Даеш! Новые кадры пролетарских специалистов"). Фото зроблено десь з кута Покровської площі та Соборної вулиці в напрямку до Покровської вулиці (в радянські часи- Жовневої). Праворуч від вишки - будинок по Покровська вул. 2 (він зберігся).

## Загальний вид на міський сквер та сквер Харитоненка після знесення церков (фото кінця 1930-х років)

Так виглядали обидва сквери після руйнації Покровської та Введенської церков перед другою світовою війною (вид з-за скверу Харитоненка, мабуть з будинку земської управи. На дальньому плані - місце міського скверу, на передньому, - сквер Харитоненка. Дерев'яна споруда, ближча до нас, збереглася.

На фото середини-кінця 1930-х років якийсь парад у сквері. Фото зроблено від скверу Харитоненка в напрямку Покровської (Жовтневої) вулиці. На дальньому плані - будинки, що стоять вздовж скверу на зпуску до Базарної площі. Одноповерховий будиночок ліворуч стоїть на місці майбутнього комплексу "Театральний".

## 1950-і та 1960-і роки

Фонтан на тому ж самому місці, де і дореволюційне фото газетного кіску (навпроти скверу Харитоненка, але на фонтані ще немає вази. За будинками праворуч бачимо дзвіницю Спасо-Преображенського собору):

    Вид на міський сквер 1953 року. Подалі - вихід Покровської вулиці (тоді - Жовтневої) на площу та спуск до Кузнечної (ваза на фонтані вже є):

    На фото - підйом на центральну алею скверу десь з району Кузнечної вулиці:

## 1970-і - 1980-і роки

Той самий фонтан - навпроти памятник Леніну у сквері Харитоненко

    Вид на сквер (і той самий фонтан) у 1980-і роки:

## 2010-і роки

У 2013 році пройшла реконструкція скверу.

Зараз майже на тому ж самому місці знаходиться фонтан:

Встановлена капличка та пам'ятний знак на честь Покровської та Введенської церков:

Дивись на мапі