Ix Tvärnäbb

Ix Tvärnäbb är en Kröxing-Svartkonstnär och äventyrare i Cedermera.

Ix är en normalbyggd Kröxing, skapligt lång och smärt, med i grunden svart fjäderskrud. Trots sin ringa ålder – särskilt med Kröxing-mått mätt – syns stråk av askgrått i Ix dräkt, inte minst längs topparna hos väl valda fjädrar. Vad detta tidiga ålderstecken kan bero på, är det ingen som riktigt vet, eller för den delen överhuvudtaget brytt sig om. Ix särskiljer sig även när det kommer till hans näbb, som av någon anledning är kapad och trubbig – "men likväl skapligt stilig", om Ix får säga det själv, och nog får han det. Vidare kastar Ix en högst besynnerlig skugga, även om det kan vara svårt för det ouppmärksamma ögat att lägga märke till.

Ix är en vandrare, en vagabond, som med lika vässad som len silvertunga ofta charmar och övertalar såväl välbärgade bybor som enkelt gårdsfolk att blidka både hans sinne och aptit – inte sällan i fråga om mustiga spritdrycker och vällagrade ostar. Då Ix alltid ser till att agera gott sällskap, och dessutom njuter i stora drag av att få berätta (stundtals uppdiktade och garanterat alltid kryddade) anekdoter om livet som kringresande i Tassemarken, handlar det aldrig om rena rån eller hot, utan i all enkelhet ett utbyte av "tjänster och upplevelser", som Ix själv gärna uttrycker det. Ix uppskattar livets goda och har en närmast medfödd förmåga att föra sig i de flesta sammanhang – inte minst de mer förnäma. Ix delger ogärna information om sin bakgrund eller uppväxt, och tycks inte ha något hem att tala om. Trots detta åtminstone delvis tärande, smutsiga liv på gatan, vandrande från samhälle till samhälle utan ett tydligt mål i sikte, ser Ix presentabel ut i enkla men hela och rena kläder, gärna lite tillspetsade, strama och unika sett till stil.

Det står dock klart för vem som än behagas nysta i saken, att Ix bär på ett stort, spretigt mörker, något han ej gärna känns vid, kanske rent av förtränger. Hans till synes sorglösa attityd och dekadenta, livsbejakande kringflackande tycks dölja något betydligt svartare, ett bråddjup av mått, vilket då och då kan anas när Ix, pressad i dödskamp eller frustrerad över sattyg, ryter till, hotar eller anfaller med sällan skådat agg, illvilja och rent av njutning i sin plötsligt stirriga blick.

Till detta hör i dunkel höljda Nyx, den för omvärlden allt som oftast dolda entitet som följer Ix vart han än går – även i nattsömnen. Denna diffusa varelse tycks leva, eller för den delen dö, i en ohelig allians med Ix, men ytterst lite konkret fakta är känd kring såväl deras historia som nuvarande relation, likaså om Nyx koppling till föremålet *Onyxdun*. Vad som dock är högst uppenbart, är Nyx förmåga att låta Ix kasta kraftfulla trollkonster, där den i trakten kring Cedermera allt mer ökända (enligt Ix själv, åtminstone) *Märklighetssmäll* är hans viktigaste vapen. Denna färdighet pressar ihop själva rummet, luften och alla dess partiklar, till en konkret stråle av ren kinetisk kraft, som Ix sedan avlossar från sin vänstra handflata. Ix har nyligen varit noga med att upplysa Cedermeras värdshusbesökare och torghandlare om att det var just denna kraft som fullständigt förgjorde den hemska Anletar-matriarken Knorrhane, vilket senare ledde till att Ix och hans äventyrargrupp räddade inte mindre än nio barn undan säker, utdragen död.

För att väga upp detta mörker – kanske på rent undermedvetet plan – och i kombination med hans (måhända inbillade) fallenhet för att agera ledare, har Ix vid flertalet tillfällen tagit på sig rollen av moralisk vägvisare och välgörare. Måhända mer än hans faktiska, ofta ganska egoistiska lynne egentligen motiverar.

Vart Ix egentligen är påväg, i Tassemarken och i livet, återstår att se.

Rimligen även för Ix själv.