Стен Лі

> **Попередження. Дана сторінка не доробленна.**
>
>

Стен Лі в 2014 році

**Стен Лі** , при народженні **Сте́нлі Ма́ртін Лі́бер** ( 28 грудня 1922, Нью-Йорк — 12 листопада 2018, Лос-Анджелес) — американський сценарист коміксів, редактор і видавець. Він був головним редактором Timely Comics, яке пізніше перейменувалось в Marvel Comics. Співпрацюючи з декількома художниками такими як Стів Дітко та Джек Кірбі, створив Людину-павука, Фантастичну четвірку, Людей Ікс. Залізну людину, Тора, Халка, Доктора Стренджа та багатьох інших відомих супергероїв компанії Marvel Comics. Відомий своїми камео у фільмах та серіалах за коміксами Марвел. Вів незалежну кар'єру з 90-х років до самої смерті у 2018 році. Його ім'я присутнє на Алеї Слави. Нагороджений Національною Медаллю Мистецтва у 2008 році.

Творчість Стенлі Мартіна Лібера була ключовою для Marvel Comics, щоб перестати бути в тіні суперницької компанії DC Comics (власників Супермена). У 60-х Стен Лі представив серію супергероїв, які пожвавили жанр і зробив Marvel Comics коміксом.

Неймовірний Халк, Сміливець, Капітан Америка, Срібний Серфер і Людина-павук були серед тієї нової партії супергероїв, які так добре зв’язалися з читачами, бо вони не були ідеальними, але були близько персонажі в конфлікті, з якими вони могли почуватись ідентифікованими незважаючи на його наддержави. Дивіться Пітера Паркер / Людина-павук, молодого чоловіка, чиї наддержави не рятують його від типових проблем підліткового віку. Слід зазначити, що допомога карикатуриста Джека Кірбі (1917 - 1994) була необхідною у створенні багатьох із цих персонажів.

## Біографія

### Ранні роки

Стенлі Мартін Лібер народився 28 грудня 1922 року на Мангеттені , Нью-Йорк,  у квартирі своїх батьків -єврейських іммігрантів румунського походження, Селії ( *уродженої* Соломон) і Джека Ліберів, на розі Вест-98-ї вулиці та Вест-Енд-авеню .  Лі виріс у єврейській родині. В інтерв’ю 2002 року він сказав, коли його запитали, чи вірить він у Бога: «Ну, дозвольте мені сказати це так... (Пауза.) Ні, я не буду намагатися бути розумним. Я дійсно не знаю .Я просто не знаю. »  В іншому інтерв’ю 2011 року, коли його запитали про його румунське походження та його стосунки з країною, він сказав, що ніколи не відвідував її і що він не знає румунської, оскільки його батьки ніколи навчив його.

Батько Лі, який отримав освіту закрійника сукні , працював лише спорадично після Великої депресії .  Сім'я переїхала далі на Форт-Вашингтон-авеню ,  у Вашингтон-Хайтс, Мангеттен . У Лі був молодший брат на ім'я Ларрі Лібер .  У 2006 році він сказав, що в дитинстві на нього вплинули книги та фільми, особливо ті, де Еррол Флінн грає героїчних ролей.  Читаючи *«Червоно-червоний пірник»* , він назвав головного героя «першим супергероєм, про якого я читав, першим персонажем, якого можна назвати супергероєм».  Коли Лі був підлітком, сім'я жила в квартирі за адресою 1720 University Avenue в Бронксі . Лі описав це як "квартиру на третьому поверсі, що виходить назовні". Лі та його брат ділили спальню, а їхні батьки спали на розкладному дивані.

Лі відвідував середню школу ДеВітта Клінтона в Бронксі.  У молодості Лі любив писати й мріяв одного дня написати « Великий американський роман ».  Він сказав, що в молодості він працював на неповний робочий день, як писав некрологи для служби новин і прес-релізи для Національного туберкульозного центру;  доставка сендвічів для аптеки Джека Мея в офіси Рокфеллер-центру ; робота офісним хлопцем у виробника брюк; вступ до театру Ріволі на Бродвеї ;  і продаж підписки на газету *New York Herald Tribune* .  У п’ятнадцять років Лі взяв участь у конкурсі есе середньої школи, спонсорованому *New York Herald Tribune* , під назвою «Конкурс найголовніших новин тижня». Лі стверджував, що вигравав приз три тижні поспіль, спонукаючи газету написати про нього та попросити дозволити виграти комусь іншому. Газета запропонувала йому зайнятися письменницькою діяльністю, що, за словами Лі, «ймовірно, змінило моє життя».  Він рано закінчив середню школу, у віці шістнадцяти з половиною років [ *чому?* ] [ *як?* ] у 1939 році та приєднався до Федерального театрального проекту WPA .

### Шлюб і проживання

З 1945 по 1947 рік Лі жив на орендованому верхньому поверсі коричневого будинку на сході 90-х на Мангеттені.  Він одружився з Джоан Клейтон Букок , родом з Ньюкасла , Англія,  5 грудня 1947 року  , а в 1949 році пара купила будинок у Вудмірі, Нью-Йорк , на Лонг-Айленді , живучи там до 1952 року.  Їхня донька Джоан Селія «JC» Лі народилася в 1950 році. Інша дочка, Ян Лі, померла через кілька днів після її народження в 1953 році.

З 1952 по 1980 роки сім'я Лі проживала в районі Лонг-Айленд Х'юлетт-Харбор, штат Нью-Йорк  Вони також володіли кондомініумом на Східній 63-й вулиці в Манхеттені з 1975 по 1980 рік  , а в 1970-х вони володіли відпусткою. будинок у Ремсенбурзі, Нью-Йорк .  Для переїзду на Західне узбережжя в 1981 році вони купили дім у Західному Голлівуді, Каліфорнія , який раніше належав диктору радіо коміка Джека Бенні Дону Вілсону .

### Філантропія

Фонд Стена Лі був заснований у 2010 році, щоб зосередитися на грамотності, освіті та мистецтві. Заявлені цілі включають підтримку програм та ідей, які покращують доступ до ресурсів грамотності, а також сприяють різноманітності, національній грамотності, культурі та мистецтву.

У різний час, між 1981 і 2001 роками, Лі дарував частину своїх особистих речей Університету Вайомінгу

### Юридичні проблеми

У свої останні роки Лі взяв участь у кількох судових справах.

#### Інтелектуальна власність

У 2017 році POW! був придбаний китайською компанією Camsing International у період, коли Лі доглядав за своєю невиліковно хворою дружиною та мав справу з власним погіршенням зору. Лі подав позов проти POW на 1 мільярд доларів ! у травні 2018 року, стверджуючи, що POW! не розкрив йому умови його придбання компанією Camsing. Лі заявив, що POW! Генеральний директор Шейн Даффі та співзасновник Гілл Чемпіон подарували йому, за їх словами, невиключну ліцензію на POW! щоб він підписувався під Camsing, щоб використовувати його зображення та іншу інтелектуальну власність. Цей контракт виявився ексклюзивною ліцензією, на яку Лі стверджував, що він ніколи не вступив би.

Позов Лі стверджував, що POW! заволодів його акаунтами в соціальних мережах і неналежним чином видавав себе за нього. POW! вважав ці скарги безпідставними та стверджував, що і Лі, і його дочка JC знали про умови.  Позов було припинено в липні 2018 року, коли Лі опублікував заяву: «Все це бентежило всіх, включаючи мене та фанатів, але тепер я щасливий бути оточений тими, хто хоче для мене найкращого». і сказав, що він щасливий працювати з POW! знову.

Після смерті Лі його донька Джей Сі зібрала юридичну команду для перегляду юридичної ситуації, пов’язаної з інтелектуальною власністю Лі в його останні роки. У вересні 2019 року JC подав новий позов проти POW! в Окружному суді Сполучених Штатів Центрального округу Каліфорнії не лише щодо нещодавніх подій, а й щодо відновлення прав інтелектуальної власності, які Лі створив під час заснування Stan Lee Entertainment у 1998 році. У скарзі визначено період між 2001 та 2017 роками, протягом якого Кажуть, що партнери Лі Гілл Чемпіон і Артур Ліберман вводили Лі в оману щодо різних угод щодо прав інтелектуальної власності.

У червні 2020 року суддя Отіс Д. Райт II відхилив позов Дж. Сі Лі проти POW! Entertainment, оголосивши це «несерйозним» і «неналежним», наклавши санкції на JC Lee на 1 000 000 доларів США та наклавши санкції на її адвокатів на 250 000 доларів США окремо та окремо . Суд теж дав POW! Розваги право подати клопотання про стягнення судових витрат. «Ми вважаємо себе виправданими сьогоднішнім рішенням Суду», — сказав POW! у заяві. «Стен навмисно створив POW! вісімнадцять років тому разом зі мною як місце для збереження роботи свого життя. Перед тим, як піти з життя, Стен був непохитний, що POW! продовжує захищати його творіння та його особистість після його смерті, тому що він вірив, що ми захистимо його спадок для майбутніх поколінь».

#### Жертва насильства похилого віку

У квітні 2018 року *The Hollywood Reporter* опублікував звіт, у якому стверджувалося, що Лі був жертвою жорстокого поводження з літніми ; У звіті стверджувалося, що, серед іншого, Кея Морган, бізнес-менеджер Лі та колекціонер пам’ятних речей, ізолювала Лі від його довірених друзів і партнерів після смерті його дружини, щоб отримати доступ до багатства Лі, яке оцінюється в 50 мільйонів доларів США .  У серпні 2018 року проти Моргана був виданий обмежувальний наказ про те, щоб протягом трьох років триматися подалі від Лі, його дочки та його партнерів.  У травні 2019 року Вищий суд Лос-Анджелеса висунув Моргану звинувачення за п’ятьма пунктами звинувачення у насильстві за подіями, які відбулися в середині 2018 року.  Звинуваченнями були незаконне ув’язнення , велика крадіжка старшого або залежного від нього дорослого, шахрайство, підробка та жорстоке поводження з літніми.

Ще одним фігурантом передбачуваного жорстокого поводження був колишній бізнес-менеджер Лі Херардо Оліварез, якого Джі Сі познайомив із Лі після смерті його дружини. Лі подав позов проти Олівареса в квітні 2018 року, назвавши його одним із кількох «безпринципних бізнесменів, підлабузників і опортуністів», які звернулися до нього в цей період. Згідно зі скаргою Лі, отримавши довіреність Лі, Оліварес звільнив особистого банкіра Лі, змінив заповіт Лі, переконав його дозволити перекази мільйонів доларів зі своїх рахунків і використав частину коштів для придбання кондомініуму.

### Пізні роки і смерть

У вересні 2012 року Лі перенесла операцію зі встановлення кардіостимулятора , що довело до скасування запланованих виступів на конгресах.  Зрештою Лі припинив участь у конгресах до 2017 року

6 липня 2017 року Джоан Букок, його дружина 69 років, померла від ускладнень інсульту. Їй було 95 років.

Лі помер 12 листопада 2018 року в медичному центрі Cedars-Sinai у Лос-Анджелесі після того, як його терміново доставили туди для невідкладної медичної допомоги раніше того ж дня.  Раніше Лі був госпіталізований через пневмонію в лютому того ж року.  Безпосередньою причиною смерті, зазначеною в його свідоцтві про смерть, була зупинка серця з дихальною недостатністю та застійною серцевою недостатністю як основними причинами. Там також зазначено, що він страждав на аспіраційну пневмонію . Його тіло кремували , а прах передали дочці.

Рой Томас , який змінив Лі на посаді головного редактора Marvel, відвідав Лі за два дні до його смерті, щоб обговорити майбутню книгу « *Історія Стена Лі»,* і сказав: «Я думаю, він був готовий піти. Але він все ще говорив про робити більше епізодичних ролей. Поки у нього вистачало на це сил і йому не доводилося подорожувати, Стен завжди був готовий зробити ще кілька епізодичних ролей. Від них він отримував задоволення більше, ніж від будь-чого іншого».

## Видавнича кар'єра

### Рання кар'єра

За допомогою свого дядька Роббі Соломона  Лі став асистентом у 1939 році в новому відділі Timely Comics, що належить журналу Pulp і видавцеві коміксів Мартіну Гудмену . Timely, до 1960-х років, перетвориться на Marvel Comics. Лі, чия двоюрідна сестра Джин  була дружиною Гудмена, був офіційно найнятий редактором Timely Джо Саймоном .

Його обов'язки спочатку були прозаїчні. «У ті часи [художники] занурювали перо в чорнило, [тому] мені доводилося стежити, щоб чорнильниці були заповнені», — згадував Лі в 2009 році. «Я пішов і приніс їм обід, вичитав, стер олівці з готових сторінок для них».  Реалізуючи свої дитячі амбіції стати письменником, молодий Стенлі Лібер дебютував у коміксах із текстовим наповнювачем « Капітан Америка перешкоджає помсті зрадника» в *Captain America Comics* №3 ( обкладинка датована травнем 1941 року), використовуючи псевдонім. Стен Лі (гра на його ім’я «Стенлі»)  , яке роками пізніше він прийме як своє офіційне ім’я.  Пізніше Лі пояснив у своїй автобіографії та багатьох інших джерелах, що через низький соціальний статус коміксів він був настільки збентежений, що використав псевдонім, щоб ніхто не пов’язував його справжнє ім’я з коміксами, коли він писав «Великий американський роман» . одного дня.  Ця початкова історія також представила торгову марку Капітана Америки — рикошетне кидання щита.  У 2014 році Лі та Брюс Тімм у *святкуванні 75-ї річниці Marvel* адаптували її до послідовної художньої історії .

Лі перейшов від написання наповнювача до справжніх коміксів із резервною функцією, «'Headline' Hunter, Foreign Correspondent», двома випусками пізніше, використовуючи псевдонім «Reel Nats».  Його першим супергероєм, який він спільно створив, був Руйнівник у *Mystic Comics* №6 (серпень 1941). Інші персонажі, яких він створив у цей період, який називають Золотим століттям коміксів , включають Джека Фроста , який дебютував у *коміксах США* №1 (серпень 1941), і Батько Час , дебютував у *коміксах Капітан Америка* №6 (серпень 1941).

Коли Саймон і його творчий партнер Джек Кірбі пішли наприкінці 1941 року після суперечки з Гудманом, 30-річний видавець призначив Лі, якому було трохи менше 19 років, тимчасовим редактором.  Хлопець виявив хист до бізнесу, що змусило його залишитися головним редактором відділу коміксів, а також арт-директором протягом більшої частини цього часу, до 1972 року, коли він змінив Гудмена на посаді видавця.

Лі вступив до армії Сполучених Штатів на початку 1942 року та служив у США як член Корпусу зв’язку , ремонтуючи телеграфні стовпи та інше обладнання зв’язку.  Пізніше його перевели до відділу навчальних фільмів, де він працював над написанням посібників, навчальних фільмів , гасел і іноді створював карикатури .  Його військова класифікація, за його словами, була «драматург»; він додав, що тільки дев'ять чоловік в армії США отримали це звання.  В армії до відділу Лі входило багато відомих або незабаром відомих людей, у тому числі режисер Френк Капра , тричі лауреат премії «Оскар» , карикатурист *New Yorker* Чарльз Аддамс і письменник і ілюстратор дитячих книг Теодор Гейзел , пізніше відомий для світу як «доктор Сьюз».

Вінсент Фаго , редактор розділу «анімаційних коміксів» Timely, який публікував гумор і комікси про тварин, що розмовляють , займав цю посаду, доки Лі не повернувся з військової служби під час Другої світової війни в 1945 році. Лі був прийнятий до Полкової асоціації військ зв’язку та отримав почесне членство. 2-го батальйону 3-го піхотного полку США з об’єднаної бази Льюїс-Маккорд на Comic Con Emerald City 2017 за його попередню службу.

Перебуваючи в армії, Лі отримував листи щотижня в п’ятницю від редакторів Timely, у яких докладно описувалося, що їм потрібно написати і до якого часу. Лі писав історії, а потім надсилав їх у понеділок. Одного тижня поштовий службовець не помітив його листа, пояснивши, що в поштовій скриньці Лі нічого немає. Наступного дня Лі пройшов повз закриту поштову кімнату й побачив у своїй поштовій скриньці конверт із зворотною адресою Timely Comics. Не бажаючи пропускати крайній термін, Лі попросив відповідального офіцера відкрити поштову кімнату, але той відмовився. Тож Лі взяв викрутку й відкрутив петлі поштової скриньки, витягнувши конверт із своїм завданням. Офіцер поштового відділення побачив, що він зробив, і перетворив його на капітана бази, який не любив Лі. Його звинуватили у фальсифікації, і його могли відправити до в'язниці Лівенворт . Полковник, відповідальний за Департамент фінансів, втрутився і врятував Лі від дисциплінарного стягнення.

У середині 1950-х років, коли компанія вже була відома як Atlas Comics , Лі писав історії в різних жанрах, включаючи романтику , вестерни , гумор, наукову фантастику, середньовічні пригоди, жахи та напруженість. У 1950-х роках Лі об’єднався зі своїм колегою по коміксах Деном ДеКарло, щоб створити синдиковану газетну стрічку « *Моя подруга Ірма»* , засновану на радіокомедії з Марі Вілсон у головній ролі .  До кінця десятиліття Лі став незадоволений своєю кар'єрою і подумав залишити поле.

### Комікси Marvel

#### Marvel революція

У 1956 році редактор DC Comics Джуліус Шварц відродив архетип супергероя та досяг значного успіху з оновленою версією Flash , а пізніше, у 1960 році, з суперкомандою Ліги справедливості Америки. У відповідь видавець Мартін Гудман доручив Лі придумати нову команду супергероїв. Дружина Лі запропонувала йому поекспериментувати з історіями, які він віддає перевагу, оскільки він планував змінити кар’єру і не мав чого втрачати.

Лі виконав пораду, надавши своїм супергероям ушкоджену людяність, змінивши ідеальні архетипи, які зазвичай пишуть для підлітків. До цього більшість супергероїв були ідеалістично ідеальними людьми без серйозних тривалих проблем.  Лі представив складних, натуралістичних персонажів  , які могли мати поганий характер, напади меланхолії та марнославства; вони сварилися між собою, турбуючись про те, щоб оплатити рахунки та справити враження на подруг, нудьгували, а іноді навіть фізично хворіли.

Першими супергероями, яких Лі та художник Джек Кірбі створили разом, були « Фантастична четвірка» в 1961 році. Негайна популярність команди  спонукала Лі та ілюстраторів Marvel до створення кавалькади нових назв. Знову працюючи з Кірбі, Лі створив Халка , [  Тора ,  Залізну людину  та Людей Ікс ;  з Біллом Евереттом , Daredevil ;  і зі Стівом Дітко , Доктором Стренджем  і найуспішнішим персонажем Marvel, Людиною -павуком  , усі вони жили в повністю спільному всесвіті .  Лі та Кірбі зібрали кілька своїх новостворених персонажів разом у команду « *Месники»*  і відродили персонажів 1940-х років, таких як Моряк-підводник  і Капітан Америка.  Роками пізніше Кірбі та Лі посперечалися, хто заслуговує на створення *«Фантастичної четвірки»* .

Історик коміксів Пітер Сандерсон писав, що в 1960-х роках:

> DC була еквівалентом великих голлівудських студій: після блискучого переосмислення супергероя DC... наприкінці 1950-х і на початку 1960-х років, наприкінці десятиліття вона зазнала творчої засухи. Тепер для коміксів з’явилася нова аудиторія, і це були не лише маленькі діти, які традиційно читали книжки. Marvel 1960-х років був по-своєму аналогом французької Нової хвилі ... Marvel був піонером нових методів оповіді коміксів і характерів, звертаючись до більш серйозних тем і в процесі утримуючи та залучаючи читачів у підлітковому віці та поза ними. Крім того, серед цього нового покоління читачів були люди, які хотіли самі писати або малювати комікси в новому стилі, який започаткувала Marvel, і розширювати творчі межі.
>
>

Революція Лі вийшла за межі персонажів і сюжетних ліній до того, як комікси залучали читачів і створювали відчуття спільності між шанувальниками та творцями.  Він запровадив практику регулярного включення кредитної панелі на головну сторінку кожного оповідання, вказуючи не лише автора та олівця, але й чорнила та літера. Регулярні новини про співробітників Marvel і майбутні сюжетні лінії були представлені на сторінці Bulletens Bulletins , яка (як і колонки з листами, що з’являлися в кожному заголовку) була написана в дружньому, балакучому стилі. Лі зауважив, що його мета полягала в тому, щоб шанувальники думали про творців коміксів як про друзів, і вважав знаком свого успіху на цьому фронті те, що в той час, коли листи до інших видавців коміксів зазвичай адресувалися «Шановний редакторе», листи до Marvel звертався до творців на ім’я (наприклад, «Дорогі Стен і Джек»). У 1965 році Лі записав повідомлення для нещодавно створеного фан-клубу Merry Marvel Marching Society  . До 1967 року бренд був достатньо добре закріплений у поп-культурі, тому 3 березня радіопрограма WBAI з Лі та Кірбі в якості гостей мала назву «Майде успіху». Зіпсувати людину-павука [sic]".

Протягом 1960-х років Лі писав сценарії, займався мистецтвом і редагував більшість серій Marvel, модерував сторінки з листами, писав щомісячну колонку під назвою « Мильниця Стена » та писав нескінченні рекламні копії, часто підписуючись девізом своєї торгової марки « Excelsior !» (що також є девізом штату Нью-Йорк ). Щоб підтримувати робоче навантаження та дотримуватись термінів, він використовував систему, яка раніше використовувалася різними студіями коміксів, але завдяки успіху Лі з нею стала відомою як «Метод Marvel ». Як правило, Лі обдумував історію з художником, а потім готував короткий синопсис, а не повний сценарій. Спираючись на синопсис, художник заповнював відведену кількість сторінок, визначаючи та малюючи розповідь від панелі до панелі. Після того як художник перегортав сторінки, написані олівцем, Лі писав повітряні кульки зі словами та підписи, а потім спостерігав за написами та розфарбуванням. По суті, художники були співавторами, чиї спільні перші чернетки Лі створив.  Зі свого боку, Лі намагався використовувати витончену лексику у своїх діалогах і підписах, щоб заохотити своїх юних читачів вивчати нові слова, часто грайливо зазначаючи: «Якщо дитині доводиться звертатися до словника, це не найгірше, що може статися».

Після відходу Дітко з Marvel у 1966 році Джон Роміта старший став співавтором Лі над *«Дивовижною людиною-павуком»* . За рік він випередив *«Фантастичну четвірку»* і став лідером продажів компанії.  Історії Лі та Роміти так само зосереджувалися на соціальному та студентському житті персонажів, як і на пригодах Людини-павука.  Історії стали більш актуальними, торкаючись таких питань, як війна у В'єтнамі ,  політичні вибори  та студентська активність .  Роббі Робертсон , представлений у *The Amazing Spider-Man* #51 (серпень 1967), був одним із перших афроамериканських персонажів у коміксах, які зіграли серйозну роль другого плану.  У серії *«Фантастична четвірка»* Лі та Кірбі створили багато відомих сюжетних ліній, а також персонажів, які стали центральними для Marvel, зокрема Нелюдів [  і Чорну Пантеру  , африканця. король, який став першим темношкірим супергероєм мейнстрімних коміксів.

Історією, яку часто називають найкращим досягненням Лі та Кірбі  є « Трилогія Галактуса » з трьох частин , яка почалася у *«Фантастичній четвірці»* №48 (березень 1966 року), розповідаючи про прибуття Галактуса , космічного гіганта, який хотів пожерти планету та його вісника Срібного Серфера .  *Фантастична четвірка* №48 була обрана як №24 в опитуванні 100 найбільших чудес усіх часів читачів Marvel у 2001 році. Редактор Роберт Грінбергер написав у своєму передмові до історії, що «як четвертий рік Фантастичної *четвірки* наближався до кінця, Стен Лі та Джек Кірбі, здавалося, тільки розігрівалися. Оглядаючись назад, це був, мабуть, найплідніший період з усіх щомісячних титрів в епоху Marvel».  Історик коміксів Лес Деніелс зауважив, що «містичні та метафізичні елементи, які заволоділи сагою, ідеально підходили до смаків молодих читачів у 1960-х роках», і незабаром Лі виявив, що історія була улюбленою в університетських містечках. .  Лі та художник Джон Бушема запустили *серію « Срібний серфер»* у серпні 1968 року

Наступного року Лі та Джин Колан створили Сокола , першого афроамериканського супергероя коміксів, у *Капітані Америці* №117 (вересень 1969).  У 1971 році Лі опосередковано допоміг реформувати Кодекс коміксів .  Міністерство охорони здоров’я, освіти та соціального забезпечення США попросило Лі написати комікс-розповідь про небезпеку наркотиків, і Лі задумав сюжет із трьох випусків у « *Дивовижній Людині-павуку»* №96–98 ( обкладинка датована травнем) . –липень 1971), в якому найкращий друг Пітера Паркера стає залежним від ліків, що відпускаються за рецептом. Управління кодексу коміксів відмовилося надати свою печатку, оскільки історії зображували вживання наркотиків; контекст боротьби з наркотиками вважався нерелевантним. Завдяки співпраці Гудмена та впевненості, що початковий урядовий запит забезпечить йому довіру, Лі опублікував історію без печатки. Комікси добре продавалися, і Marvel отримав похвалу за свої соціально свідомі зусилля.  CCA згодом послабив Кодекс, щоб дозволити негативне зображення наркотиків, серед інших нових свобод.

Лі також підтримував використання коміксів, щоб забезпечити певну міру соціальних коментарів про реальний світ, часто торкаючись расизму та фанатизму .  «Stan's Soapbox», окрім просування майбутнього проекту коміксів, також торкався проблем дискримінації, нетерпимості та упереджень.

У 1972 році Лі припинив писати щомісячні комікси, щоб взяти на себе роль видавця. Його останній випуск *«Дивовижної Людини-павука»* був №110 (липень 1972)  , а остання *«Фантастична четвірка»* — №125 (серпень 1972).

#### Пізні роки Marvel

Лі став фігурою та публічним обличчям Marvel Comics. Він виступав на конференціях коміксів по всій Америці, читав лекції в коледжах і брав участь у панельних дискусіях. Лі та Джон Роміта-старший випустили газетний комікс про Людину-павука 3 січня 1977 року.  Остання робота Лі з Джеком Кірбі, *The Silver Surfer: The Ultimate Cosmic Experience* , була опублікована в 1978 році як частина Marvel Fireside Books. і вважається першим графічним романом Marvel .  Лі та Джон Бушема випустили перший випуск *The Savage She-Hulk* (лютий 1980), який представив двоюрідну сестру Халка,  і створили історію про Срібного Серфера для *Epic Illustrated* №1 (весна 1980).

У 1981 році він переїхав до Каліфорнії, щоб розвивати власність Marvel для телебачення та кіно. Він був виконавчим продюсером і знявся в епізодичних ролях в екранізаціях Marvel та інших фільмах. Час від часу він повертався до написання коміксів із різними проектами «Срібний серфер», включаючи однознімок 1982 року , намальований Джоном Бірном  , графічний роман *«Судний день»* з ілюстраціями Джона Бушеми  , обмежену серію *«Притчі»* , намальовану французьким художником Мебіусом  та графічна повість *«Покрабувачі» з* Кітом Поллардом .  Лі недовго був президентом усієї компанії, але незабаром пішов у відставку, щоб замість цього стати видавцем, виявивши, що посада президента — це занадто багато про цифри та фінанси, а не про творчий процес, який йому подобається.

### За межами Marvel

Лі відійшов від регулярних обов’язків у Marvel у 1990-х роках, хоча він продовжував отримувати річну зарплату в 1 мільйон доларів як почесний голова.  У 1998 році він і Пітер Пол заснували нову Інтернет-студію створення, виробництва та маркетингу супергероїв Stan Lee Media .  Вона зросла до 165 осіб і стала відкритою шляхом зворотного злиття, структурованого інвестиційним банкіром Стеном Медлі в 1999 році, але ближче до кінця 2000 року слідчі виявили незаконні маніпуляції акціями з боку Пола та корпоративного офіцера Стефана Гордона.  У лютому 2001 року Stan Lee Media подав заяву про захист від банкрутства відповідно до глави 11.  Пола було екстрадовано до США з Бразилії та він визнав себе винним у порушенні правила SEC 10b-5 у зв'язку з торгівлею його акціями Stan Lee Media.  Лі ніколи не був причетний до схеми.

Після успіху фільму *«Люди Ікс»* студії Fox у 2000 році та актуального на той час фільму Sony про « *Людину-павука»* Лі подав до суду на Marvel у 2002 році, стверджуючи, що компанія не виплачує його частку прибутку від фільмів із персонажами, в яких він брав участь. . Оскільки він робив це як працівник, Лі не володів ними, але в 1990-х роках, після десятиліть заробляння невеликих грошей, ліцензуючи їх для телебачення та кіно, Marvel пообіцяла йому 10% будь-якого майбутнього прибутку.  У 2005 році Лі та компанія домовилися про нерозголошену семизначну суму.

У 2001 році Лі, Гілл Чемпіон і Артур Ліберман створили POW! (Purveyors of Wonder) Розваги для розробки фільмів, телебачення та відеоігор. Лі створив небезпечний анімаційний серіал про супергероїв *Стрипперелла* для Spike TV . Того ж року DC Comics випустила свою першу роботу, написану Лі, серію *Just Imagine...* , у якій Лі переосмислив супергероїв DC Супермена , Бетмена , Чудо-жінки , Зеленого Ліхтаря та Флеша .

У 2004 році POW! Розваги стали публічними через зворотне злиття, знову структуроване інвестиційним банкіром Стеном Медлі. Того ж року Лі анонсував програму про супергероїв, у якій головним героєм буде колишній Бітл Рінго Старр .  Крім того, у серпні того ж року Лі оголосив про запуск Stan Lee's Sunday Comics,  короткострокової служби підписки на Komikwerks .com. З липня 2006 року по вересень 2007 року Лі був ведучим, співавтором, виконавчим продюсером і суддею конкурсу реаліті-шоу « *Хто хоче стати супергероєм?».* на Sci-Fi Channel .

У березні 2007 року, після того як Stan Lee Media був придбаний Джимом Несфілдом, компанія подала позов проти Marvel Entertainment на 5 мільярдів доларів, стверджуючи, що Лі передав свої права на кількох персонажів Marvel Stan Lee Media в обмін на акції та зарплату.  У червні 2007 року Stan Lee Media подав до суду на Лі; його нова компанія, POW! розваги; і POW! дочірня компанія QED Entertainment.

У 2008 році Лі написав жартівливі підписи до політичного фуметі -книги *Stan Lee Presents Election Daze: What Are They Really Saying?*  У квітні того ж року Brighton Partners і Rainmaker Animation оголосили про партнерство з POW! для виробництва серії фільмів CGI, *Legion of 5* .  Інші проекти Лі, оголошені наприкінці 2000-х, включали серію коміксів про супергероїв для Virgin Comics  , телевізійну адаптацію роману « *Герой»*  , передмову до *Skyscraperman* захисника пожежної безпеки хмарочосів і Людини-павука шанувальник Дена Гудвіна  , партнерство з Guardian Media Entertainment і The Guardian Project для створення талісманів супергероїв НХЛ  і робота з програмою Eagle Initiative для пошуку нових талантів у сфері коміксів.

У жовтні 2011 року Лі оголосив, що співпрацюватиме з компанією 1821 Comics над мультимедійним випуском для дітей Stan Lee's Kids Universe. Цей крок, за його словами, вирішив проблему нестачі коміксів, орієнтованих на цю демографію; і що він співпрацював з компанією над її футуристичним графічним романом « *Ромео та Джульєтта: Війна* » письменника Макса Ворка та художника Скана Срісувана.  На Comic-Con International у Сан-Дієго в 2012 році Лі анонсував свій канал на YouTube *Stan Lee's World of Heroes* , на якому транслюються програми, створені Лі, Марком Хеміллом , Пітером Девідом , Едріанн Каррі та Бонні Бертон тощо.  Лі написав книгу *«Зодіак»* , випущену в січні 2015 року, разом зі Стюартом Муром .  У 2015 році вийшов фільм « *Анігілятор Стена Лі»* , заснований на китайському в’язні, який став супергероєм на ім’я Мін, і знімається з 2013 року.

У 2008 році POW! Entertainment представила серію манги *Karakuri Dôji Ultimo* , спільну роботу між Лі та Хіроюкі Такей , Viz Media та Shueisha  Наступного року POW! випустив *Heroman* , який був написаний Лі та опублікований у Square Enix Monthly *Shōnen Gangan* з японською компанією Bones .  У 2011 році Лі почав писати живий мюзикл *The Yin and Yang Battle of Tao*  і створив обмежену серію *Blood Red Dragon* у співпраці з Тоддом Макфарлейном і японською рок-зіркою Йошікі .

У 2000-х роках публічна персона Лі проникла в суспільну свідомість через мерчандайзинг, брендинг і появу в книгах Marvel як персонажа всесвіту Marvel . У 2006 році Marvel відзначила 65-річчя Лі у компанії, опублікувавши серію одноразових коміксів, у яких сам Лі зустрічався та спілкувався з багатьма своїми творцями, зокрема Людиною-павуком, Доктором Стренджем, Штукою, Срібним Серфером та Доктором . Дум . Ці комікси також містили короткі твори таких творців коміксів, як Джосс Відон і Фред Гембек , а також перевидання класичних пригод, написаних Лі.  На Comic-Con International 2007 року Marvel Legends представили фігурку Стена Лі . Тіло під знімним гардеробом фігурки є повторно використаною формою раніше випущеної фігурки Людини-павука з незначними змінами.  Comikaze Expo , найбільша виставка коміксів у Лос-Анджелесі, була перейменована в Comikaze Stan Lee's Presented by POW! Розваги 2012 р.
На Comic-Con International 2016 року Лі представив свій цифровий графічний роман *Stan Lee's God Woke*  з текстом, спочатку написаним як вірш, який він представив у Карнегі -Холлі в 1972 році.  Друкована книга версія виграла 2017 Independent Publisher Book Awards 'Видатні книги року Independent Voice Award.

6 липня 2020 року Genius Brands придбала ексклюзивні всесвітні права на використання імені, фізичної подоби та підпису Лі, а також ліцензійні права на його ім’я та оригінальні IP-адреси від POW! розваги \_ Активи будуть розміщені під новим спільним підприємством з POW! під назвою Stan Lee Universe.  У 2022 році Marvel підписала ліцензійну угоду з Stan Lee Universe на використання імені та образу Лі в кіно- та телевізійних проектах, а також у атракціонах і мерчандайзингу.

## Використані джерела

* ***Wikipedia***
* ***Youtube*** (канал "Біографер)