Frankfurt Szabad Város

**Frankfurt**, hivatalos nevén **Frankfurt Szabad Város** a Német-Római Birodalom városállamainak egyike. Az 1818-as forradalom óta államformája **félelnöki köztársaság**.

## Frankfurt a Francia - Német-Római háború alatt

1799-ben, **Napoleon** megindította háborúját a Német-Római Birodalom ellen, miközben megnemtámadási szerződést kötött, mind az Egyesült Királysággal, mind Oroszországgal, mely nagytalalmak így magukra hagyták a Habsburgok vezette Német-Római Birodalmat a **Francia Császárság** ellenében. A háború első szakaszában fejedelemségek, így Frankfurt is több esetben egyedül próbálták feltartóztatni támadó erőket, s mire a felmentő Habsburg és/vagy Hohenzollern seregek megérkeztek, már le is győzték őket. Frankfurt és a környező területek 1801-re teljes francia megszállás alá kerültek.

Frankfurt sorsa az 1803. május 18.-ai **drezdai csatá**val pecsételődött meg, ahol a még harcolni képes fejedelemségek egyesített serege, melynek élén maga a császár is részt vett, döntő vereséget szenvedett Napóleon főserege ellen. A csatatában **Ferenc császár** is elesett.

1806-ban, **Poroszország** legyőzését követően az utolsó fejedelemség is letette a fegyvert Napóleon előtt, aki ekkor újrarajzolta a Birodalom teljes térképét. A területi reformokban Napoleon létrehozta az átmeneti **Frankfurti Hercegség**et, mely szatellit államként funkcionált. Ezzel Frankfurt elvesztette a szabad császári város státuszát. Habár Napoleon birodalomszerte partíciós tevékenységeket végzett, 1810-ben Napoleon további területi reformjaikor Aschaffenburg, Wetzlar, Fulda, Hanau és Frankfurt területei mégis az új **Frankfurti Nagyhercegség**gé egyesültek. Ennek oka a területek Franciaországhoz való közelsége. Egy közepes méretű Frankfurt könnyebben pénzelte és szállásolta el a környéken harcoló francia katonákat. Bár a nagyhercegséget Frankfurtról nevezték el, a várost francia biztosok igazgatták.

## A Frankfurti Nagyhercegség Napoleon alatt

### Alkotmány

1810. augusztus 16-án beiktatták a francia mintára épülő alkotmányt. Mainz korábbi püspöke, **Karl Theodor Anton Maria von Dalberg** halálakor az államot Napoleon mostohafia, **Eugène de Beauharnais** örökölné. Parlamentként a Frankfurti Nagyhercegség birtokgyűlését tervezték, aminek azonban csak tanácsadó funkciója volt, és csak egyszer ülésezett 1810. október 15–26. között.

Az alkotmánnyal bevezették a **törvény előtti egyenjogúság**ot - beleértve a jobbágyság, a kötelező robot és a főúri kiváltságok eltörlését, a zsidók emancipációját, valamint a vallásszabadságot. A **Polgári Törvényköny**vet 1811-ben vezették be.

### További reformok

1812 februárjában kiadták az „**iskolai szabadalmat**”. A cél az iskolai és oktatási rendszer reformja volt országszerte. Lényege az egész iskolarendszer **államosítás**a volt, mellyel az oktatást kivonták az egyházi befolyás alól.

1813 elejétől új bírósági rendszert hoztak létre: minden megyeszékhelyen „**osztálybíróság**ot” hoztak létre a polgári jogi viták eldöntésére. A gyakorlatban az ott már létező bíróságokat csupán átnevezték. Másodfokon frankfurti fellebbviteli bíróság működött. A **Nagyhercegség Államtanácsa** egyben az ország semmítőszékét is megalakította. A polgári joghatóság nagyrészt érvényben maradt.

### Gazdaság

A felvilágosodás elvei szerint formált mintaállam létrehozására irányuló minden erőfeszítés kudarcra ítéltetett a napóleoni háborúk rendkívüli **gazdasági nehézség**ei miatt. A Nagyhercegségnek 2800 fős sereget kellett biztosítania és felszerelnie. Ezen túlmenően, különösen a **Kinzig völgyé**ben állandó szállást és élelmet kellett biztosítani az átutazó csapatoknak. Az állam folyamatosan a **pénzügyi csőd** szélén állt, aminek az is közrejátszott, hogy a Nagyhercegség állambirtokainak többségét Napoleon évekkel korábban elkobozta, és testvérének, Pauline Bonaparte-nak és az arra érdemes tábornokoknak adta. Csak ennek következtében az állam **évi 600 000 frankot veszített**. A Nagyhercegség belső területi átszervezése és az en- és exklávék olykor igen bonyolult keverékének kiigazítása is teljesen kudarcot vallott.

### Közélet

A reformok ellenére szinte minden társadalmi réteg elégedetlen maradt. A polgárság és a helyi nemesség földjeit elkobozták, és a magas hivatali pozíciókat mind elzárta előttük a vezetőség a francia nemesek és tábornokok javára. A parasztság érintetlen maradt a polgári reformok által, továbbá a helyi földtulajdonosok eltüntetése és az en- és exklávék sikertelen felszámolása további feszültséghez vezetett.

A politikai törekvések egyre erősebbé és progresszívvá váltak. A Frankfurtban alapuló **Junges Deutschland** szervezet **Ludwig Börne** vezetésével a legnagyobb mozgalommá nőtte ki magát. A **demokrácia**, a **szocializmus** és a **racionalizmus** elvét tartották követendőnek. A szorgalmazott törekvések között szerepelt: az egyház és az állam teljes szétválasztása, feudalizmus teljes megszüntetése, a sajtószabadság és a nők politikai és társadalmi helyzetének emelése. Végső, távoli célnak a német nyelvterületek köztársasági formában való egységét tekintették.

## A Frankfurti Nagyhercegség vége

1818-ban Napoleon császár meghalt vérmérgezésben. Az addig megrendíthetetlennek tűnt francia állam és annak hegemóniája a Német-Római Birodalom felett napok alatt omlott össze. A hír hallatán Dalberg 1818. szeptember 30-án elhagyta a nagyhercegséget, és október 28-án lemondott a trónról a Napoleon által kijelölt trónörökös, Eugène de Beauharnais javára.

Napoleon halála, Dalberg lemondása és Beauharnais távollétében a **frankfurti parlament** összehívta magát **rendkívüli gyűlés**re. A korábbi egyetlen üléssel ellentétben ez a gyűlés nyilvános volt, és parlamenten kívüli jelentősebb erők, így a Junges Deutschland is képviselhették magukat. Habár a gyűlés eredetileg csak átmeneti vezető kinevezésére ült össze, pár hét után nyilvánvalóvá vált, hogy Beauharnais a káosz közepette nem fog Itáliai pozícióját elhagyva Frankfurtba érkezni. A parlament így elkezdett egy potenciális német nemesi jelöltet keresni a trónra.

A gyűlés híre a **Kinzig völgyé**ben állomásozó, Napoleon halála óta parancs nélkül maradt francia katonákhoz is eljutott. A Napoleon hű tisztség nem akart beleavatkozni a Rajna-vidéki történésekbe parancs nélkül, egészen Beauharnais félreállításáig. A hadosztály Frankfurtba indult a rend fenntartásáért. A hadosztály érkezése december 2-án váratlanul érte a gyűlést. A parlamentet erővel feloszlatták, **Jean-Louis Dubreton** hadosztálytábornokot pedig kinevezték helytartónak.

## Az 1818-as forradalom

A francia megszállókat a helyiek nem fogadták szívesen, hamar ellenálló csoportok alakultak, melyeknek jelentős részét a Junges Deutschland fegyverezte fel. December 15-én megostromolták a **Thurn und Taxis palotá**t, és forradalmat hirdetnek. A **Thurn und Taxisi csatá**ban döntő vereséget szenvedett a francia hadosztály, és Dubretont megölték a forradalmárok. A parlament újjászerveződött a palota éppen maradt részében, és megtartotta első szabad gyűlését.

### A parlament első gyűlése

A parlament első gyűlését december 15-én, a Thurn und Taxisi csata után tartották. Kikiáltották a **Szabadváros visszaállítását, a köztársaság visszaállítását, megválasztották Ludwig Börnét köztársasági elnöknek és Joseph Pothajetzer von Pilhovot a szabadcsapatok vezetőjének.**

Az ez után következő két hetet a forradalom konszolidálásával és a maradék francia katonák és biztosok eltávolításával töltötték. A tisztogatást a szabadcsapatok élén Pothajetzer végezte, többnyire vérontás nélkül.

### A parlament második gyűlése

A második gyűlést 1819 január 3-án tartották, miután a palotát visszaállították a csata előtti állapotába. **Választás**okat jelöltek ki 1819 május 20-ára, a szabadcsapatokat pedig feloszlatták: egy részüket leszerelték, másik részüket beleolvaszották a szabadváros seregébe. Az új alkotmányba a volt szabadváros alkotmányából átvették a köztársaság intézményeit, a nagyhercegség alkotmányából pedig átvették Dalberg reformjait.

### A parlament harmadik gyűlése

A harmadik gyűlést január 15-én tartották, további reformokat vezettek be, továbbá a különböző politikai mozgalmakat hivatalosan párttá jegyezték be. Az utolsó választás előtti gyűlés berekesztésével Ludwig Börne bejelentette a forradalom győzelmét és végét.

## 1819 Parlamenti választás és a Pothajetzer-kormány

A május 20-ai választáson A Junges Deutschland jelentős győzelmet aratott, a szavazatok 73,4%-ával. **Ludwig Börne** megtartotta **köztársasági elnök**i pozícióját, **miniszterelnök**ké pedig **Joseph Pothajetzer**t nevezték ki. Az új kormány földosztást és további szociális reformokat hirdetett. Győzelmi beszédükben Börne és Pothajetzer először beszélhettek hivatalos keretek között a **német nyelvterületek egységesítésé**ről.

A köztársaságot és a radikális kormányt nem fogadták szívélyesen a szomszéd államok és a császár. I. Ottokár status quo politikája ritkán fér össze a Szabadváros progresszivitásával és nemzetközi törekvéseivel, mely bizonyos szintű elszigetelődéshez vezetett.