Микола Іванович Міхновський (МММ)

-->

**Микола Іванович Міхновський** — український політичний та громадський діяч, перший Гетьман Другої Української Республіки, засновник сучасної української армії.

## Політична діяльність

15 липня організував в Києві виступ військових частин проти політики Верховної Ради щодо збереження автономії України у складі Росії. У цей же день військові з клубу імені Полуботка примусили Раду звільнити Винниченка з посад Голови Секретаріяту і регента, ліквідувати генеральний секретаріят і створити замість нього Раду Міністрів. 15 липня Міхновський став Головою Ради Міністрів і регентом Великого князівства. 17 липня Верховна Рада видала Четвертий універсал, який проголошував незалежність України і створення Української Республіки на території Великого князівства; через буквально хвилину Верховна Рада також видала закон про гетьмана і посадила на цю посаду Міхновського. Також вона декларував претензії на суміжні землі, де жили українці. Це викликало негативне ставлення до України Тимчасового уряду Російської Республіки, яка не визнала незалежности України і вимагала скасування універсалу про незалежність. Але у Петроґраді почалося повстання робітників під керівництвом більшовиків, яке було придушене, але до України все одно не було діла, тим паче, що фронт міг посипатися. Тож 22 липня делегація Української Республіки і Тимчасовий уряд підписали угоду про спільне ведення бойових дій, про передачу частини армії і фльоту Росії до України; але цей документ все одно не означав, що Тимчасовий уряд визнає Україну незалежною. Але насправді з 27 серпня фронт стояв на місці, оскільки українська делегація у Варшаві підписала таємну угоду про припинення вогню між Україною та Німеччиною і Австро-Угорщиною. Тимчасовий уряд Росії не знав про цей договір, тож і надалі сподівався на військову співпрацю.

Внутрішня політика Міхновського була дуже вдалою: 23 липня був підписаний закон про землю, що обмежував володіння землею і зобов'язав за викуп великих землевласників передати землю селянам. Сама земельна реформа була проведена досить швидко, закінчилася наприкінці жовтня 1917. Також були проведені реформи освіти (відкривалися україномовні школи по всій Україні), медицини (вона стала безкоштовною і загальнодоступною), науки (створені і підпорядковані державі наукові академії і університети), правоохоронної системи (створені Державна Варта, Верховний Суд і місцеві суди, Служба безпеки України), адміністративного поділу (старий поділ на губернії замінено поділом на землі, повіти та громади), місцевого самоврядування (створені земські, повітові і громадні ради), фінансової справи (впроваджено гривню і створено Державний банк). 27 липня 1917 був прийнятий Тимчасовий Основний Закон Української Республіки, що мав діяти до скликання Установчих зборів, які планували провести після закінчення Світової війни. Україна також почала інтеграцію у міжнародні організації: 10 жовтня 1917 було засновано Товариство Червоного Хреста України. Після закінчення війни з більшовиками в Україні були заборонені більшовицькі організації, і навіть на деякий час заарештували Винниченка. Також Гетьман дбав про безпеку України, тому за його наказом Служба Безпеки України заарештувала членів комуністичних, проросійських і польських партій; були ув'язнені військові з польських корпусів, зокрема їх командувач Юзеф Галлер.

7 листопада 1917 у Росії відбувся більшовицький переворот: Тимчасовий уряд було повалено, а замість нього сформовано більшовицький — Народний Секретаріят. Українська Республіка не визнала цього уряду, але делегація все ж перебувала у Петроґраді. Міхновський сказав, що вони не визнаватимуть більшовиків, але якщо буде потрібно, то вони підуть на переговори. 27 листопада Рада Народних Комісарів надіслала "Маніфест" з ультимативними вимогами до України: пропускати через Україну більшовицькі війська, визнати радянську Росію і не пропускати війська Російської Республіки. Міхновський заявив, що Україна не буде виконувати ці умови, і надіслав листа у відповідь. Скориставшись цим, Радянська Росія почала проводити більшовицькі виступи на території України і навіть у Києві, але армія під командуванням Міхновського їх успішно подавила. Також він наказав передислокувати більшу частину військ на кордон з Росією.

23 грудня більшовики захопили Харків і створили там із росіян і жидів власний радянський уряд України. Міхновський закликав більшовиків зупинити наступ на Україну, оскільки в протилежному випадку Україна дасть бій, але більшовики заявили, що визнають незалежність України, але не визнають її влади. Тож уже у січні 1918 року більшовицькі війська стояли на правобережній Україні, але не змогли перейти Дніпро, оскільки цього не давала зробити створена Міхновським оборонна лінія вздовж Дніпра. Військо України тоді становило майже 100 000 бійців, але Міхновський вважав, що ще не час для наступу, тому зосередився на пошуку союзників проти більшовиків. 9 лютого 1918 року у місті Берестя, який знаходився під контролем Німеччини, був підписаний Берестейський договір з Центральними державами за наказом Міхновського, за яким вони визнали Україну незалежною державою і її територіяльні претензії на території Росії; але в обмін на допомогу Україна зобов'язалася допомагати Німеччині продовольством. Україна і Німеччина також підписали таємний договір, на підписанні якого був присутній і Міхновський, за яким Німеччина була зобов'язана позбавити Польщу можливости створення власної армії — Міхновський ще тоді передбачив війну України з Польщею. Згодом Центральні держави підписали договір і з Радянською Росією, за яким та визнала незалежність України. Міхновський назвав це перемогою, і віддав наказ про контрнаступ на правобережну Україну. Наприкінці лютого вся Україна була звільнена від більшовиків; 3 березня Міхновський підписав указ про приєднання до України Північного Полісся, Криму і Подоння до України. В Україні нарешті настав мир, за що українці були вдячні Міхновському. Сам Міхновський робив все, щоб підвищити рівень життя населення, навіть брав кредити у Австро-Угорщини. Також він підписав указ, що обмежував свободу німецьких військ в Україні, чим розізлив німецьке командування, що бажало поживитися українськими ресурсами без згоди населення. Це призвело до того, що німці проспонсорували переворот, організований хліборобською партією на чолі зі Скоропадським. З 29 на 30 квітня відбувся державний переворот у Києві, наслідком якого стали розгін Верховної Ради, звільнення Гетьмана Міхновського і всіх міністрів, призначення на посаду Гетьмана Павла Скоропадського. Це спричинило вибух гніву в Україні і у війську, яке було вірне Міхновському. Кількість армії скоротилася до 60 000. Сам Міхновський не визнав перевороту, але не виїхав з України, а подався до Білої Церкви, де вступив до опозиції на чолі з колишнім Головою Ради Міністрів Симоном Петлюрою. Новий консервативний уряд скасував деякі реформи Міхновського, як от реформа власности на землю.