Казка про людину, що не хотіла, вмирати (грузинська казка)

## Казка про людину, що не хотіла, вмирати

уло таке чи й не було, а був собі чоловік та жінка, і найшовся в них хлопчик. Ото росте він, росте та й бачить – люди вмирають. Задумався хлопець.

– Це ж і я,– каже,– вмру,– то нащо мені таке життя!

Взяв та й відцурався свого краю.

– Піду,– каже,– звідсіля.

– Куди? – благають його батько-мати.– Ти ж наша єдина надія!

– Піду шукати таку країну, де не вмру. Я хочу жити й жити…

Та й пішов. Довго йшов чи ні, аж надибав чисте поле. А там стоїть олень, рогами небо підпирає.

– Куди йдеш, юначе? – питає олень.

– Іду шукати такого місця, де ніколи не помру.

– Зоставайся зі мною,– каже йому олень.– Глянь, он який здоровенний ліс та поле. Поки я не всиплю їх геть до краю своїми старими рогами, доти і я житиму, і ти зі мною.

– Але колись та помру?

– Е, смерть усім судилася, – одказав олень.

– А я не хочу помирати. Я шукаю вічного життя!

Та й пішов. Довго він мандрував чи ні, аж трапився йому крук та й питає:

– Куди це ти мандруєш, парубче?

– Шукаю такого місця, де не помирають.

– Бачиш оцей ліс і поле? Поки не вкриється все оце моїм пір’ям, доти і я житиму і ти. Лишайся в мене.

– Е, умирати й тобі доведеться, а я не хочу,– мовив юнак та й пішов далі.

Ішов, ішов, хтозна й скільки, бо сказати легко, а йти не дуже. Прибився урешті до однієї річки. І нема ані мосту ані кладки – хоч бери та вниз головою.

Коли це зашелестів листям дуб:

– Куди це ти йдеш, парубче?

– Шукаю такого місця, де ніколи не помру, а все буду молодий.

– Лишайся коло мене,– каже дуб, – поки шарудітиме моє листя, будемо живі. А тоді разом помремо.

– Ні,- юнак йому,– я хочу жити!

– Ну, гаразд,– промовив дуб та й ліг через річку мостом.

Перейшов хлопець, а вже ніч. Коли це їдуть люди возом та й питають:

– Куди йдеш, парубче?

– Я, – каже,– шукаю такого місця, де ніколи не помру, а все буду та й буду молодий.

– То їдьмо з нами!

Сів парубок на воза, покотили. Цілу ніч їхали, аж удосвіта й кажуть добрі люди хлопцеві:

– Ото стоїть висока кам’яниця, а в ній живе писана красуня. То йди та й запитай, може, вона тобі зарадить.

Пішов хлопець, сів під кам’яницею. Як уже добре розвиднілося, вийшла з кам’яниці писана красуня та й питає парубка:

– Чого це ти тут сидиш, юначе?

– Хочу знайти таке місце, де ніколи не помру, а все буду й буду молодий.

– Гаразд,– відповідає йому красуня.– Коли зостанешся при мені, то не помреш ніколи, а будеш такий, як є.

Лишився юнак у красуні. Минуло багато-багато літ, цілі віки.

Аж якось пригадалися хлопцеві батько з матір’ю, ото й каже красуні:

– Страх як хочеться мені побачити мою землю, піду я.

– Не ходи,– каже та,– бо не буде тобі вороття.

– Чому ж, ноги не заболять!

– Е ні,– одказує красуня,– Не повернешся ти сюди ніколи. Та вже коли захотілося тобі побачити батьківщину, то не зможеш і тут залишитися. Що ж, іди!

Дала йому красуня троє яблук, і хлопець пішов.

Іде й іде, аж приходить на те місце, де дуб стояв. Дивиться, аж не те що стовбура, пня, й того не лишилося. І виросли у хлопця вуса.

Іде далі й приходить туди, де з круком був зустрівся. Дивиться, аж усе поле встелене кручим пір’ям. І забілів у хлопця чуб сивиною.

Врешті приходить і туди, де оленя був здибав. Дивився, дивився – немає ніде оленя, тільки геть усе поле й ліс рогами вкрите. І подумав хлопець: «Це б і я помер, якби тут зостався».

Встав та й пішов далі. Йшов, ішов та й дістався свого села, де покинув отця й неньку. Тільки вже на їхньому дворищі стояли царські палати. Сів хлопець неподалік та й сидить. Коли це наймичка зирк у вікно та й каже цареві:

– Такий красень сидить надворі, такий!..

А хлопець пригадав, що в нього яблука є, витягнув одне та й їсть. Виглянув цар та й каже:

– Який там красень, дід сидить!

Почула те цариця та й собі до вікна. А хлопець уже друге яблуко доїдає. Подивилася на нього цариця та й каже:

– І правда, де вона того красеня побачила. Сидить якийсь дід, ледве дихає.

Визирнула й царівна, а хлопець доїв третє яблуко та й помер.

## Виноски

Троє братів і безбородий шахрай ♥
Сирота та безбородий шахрай ♥
Скупий та правдивий ♥
Жменя ♥
Таке й гірше за таке ♥
Три сестри ♥
Правда і брехня ♥
Три брехні ♥
Ледащо ♥
Хто діло робить, той і хліб їстиме ♥
Зароблений карбованець ♥
Ясночолий ♥
Сонцева дочка ♥
**Казка про людину, що не хотіла, вмирати** ♥
Ірміса ♥
Хлопчик-поросятко ♥
Сізмара ♥
Царенко та змій ♥
Злодій та царенко ♥
Казка про голого вовка ♥
Ростом ♥
Казка про ловця та великого орла ♥
Золотий келих ♥
Як слуга втішив пана ♥
Як тигр кота захищав ♥
Як вовк ченцем став ♥
Миша хатня й польова ♥
Зайчиха та зайченята ♥
 **Інше** | Шаблон:Грузинські казки ♡ Шаблон:Литовські казки ♡ Шаблон:Фінські казки ♡ Шаблон:Чукотські казки ♡ Шаблон:Українські казки ♡ Шаблон:Українські гуцульські казки ♡ Шаблон:Естонські казки ♡ Шаблон:Англійські казки ♡ Шаблон:Японські казки ♡ Шаблон:Китайські казки ♡ Шаблон:Індіанські казки ♡ Шаблон:Чеченські казки ♡ Шаблон:Тибетські казки ♡ Шаблон:Алтайські казки ♡ Шаблон:Інгуські казки ♡