Domherre

### Ardelia von Hartman om Domherren

Där merparten av Pyrisamfundets fågelskrämmor består av höfyllda trasdockor utgörs de norra territoriernas av pigghornbepansrade och skjutjärnsförsedda kraftkarlar. Och till skillnad från sina livlösa kollegor är de inte anställda att bevaka grödan, utan snarare att vaka över lantbruksarbetarna. Detta beror endast och uteslutande på den skräckinjagande och praktfulla domherren — den vackra men skräckinjagande fågel som pryder Pyrisamfundets riksstandard.

Domherren är ett monstrum man inte kan hjälpa att beundra, trots att det är lika glupskt som en oskäggad långmal. Hittills har jag undgått närmare kontakt med besten i fråga, men med morbror Zander är det förstås annorlunda. Det var vid ett besök i jordbruksbyn Knasatorp i södra Domsjöbotten som han blev vittne till en så kallad svepning. Bland folket i bygden delar man in domherrarnas attacker i tre typer av manövrar: svepning, störtdopp och fågelbad. De två förstnämnda riktar sig mot ett utvalt offer och skiljer sig åt i det att en svepning ger bytet möjlighet att se fläderfät komma svischande över marken innan klorna slår ner i köttet. Vid ett störtdopp hinner man sällan uppfatta faran i förväg, eftersom manövern innebär att domherren attackerar rakt uppifrån. Den sistnämna attackformen kallas också pickefest och är mycket obehaglig, då domherren dröjer vid platsen och angriper flertalet fiender med sin kraftfulla näbb. I det fall som morbror Zander bevittnade handlade det alltså om en svepning. De gånger han berättat om händelsen har han med en kuslig säkerhet förmedlat den isande och förlamande skräck som grep tag om honom och hans dåvarande kompanjon Jådsch. Den kolossala fågelkroppen seglade fram på mycket låg höjd över odlingslandet, med siktet inställt på de två äventyrarna. Någon meter framför dem bromsade den upp i luften och spände ut sitt blodröda bröstparti, varpå den satte klorna i Jådsch. Morbror Zander ägnade därefter ett halvår åt att söka rätt på den best som berövat honom hans älskade kollega, dels för att hämnas men också eftersom Jådsch haft ryggsäcken full av långkött och fornfynd.

Det bevingade vidundret livnär sig gärna på mutanter, men enligt ryktet angriper den aldrig människor. Detta rykte är i vissa trakter så vedertaget att en attack från en domherre ses som ett slutgiltigt bevis för att den attackerade personen när en mutantsjäl i sin kropp. I fribyggarbyn Mickelspång, strax norr om Nordholmia, har man som rutin att utsätta varje ny borgmästare för en så kallad "domherredom". Kandidaten bestiger ensam och naken Ödesklippan norr om byn. Är denne inte uppäten innan två dygn passerat anses det bevisat att han är en människa till själ och hjärta. Personligen tror jag att detta är en skröna. Visserligen är det säkert sant att domherrens offer vanligen är mutanter, men det beror nog framför allt på att besten gärna angriper lantbrukare, milkarlar och skogshuggare; yrkesgrupper som nästan uteslutande utgörs av just mutanter. Men vad vet jag. I Hindenburg har domherren länge varit känd som en patriotisk och människokär best Detta visas inte minst i den flora av episka diktverk som utmålar varelsen som mänsklighetens beskyddare. Vem mins inte Tage Nelius romantiska vers ”Min pippi”, tillängad Elmer Skarprättare?

*Säg mig, min pippi, hur vet du så väl
att åtskilja herre och hund
Hur skiljer du ädel och ståtlig själ
från den som är lumpen och grund*

*Vad är det för känsla som leder dig rätt
i jakten på lämplig spis
Hur skiljer du ädling med nobelt sätt
från otvättad vovve och gris*

*Jo, kärlek till ädelt och högaktat hull
förakt för de kranka och klena
du lever och verkar för människans skull
för Pyri och Elmer den rena*

Domherren når som fullvuxen en vingbredd på nära fem meter och har en väl tilltagen, robust kropp. Näbben är kort men kraftfull och kan med lätthet knipsa av offrens lemmar om den får ett stadigt grepp. Fjäderdräkten är till största delen svart, men bröstpartiet lyser alltid blodrött. Endast mycket sällan kan domherrar skådas i par, vilket är tur då även den mest hårdhudade grupp äventyrare kan ha problem med ett ensamt exemplar.

### Kulinarisk kommentar

Smaken av domherrens kött brukar av den kulinariska expertisen beskrivas som en blandning av lobobster och sydpyriskt dumsvin. Det är alltså fullt ätbart och kan av en skicklig kock anrättas att passa en riktig festmåltid. Trots detta är det dock mycket ovanligt att fällda domherrar hamnar på matbordet runtomkring i Pyrisamfundet. Detta beror framför allt på att större delen av den nordpyriska befolkningen har någon bekant eller släkting som fallit offer för fågelbestens glupande aptit. Många menar att förtärande av fågelköttet i allt väsentligt är detsamma som att äta de hädangångna vännerna, varför man hellre låter bli.

Inom aristokratin tycks man dock inte bry sig särdeles mycket om sådana oskrivna regler. För några år sedan var det höjden av förfining att kunna bjuda sina gäster på oljekokade domherrebriketter, gärna serverat med ett glas kall pärkonjack.

### Kunskap om domherren

**Vildmarksvana**: Det finns egentligen inget effektivt sätt att undgå domherrens attacker. Den som befinner sig i Domsjöbotten, Nödgötalandet eller Norra ödemarkerna, och därtill rör sig i någorlunda öppen terräng, riskerar ständigt att utsättas för svepningar eller störtdopp. Lokalbefolkningen har dock utvecklat en form av bepansring som gör det svårare för domherren att få grepp runt sitt tilltänkta offer. Det är en härdad läderväst som med en dryg decimeters mellanrum utrustats med smala, vassa taggar från pigghorningens stickiga pansar. Det ger inte ett hundraprocentigt skydd men gör det i alla fall svårare för angriparen att få ett ordentligt grepp om offret i den initiala attacken.

### Regler

Domherrens tre attackmanövrar har vissa speltekniska effekter. Svepningen har en tendens att injaga en förlamande skräck i de angripna. Varje RP måste klara ett slag mot Vil x5 eller stå som förstenad till och med den SR då besten når fram. Därefter slås initiativslag som vanligt. Störtdoppet är en överraskningsattack och den RP som inte lyckas med ett slag på Iakttagelseförmåga med -25% får inte undvika attacken. Slutligen finns det vissa domherrar som begåvats med mutationen Bärsärk, vilket föranleder det som kallas fågelbad eller pickefest. Andelen fågelbestar med denna mutation har på senare år ökat, varför det är 50% chans att den domherre RP stöter på visar sig omättligt blodtörstig.

**Antal:** 1 **Pansar:** Fjäderdräkt Abs 2 **Färdigheter:** Iakttagelseförmåga INT x 5 / 20%
Bärsärk VIL x5 / 35%