Elouan Qancey

**Elouan Aldoisie Qancey** var en podar-tusarsk kunstner, primært maler, og sønn av kansler Quatherine Qancey av Le-Pied-Royal og marki Apollinaire Qancey av Àlvara. Han var et ansett medlem av huset Qancey, dog en kontroversiell en. Hans partnerskap med den coastiske Ariel Lafavarge var åpent og viden kjent. Han fikk mye negativ omtale blant sosieteten i Tussarix, som ikke satte pris på hans mange malerier med nakne menn: alle visste at det var Ariel som var modellen. Hans offentlige posisjon og knytning til Qanceyene var imidlertid nok til å beskytte ham.

På dødsleiet, lot han hele sin arv og formue gå til partneren Ariel. Paret hadde ikke inngått ekteskap, og Elouans elsker ble satt på porten: Ariel hadde ikke, i legitime former, krav på noe – selv om det juridiske testamentet overlot alt til ham. Laurentin Qancey kapret boet, og ga det til sin elskerinne. Kort tid etter dette ble Ariel funnet død på et bordell i St. Petalle: han ble ikke obdusert, men han hadde skader som kunne tyde på syfilis og gonoré. Om Elouan også bar disse sykdommene er ukjent.

Etter sin død ble de fleste av maleriene hans brent, konfiskert eller fjernet av offentligheten. Dette skjedde på Laurentins ordre, som ikke ønsket "tilstøtende bilder av menn til offentlig beskuelse, da det kan pirre og trigge en bølge abnormalitet blant folket." I årenes løp ble disse destruert, solgt eller mistet. De eneste bevarte maleriene er fra Praxia-felttoget, malerier av familiemedlemmer og det han malte for å markere Qanceyenes inntog som nasjonens nye monarker: *Tussarix' gjenfødsel*, en symbolsk gjenskapelse av "den blodløse revolusjon". Dette henger i det keiserlige palass i Le Ryxân. Fra Praxia-felttoget er maleriet *Henrettelsen av Paul-Alexandre* tatt vare på, og viser en sensurert versjon av den brutale henrettelsen av Paul-Alexandre Archambault.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lys

Som en del av den podarske høyadelen, var det forventet at Elouan skulle kunne bruke kreftene sine til å beskytte sine vasaller ved en krig. Han oppsøkte imidlertid aldri sitt andre hjemland, og oppfylte ikke dette kravet. Som en del av den tusarske keiserfamilien måtte han også stå parat til å bistå sin monark i deres felttog. Ettersom hans mor var gift med sin egen filleonkel – Viesaines fetter – var genet for lys sterkere i den coastiske grenen av familien i Elouans generasjon.

### **Bakgrunn**

Elouan kom fra en innflytelsesrik familie på både mors- og farssiden. Moren Quatherine kom fra Podarix og hadde tatt del i "den blodløse revolusjon", og giftet seg med sin filleonkel for å sikre den nye keiserfamiliens kontroll over Coast. Fyrstedømmet var det mest innflytelsesrike når det kom til handel, og huset samtidig en gren fra Édmound Seierherren: grenen besto av alle hans søsken, som kunne gjøre krav på tronen. Selv om dette kun gjaldt Flavien Qancey og Marie-Orianne Le Débardeur – søsteren Rozenn satt uten arvinger og ville ikke gifte seg, og derfor nedprioritert – giftet Quatherine seg med Flaviens sønn, som var markien av Àlvara. Paul IV hadde allerde krav på Coast i egenskap av keiser av Tussarix, men Quatherine fungerte som keiserfamiliens ansikt, og driftet fyrstedømmet fra St. Petalle som borgermester av byen.

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i Coast, Tussarix, hadde Elouan en rik bakgrunnshistorie allerede fra før fødselen. Dette gjorde at Elouan vokste opp i et miljø preget av intriger og storpolitikk. Familien hadde støtte fra de nordre adelsmennene, men de sørlige og midtre var splittet. Motstanden lå mest i sør. Derfor ble Elouan tidlig forlovet med Catherine Lévêque av Zarax, datter av én av de sørlige avdøde fyrstene – en av hennes filleonkler fungerte som hennes formynder: alliansen ble imidlertid brutt da Lévêquerne ble veltet og drept av sinte bønder etter uår på landsbygden.

Kort tid etter dette opprøret, trådde Elouans onkel inn og slo det ned. Han ble den nye fyrsten av Zarax – på keiserens befaling – og fikk seremonien foreviget av Ugène Mercer. Elouan var plassert ved siden av kunstneren, og ble fascinert over hvordan han klarte å fange dramatikken i spillet ved hjelp av en enkel skisse. Quatherine så det, og betalte Mercer for å gi Elouan privattimer. Han fikk det aldri til på første forsøk, men Mercer oppmuntret ham til å fortsette.

Med årene ble han likevel nødt til å legge kunst mer og mer på hyllen: han fikk en podarsk vicomte, Francisque Beaulieu, som skulle gi ham innføring i å bruke kreftene sine. Mercer fikk ham til å gjøre flere øvelser for å holde det vedlike, og var alltid innom Qancey-residensen i St. Petalle når han var ferdig med en kunde i en annen by.

Som en del av en familie preget av innavl – dog tidlig i scenariet, hans bestemor kom fra en innavl-preget familie, og hans mor var gift med sin fars fetter – var Elouans krefter rundt lys sterk, men led av et mildt tilfelle av Qanceyernesen. Sykdommen gjorde nesen hans kroket og inngrodd i neseveggen, hvilket gjorde det vanskelig å puste gjennom den. I tenårene ble Elouan gitt en blodtemmer som hjalp ham med å omforme nesen slik at han kunne puste bedre gjennom den.

### **Invasjonen av Praxia**

*Utdypende artikkel: Invasjonen av Praxia*

## ***Galleri***

Anne, Paule og Mathilde Qancey
1509*Den sanne monark*
 1521*Tussarix' gjenfødelse*
1527*Henrettelsen av Paul-Alexandre*
1541
## ***Trivia***

1. *Elouan* kommer muligens fra et bretonsk ord for "lys".
2. *Aldoisie* er adaptert av det engelske *Adlous*, muligens et diminutiv av navn fra gammelengelske navnelementer som begynner med *eald* "gammel".
3. *Qancey* er adaptert av det engelske *Quincey*, som kommer fra det latinske *Quintus*, som betyr "femte". I det gamle Roma ble navnet i tradisjon gitt til det femte barnet i en søskenflokk eller et barn født i årets femte måned, mai.