Aayla Amelia Erdwen

Aayla Erdwen egy fiatal varázslónő a FaBi Witcher kalandjában.

## Megjelenése

Alacsony, látszólag törékeny alkatú, világos bőrű nő. A negyvenes éveiben ját, bár ez a mágiának köszönhetően nem látszik rajta. Haja szénfekete színű, derékig érő, lágyan hullámzó tincseket vet, előszeretettel hordja leengedve vagy lazán összefonva. Jobb szeme halványzöld, a bal pedig mézbarna színű – már gyerekként is sokszor piszkálták miatta. Kedveli a földszíneket, ruhái többnyire egyszerű darabok, általában saját magának készíti és díszíti őket.

## Személyiség

Aayla húgával ellentétben visszafogott személyiség, már gyermekként is introvertált volt. Alaposan megválogatja szavait, ezért elsőre eléggé hűvösnek, távolságtartónak tűnhet. Véleményét általában megtartja magának – ez az anyja halála után létfontosságú volt, mivel bármilyen rossz szóval könnyedén felbosszantotta az apját –, megjegyzéseit gyakran enyhe szarkazmussal fűszerezi.

Erősségei közé a gyógyító varázslatok, a növények felhasználása és a bájitalfőzés tartoznak. Nem szereti harcra, pusztításra használni az erejét, kerüli a konfliktusokat, de ha szükséges, mindent megtesz, hogy megvédje azt, ami fontos számára.

## Története

### Gyermekkora

Aayla Metinnában született egy varrónő és egy lókereskedő első gyermekeként. Bár nem dúskáltak a vagyonban, sosem szenvedtek hiányt semmiben. Már kislányként is nagy volt az affinitása a természet felé, így mikor nem a húgára kellett vigyáznia, vagy épp nem édesanyjának segített a ház körül, egy közeli ismerős herbalistánál ismerkedett a növényvilággal. Édesanyjától többek között megtanulta a varrás csínját-bínját, míg apjától azt, hogy hogyan kell az állatokkal, kiváltképp a lovakkal bánni.

Tizennégy éves volt, mikor az anyja súlyos betegség után elhunyt. Ettől a pillanattól szinte minden ház körüli teendő rá és húgára hárult, mivel apjuk sokat volt úton. A herbalista mellett kezdett el teljes munkaidőben dolgozni, hogy e kicsiny bevétellel is segítse apját a család fenntartásában. Az apjuk idővel alkoholba és kábítószerekbe kezdte fojtani gyászát és bánatát, ami a család anyagi helyzetét igencsak megnehezítette - Aayla emiatt sokszor sodródott kisebb-nagyobb veszekedésekbe, ám ezekből a vitákból mindig ő került ki vesztesként, sajnos nem csak szóban. Aayla nagyjából két évvel az anyja halála után találkozott először azzal a varázslónővel, akinek köszönhetően az élete gyökerestől megváltozott. Egyetlen pillantás elég volt, hogy teljesen magával ragadja az a tekintélyt parancsoló kiállás, amivel a nő viseltetett. Hetekig álmodott a nővel, noha ő maga - még - egy szót sem váltott vele.

Az apjával való kapcsolata rohamos romlásának köszönhetően egyre többet volt az otthontól távol. Ez idő jelentős hányadát a herbalistánál töltötte szorgalmas tanulással, aki idővel rábízta a frissen gyűjtött növények előkészítését, majd végül az árusítást is. A varázslónővel való második találkozására már az üzletben került sor. Egy különleges, csak Metinna határában termő gyógyfűről kérdezősködött. Aaylát újfent lenyűgözte a nő kifinomultsága és magabiztossága. Tisztán emlékezett rá, hogyan méregette a varázslónő, miközben beszélt, mintha valójában nem is a növények, hanem valami egészen más miatt tért volna be az üzletbe. Gyanúja beigazolódott. *Sokkal több lehetnél*, mondta.

Napokig gondolkozott a nőn és az ajánlatán. Bár nem szívesen hagyta volna hátra húgát, csábította a lehetőség az összes velejáró kötelezettség ellenére. Az utolsó löketet az apja újabb világmegváltó, borgőzös ötlete adta. A férfi gyakorlatilag el akarta adni őt egy jómódú ismerősnek, mondván tizenhét éves korára a legtöbb lányt kiházasítják, sőt, már gyermeket is szülnek. Aayla látszólag belenyugodott a sorsába - nem ellenkezett az apjával, vacsorát főzött, elvégezte a teendőit, beszélgetett a húgával lefekvés előtt. Miután mindenki aludni tért, összecsomagolta kevéske személyes holmiját, felszerszámozta lovát, és elszökött otthonról. Csak remélni tudta, hogy nem most látja a lányt utoljára.

### Aretuza

Az élete gyökeresen megváltozott, mikor hosszú és könnyűnek nem nevezhető utazását követően megérkezett Aretuzába. Sokkal keményebben kellett küzdenie a mágia tanulásával, mint társainak. Eleinte nem érezte magát elég tehetségesnek, magabiztosnak ahhoz, hogy elsajátítsa a használatát – ezt oktatói sem röstellték az orra alá dörgölni. Az elmélettel sosem voltak problémái, hiszen szeretett tanulni, de a gyakorlattal meggyűlt a baja. Sokszor úgy érezte, semmi keresnivalója a többi tanonc közt, hiányzott neki a testvére, de tisztában volt azzal, hogy nem térhet haza. Hiányosságait szorgalmával igyekezett kipótolni. Mindenkinél keményebben tanult, és éjt nappallá téve gyakorolt. Hosszú és nehéz éveknek nézett elébe, sokszor jutott eszébe, hogy fel kellene adnia, hiszen így is számtalan lehetősége maradt, de a kitartó küzdelem meghozta gyümölcsét: utolérte diáktársait, sőt, néhányukat túl is szárnyalta. Már négy éve tanult Aretuzában, mikor értesült az apja haláláról, és arról, hogy a húga magára maradt. Bár nem akart visszatérni Metinnába, úgy érezte, felelősséggel tartozik a lányért - a jó adag bűntudatról nem is beszélve -, ezért azonnal hazautazott. Nem is sejtette, hogy testvérével együtt fog visszatérni az akadémiára. Mivel a legtöbb társával ellentétben egyáltalán nem érdekelte a politika, inkább kutatással töltötte az idejét. Teljesítményén sokat dobott a lány jelenléte, gyakran gyakoroltak együtt. Kapcsolatuk ugyan soha nem lett ugyanolyan, mint azelőtt, hogy Aayla elhagyta a családot, lassan újra békéssé vált.

### A menekülés után

Újabb évekkel később rémisztő álmok kezdték gyötörni. A húgán kívül senkinek sem mert beszámolni ezekről. Egyre kevésbé érezte biztonságban magukat, a soddeni csata pedig beigazolta gyanúját: nem biztonságos nagy nevű és befolyású mágusok közelében maradni. Húgával együtt nagyjából egy évvel a thaneddi puccs előtt megszakítottak minden kapcsolatot az akadémiával és az ottani mágusokkal. Hónapokig csak utaztak. Nilfgaard egyre agresszívebb terjeszkedése alatt rengeteg kisvárost és falut látogattak meg, mire sikerült olyat találniuk, ahol az emberek örömmel, nem pedig félelemmel fogadták a jelenlétüket. Az apró nilfgaardi faluban, ahol végül letelepedtek, egyszerűen csak „A Nővérek” becenév alatt emlegették őket. Aayla szeretett az emberek ügyes-bajos dolgaival foglalkozni, legyen szó egy beteg tehénről vagy fosztogatókról. Élvezte, hogy a segítésükre használhatja erejét. A falusiak sem voltak hálátlanok – bőségesen ellátták a két lányt mindennel, amit csak meg tudtak termelni. Időről időre ellátogatott nagyobb városokba is, ha valami olyanra volt szükségük, amit a faluban semmiképp sem tudtak biztosítani maguknak. Minden alkalommal, mikor egy pezsgő városi piacra érkezett egyedül vagy a húgával, rájött, milyen egyhangú az életük. Bármennyire is szerette a kis falut, ahol éltek, úgy érezte, valami hiányzik…

## Érdekességek

* Aayla neve török gyökerekre vezethető vissza, jelentése: hold, holdfény.
* Sok varázslónővel ellentétben Aaylának semmilyen testi defektusa nem volt, mielőtt Aretuzába került.
* Átesett az Aretuzában bevett szokásként kezelt rítuson, amelynek köszönhetően megőrzi fiatalságát. Ebből kifolyólag azonban meddő.

## Hivatkozások

A karakterhez felhasznált képek nem képezik a tulajdonom, anyagi hasznom nem származik belőlük. Minden jog az alkotót illet.

* portré és karakterkép: Angevere