Jošua

### I

1 Poslije smrti Mojsija, sluge Gospodnjega, reče Gospod Jošui, sinu Nunovu, slugi Mojsijevu:

2 "Sluga moj Mojsije mrtav je. Zato sad ustani, pođi tamo preko Jordana, ti i sav taj narod, u zemlju, koju dajem njima, sinovima Izraelovim.

3 Svako mjesto, na koje stupi vaša noga, dajem vam, kao što obećah Mojsiju.

4 Od pustinje i tamo od Libanona do rijeke velike, Eufrata, sva zemlja Hiteja, do velikoga mora na zapadu, bit će područje vaše.

5 Nitko se neće moći održati pred tobom svega života tvojega. Kao što sam bio s Mojsijem, tako ću biti i s tobom. Neću ti uskratiti pomoć svoju i neću te ostaviti.

6 Budi srčan i jak, jer ti ćeš tome narodu dati u baštinu zemlju, za koju sam se zakleo ocima njihovim da ću im je dati.

7 Samo budi srčan i čvrsto odlučan, da brižno držiš sav zakon, što ti ga je dao sluga moj Mojsije! Ne odstupaj od njega ni nadesno ni nalijevo, da uspiješ u svemu, što preduzmeš!

8 Imaj uvijek ovu knjigu zakona u svojim ustima i razmišljaj o njoj dan i noć, da brižno držiš sve, što je u njoj napisano; jer tada ćeš imati sreću i uspjeh u svim preduzećima svojim.

9 Zapovijedam ti dakle: Budi srčan i odlučan! Ne boj se i ne plaši se, jer Gospod, Bog tvoj, s tobom je u svemu, Što preduzmeš."

10 Tada zapovjedi Jošua upraviteljima naroda:

11 "Prođite kroz tabor i dajte narodu ovu zapovijed: Spremite sebi brašnjenice; jer do tri dana poći ćete tamo preko Jordana i počet ćete osvajati zemlju, koju vam Gospod, Bog vaš, daje u baštinu!"

12 A Rubenovcima, Gadovcima i polovini plemena Manasehova reče Jošua:

13 "Spomenite se naloga, što vam ga dade Mojsije, sluga Gospodnji, kad reče: "Gospod, Bog vaš, dovest će vas k cilju i dati vam tu zemlju.

14 Žene vaše, djeca vaša i stada vaša neka ostanu u zemlji, koju vam odredi Mojsije na istočnoj strani Jordana. A vi, i to svi za rat sposobni ljudi, morate naoružani prijeći na čelu braće svoje i pomoći im,

15 Dok ne dovede k cilju Gospod i braću vašu kao vas, i ne uzmu i oni u posjed zemlju, koju im daje Gospod, Bog vaš. Tada ćete se vi vratiti u svoju vlastitu zemlju, koju vam je odredio Mojsije, sluga Gospodnji, u istočnoj jordanskoj pokrajini, pa ćete je posjedovati."

16 Tada oni odgovoriše Jošui: "Sve, što nam zapovjediš, činit ćemo, i kamo nas god pošlješ, ići ćemo.

17 Upravo onako, kako smo slušali Mojsija, slušat ćemo i tebe. Samo neka Gospod, Bog tvoj, bude s tobom, kao što je bio s Mojsijem!

18 Svaki, koji se protivi zapovijedima tvojim i ne sluša naputke tvoje, što nam ih daješ, neka se kazni smrću! Samo budi srčan i odlučan!"

### II

1 Nato posla Jošua, sin Nunov, potajno iz Lugakacije dva čovjeka kao uhode s naputkom: "Idite, ogledajte zemlju, osobito Jeriho!" Oni otidoše i dođoše u kuću jedne bludnice, koja se zvala Rahaba, da tamo prenoće.

2 I kad se javilo kralju u Jerihu: "Pripazi, noćas dođoše ovamo neki ljudi između sinova Izraelovih da uhode zemlju,"

3 Posla kralj u Jerihu k Rahabi i poruči: "Izvedi van ljude, koji su došli k tebi i ušli u tvoju kuću; jer su došli da uhode svu zemlju!"

4 Ali žena uze oba Čovjeka i sakri ih. Onda reče: "Istina, ljudi su došli k meni, ali ja nijesam znala, odakle su bili.

5 Kad se vrata gradska u mrak zatvarala, ljudi otidoše. Ne znam, kamo otidoše ljudi. Idite brzo za njima; jer ih možete još stignuti."

6 A ona ih je bila izvela na krov i skrila ih pod lanene stabljike, što ih je bila razastrla na krovu.

7 I ljudi pohitješe za njima, prema Jordanu, do brodova, i vrata se gradska zatvoriše, kad su vani bili ljudi, što su išli za njima.

8 Još prije nego su bili oni zaspali, uzađe ona k njima na krov,

9 I reče ljudima: "Znam, da vam je Gospod dao zemlju, strah pred vama nas je spopao, i svi stanovnici zemlje dršću pred vama.

10 Jer smo čuli, da je Gospod osušio vodu Crvenoga mora pred vama, kad izađoste iz Egipta, i što učiniste od dva kralja amorejska s onu stranu Jordana, od Sihona. Oga, koje pobiste.

11 Kad smo to čuli, klonu srce naše, i nitko više nema srčanosti pred vama, jer Gospod, Bog vaš, Bog je gore na nebu i dolje na zemlji.

12 A sada zakunite mi se Gospodom: Kao što ja vama učinih dobro, tako i vi učinite dobro obitelji mojoj i dajte mi znak siguran,

13 Da ćete ostaviti na životu mojega oca, moju mater, moju braću i sestre i sve njihove i da ćete nas izbaviti od smrti."

14 Ljudi joj obećaše: "Mi jamčimo za vas svojim životom, ako ne izdate našu stvar. Kad nam Gospod dadne zemlju, učinit ćemo ti ljubav i vjernost."

15 Tada ih ona spusti kroz prozor po konopcu, jer je naime kuća njezina bila prizidana uz gradski zid, stanovala je ona na gradskom zidu.

16 Ona im još reče: "Idite u goru, da ne naiđe na vas potjera, i tamo se krijte tri dana, dok se ne vrati potjera; onda možete ići svojim putem."

17 A ljudi joj rekoše: "Mi ćemo ispuniti tu zakletvu, kojom si nas zaklela.

18 A ti, kad dođemo u zemlju, priveži ovu crvenu vrpcu na prozor, kroz koji si nas spustila, i skupi kod sebe u kući oca svojega, mater svoju i braću svoju i svu rodbinu svoju!

19 Tko onda izađe na cestu kroz vrata tvoje kuće, sam je odgovoran za život svoj, a mi nijesmo krivi. Ali tko bude s tobom u kući, za život njegov mi smo odgovorni, ako ga se tko rukom dotakne.

20 Ali ako ti izdaš našu stvar, tada smo prosti od zakletve, kojom si nas zaklela."

21 A ona odgovori: "Kako rekoste, tako neka bude!": "Tada ih pusti van, i oni se udaljiše. A ona priveza crvenu vrpcu za prozor.

22 Oni dakle zaputiše i stigoše u goru, gdje ostaše tri dara, dok se ne vrati potjera. Tražila ih je potjera po svim putovima, ali ih ne nađe.

23 Tako zaputiše kući ona dva čovjeka, siđoše s gore, prijeđoše i dođoše k Jošui, sinu Nunovu. Pripovjediše mu sve, što im se dogodilo.

24 I rekoše Jošui: "Gospod je svu zemlju dao u ruke naše, jer svi stanovnici uplašili su se od nas,"

### III

I usta Jošua rano ujutro, i podigoše se iz Lugakacije i dođoše na Jordan, on i svi sinovi Izraelovi. Noćiše ondje, prije nego pođoše prijeko.

2 Poslije tri dana prođoše upravitelji kroz tabor,

3 I dadoše narodu zapovijed: "Čim ugledate kovčeg zavjeta Gospoda, Boga svojega, i svećenike od plemena Levijeva, koji ga nose, dignite se i vi s mjesta svojega i pođite za njim!

4 Ali neka bude razmak od dvije tisuće lakata između vas i njega - ne smijete mu blizu doći - da znadnete put, kojim ćete udariti; jer još nijeste nikada išli tim putem."

5 Dalje zapovjedi Jošua narodu: "Posvetite se, jer će sutra Gospod učiniti čudesa među vama."

6 A svećenicima zapovjedi Jošua: "Dignite kovčeg zavjetni i idite pred narodom!" I digoše kovčeg zavjetni i pođoše pred narodom.

7 A Gospod reče Jošui: "Danas ću početi da te činim velikim u očima svega Izraela, neka zna, da ću biti s tobom, kao što sam bio s Mojsijem.

8 Ti sad izdaj svećenicima, koji nose kovčeg zavjetni, zapovijed: Kad dođete na kraj vode na Jordanu, stanite na Jordanu!"

9 Tada reče Jošua sinovima Izraelovim: "Pristupite ovamo i čujte riječ Gospoda, Boga svojega!"

10 Dalje reče Jošua: "Po tom ćete spoznati, da je živi Bog u sredini vašoj i da će odagnati is pred vas Kanaance, Hiteje, Hiveje, Perizeje, Girgašeje, Amoreje i Jebuseje:

11 Evo, kovčeg zavjeta Gospoda sve zemlje poći će pred vama preko Jordana!

12 Zato sad izaberite dvanaest ljudi iz plemena Izraelovih, iz svakoga plemena po jednoga!

13 Čim svećenici, koji nose kovčeg Boga, Gospoda sve zemlje, stave stope svoje u vodu Jordana, iščeznut će voda Jordana. A voda, što pritječe odozgor, ustavit će se kao nasip."

14 Tako se podiže narod iz Šatora svojih, da prijeđe preko Jordana, i svećenici ponesoše kovčeg zavjetni pred narodom.

15 I kad nosioci kovčega dođoše na Jordan i svećenici, koji su nosili kovčeg, staviše noge na kraju vode, a Jordan je bio istupio preko svih svojih obala, za cijelo vrijeme žetve,

16 Tada se ustavi voda. Voda, što je pritjecala odozgor, diže se gore kao nasip, u velikoj udaljenosti od grada Adama, koji leži kod Sartana. A voda, što je tekla k moru pustinje, Slanome moru, oteče sasvim. Tako je prelazio narod tamo, prema Jerihu.

17 A svećenici, koji su nosili kovčeg zavjetni, stajali su na suhu usred Jordana tvrdo, dokle sav narod ne prijeđe preko Jordana.

### IV

1 Kad sav narod sretno prijeđe preko Jordana, dade Gospod Jošui ovu zapovijed:

2 Izaberite sebi između naroda dvanaest ljudi, od svakoga plemena po jednoga čovjeka,

3 I zapovjedite im: "Uzmite odande, isred Jordana, s mjesta gdje su stajale noge svećenika dvanaest kamenova, ponesite ih sa sobom i metnite ih u taborištu gdje ćete noćas prenoćiti!"

4 Tada pozva Jošua dvanaest ljudi, što ih je bio odredio između sinova Izraelovih, iz svakoga plemena po jednoga čovjeka,

5 I zapovjedi im: "Idite tamo pred kovčeg Gospoda, Boga svojega, u sredinu Jordana, i uzmite svaki sebi po jedan kamen na rame, prema broju plemena Izraelovih,

6 Za spomenik među vama Ako vas onda djeca vaša u budućnosti zapitaju: Što vam znače ovi kamenovi?

7 Odgovorite im: Voda Jordana prestade teći pred kovčegom zavjeta Gospodnjega, kad je prelazio preko Jordana. Ovi kamenovi imaju biti sinovima Izraelovim vječni spomenik, da je voda Jordana prestala teći."

8 Sinovi Izraelovi učiniše tako, kako im je bio zapovjedio Jošua. Uzeše dvanaest kamenova isred Jordana, kako je bio Gospod rekao Jošui, prema broju plemena Izraelovih, donesoše ih sa sobom u taborište i metnuše ih ondje.

9 A dvanaest drugih kamenova postavi Jošua usred Jordana na mjestu, gdje su bile stajale noge svećenika, koji su nosili kovčeg zavjetni. Oni se još nalaze tamo do današnjega dana.

10 Svećenici, koji su nosili kovčeg, bili su ostali stojeći usred Jordana, dok se nije svršilo sve, što je bio Gospod zapovjedio Jošui da kaže narodu i što je bio Mojsije naložio Jošui. A narod je brzo prešao.

11 Kad je sav narod bio prešao, prijeđe i kovčeg Gospodnji i svećenici pred svim narodom.

12 Rubenovci i Gadovci i polovina plemena Manasehova prijeđoše naoružani na čelu sinova Izraelovih, kao što im je bio zapovjedio Mojsije.

13 Oko četrdeset tisuća naoružanih ljudi prijeđe pred Gospodom u boj na poljanu kod Jeriha.

14 Taj dan učini Gospod Jošuu velikim pred svim Izraelom, tako da su imali strahopoštovanje pred njim za cijeloga života njegova kao što su bili imali strahopoštovanje pred Mojsijem.

15 Tada zapovjedi Gospod Jošui:

16 "Zapovjedi svećenicima, koji nose kovčeg zakona, neka izađu iz Jordana!"

17 I zapovjedi Jošua svećenicima: "Izađite iz Jordana!

18 Tako izađoše svećenici, koji su nosili kovčeg zavjeta Gospodnjega, iz sredine Jordana. Jedva dotakoše stope svećenika suhu zemlju, vrati se tada voda Jordana opet na mjesto svoje i prijeđe kao prije posvuda preko obala.

19 Narod izađe iz Jordana deseti dan prvoga mjeseca i utabori se u Gilgali na istočnoj međi Jeriha.

20 A onih dvanaest kamenova, što su ih bili uzeli sa sobom iz Jordana, postavi Jošua u Gilgali.

21 A sinovima Izraelovim reče: "Ako djeca vaša poslije zapitaju oce svoje: Što znače ovi kamenovi?

22 Tada obavijestite djecu svoju ovako: Suhom nogom prijeđe ovdje Izrael preko Jordana,

23 Jer Gospod, Bog vaš, osuši odu Jordana zbog vas, dok prijeđoste, kao što je učinio Gospod, Bog vaš, od Crvenoga mor

24 Jer svi narodi zemlje imaju spoznati, da je ruka Gospodnja jaka, i vi se imate vazda bojati Gospoda, Boga svojega.

### V

1 A kad čuše svi kraljevi Amoreja s onu stranu Jordana na zapadu i svi kraljevi Kanaanaca na moru, da je Gospod osušio vodu Jordana zbog sinova Izraelovih, dok prijeđoše, klonu im posve srce i izgubiše svu srčanost pred sinovima Izraelovim.

2 Tada zapovjedi Gospod Jošui: "Napravi kamene noževe i obreži po drugi put sinove Izraelove!"

3 I napravi sebi Jošua kamene noževe i obreza sinove Izraelove kod humka Aralota.

4 A uzrok, zašto ih obreza Jošua, bio je ovaj: Svi ljudi, koji su bili izašli iz Egipta, muževi, svi ratnici, bili su iza svojega izlaska iz Egipta, pomrli na putu u pustinji.

5 Dok je sav narod, što izađe, bio obrezan, ne obreza nikoga od onih, što su se nakon izlaska iz Egipta pomrli na putu u pustinji;

6 Jer četrdeset godina išli su sinovi Izraelovi po pustinji, dokle ne pomriješe svi ratnici, što izađoše iz Egipta, jer ne poslušaše naputaka Gospodnjih, bio im se je zakleo Gospod, da im neće dati da vide zemlju, koju je nama htio dati, kako je bio pod zakletvom obećao ocima njihovim, zemlju, u kojoj teče mlijeko i med.

7 Njihove sad sinove, što ih je bio postavio na njihovo mjesto, obreza Jošua; jer su bili još neobrezani, pošto ih na putu ne obrezaše.

8 Kad je bio sav narod obrezan, ostaše ondje, gdje su bili u taboru, dok ne ozdraviše.

9 Tada reče Gospod Jošui: "Danas skidoh s vas sramotu egipatsku." Zato se zove to mjesto Gilgala do današnjega dana.

10 Dok su sinovi Izraelovi taborili u Gilgali, svetkovaše Pashu četrnaesti dan mjeseca uvečer na poljani kod Jeriha,

11 I jedoše na dan po Pashi od plodova zemlje, nekvasan kruh i prženo žito, upravo na taj dan.

12 Idućega dana prestade mana, jer sad mogoše jesti od plodova zemlje. Kako više sinovi Izraelovi ne imadoše mane, hranili su se u onoj godini od plodova zemlje kanaanske.

13 Kad se Jošua nađe jedanput pred Jerihom, podiže oči i pogleda, a to stoji prema njemu čovjek, koji je držao goli mač u ruci svojoj. Jošua pristupi k njemu i upita ga: "Jesi li naš ili naših neprijatelja?"

14 On odgovori: "Nijesam, nego sam vođa vojske Gospodnje. Upravo dođoh." A Jošua pade na zemlju na svoje lice, pokloni se i zapita ga: "Što ima gospodar moj da kaže slugi svojemu?"

15 A vođa vojske Gospodnje reče Jošui: "Izuj obuću svoju s nogu svojih; jer mjesto, na kojemu stojiš, sveto je." To učini Jošua.

### VI

1 Jeriho je imao vrata zatvorena i ostao je zatvoren zbog sinova Izraelovih; nitko nije mogao izaći van ni unići unutra.

2 Tada reče Gospod Jošui: "Evo, dajem ti u ruke Jeriho i kralja njegova s ratnicima.

3 Zato obiđite, svi ratnici, oko grada! Jedanput obiđite oko grada! Tako učini šest dana!

4 A sedam svećenika neka nosi sedam truba od rogova pred kovčegom! A sedmi dan obiđite oko grada sedam puta, i svećenici neka pritom trube u trube!

5 Pa kad zatrube u rog ovnujski, neka sav narod, čim čujete glas trube, podigne iza glasa bojnu viku; tada će se zidovi gradski srušiti, a narod neka uzađe, svaki upravo ondje, gdje stoji!"

6 Tada pozva Jošua, sin Nunov, svećenike i zapovjedi im: "Dignite kovčeg zavjetni, a sedam svećenika neka nosi sedam truba od rogova pred kovčegom Gospodnjim!"

7 A narodu zapovjedi: "Obiđite oko grada, i to ratnici neka idu pred kovčegom Gospodnjim!"

8 I kad je Joshua bio izdao ovu zapovijed narodu, pođe sedam svećenika, koji su nosili pred Gospodom sedam truba od rogova, s zatrubi u trube, dok je kovčeg zavjeta Gospodnjega išao za njima.

9 A ratnici pođoše pred svećenicima, koji su trubili u trube, a ostali narod, pođe za kovčegom, dok su se trube jednako razlijegale.

10 Tada zapovjedi Jošua narodu. Vi ne smijete podići bojnu viku i nemojte da vam se čuje glas, i nijedna riječ ne smije izaći iz usta vaših, dok vam ja ne kažem: Vičite! Tada podignite bojnu viku!"

11 Tako pusti da kovčeg Gospodnji obiđe oko grada jedanput. Tada odoše u tabor i ostaše preko noći u taboru.

12 Drugo jutro usta Jošua rano. Svećenici ponesoše kovčeg Gospodnji.

13 Sedam svećenika, koji su nosili sedam truba od rogova pred kovčegom Gospodnjim, koračalo je uz jednako trubljenje truba. Ratnici su išli pred njima, a ostali je narod išao za kovčegom Gospodnjim, dok su se trube jednako razlijegale.

14 Tako obiđoše drugi dan jedanput oko grada i vratiše se tada u tabor natrag. Tako učiniše šest dana.

15 A sedmi dan ustaše rano, kad je zora osvanula, i obiđoše oko grada isto onako sedam puta; samo taj dan obiđoše oko grada sedam puta.

16 Kad svećenici kod sedmoga ophoda zatrubiše u trube, povika Jošua narodu: "Podignite bojnu viku; jer Gospod daje grad u ruke vaše!

17 Ali grad sa svim, što je u njemu, ima se posvetiti zakletvi za Gospoda. Samo bludnica Rahaba ima ostati na životu sa svima, koji su kod nje u kući, jer je skrila uhode, koje smo bili poslali.

18 Ali se čuvajte zakletoga, da ne prisvojite što sebi od zakletoga, premda ste to posvetili zakletvi! Time biste na tabor Izraelov navukli zakletvu i svalili ga u nesreću.

19 Sve srebro i zlato, sve mjedeno i gvozdeno posuđe neka se posveti Gospodu i neka dođe u riznicu Gospodnju!"

20 Tada podiže narod bojnu viku, i zatrubiše u trube. I kad narod začu glas truba i podiže bojnu viku iza glasa, tada se srušiše zidovi, i narod prodrije u grad, svaki upravo ondje, gdje je stajao. Tako zauzeše grad.

21 Tada oštricom mača izvršiše zakletvu na svemu, što se nalazilo u gradu, na muževima i ženama, na mladima i starima, na govedima, ovcama i magarcima.

22 Onoj dvojici ljudi, koji su bili uhodili zemlju, zapovjedi Jošua: "Idite u kuću bludnice i izvedite odonud ženu sa svom njezinom svojtom, kako ste joj se zakleli!"

23 I mladi ljudi, uhode, otidoše i izvedoše Rahabu, oca njezina, mater njezinu, braću njezinu i svu svojtu njezinu. Sve rođake njezine izvedoše i pustiše ih izvan tabora izraelskoga.

24 A grad i sve, što je bilo u njemu, spališe ognjem; samo srebro i zlato, mjedeno i gvozdeno posuđe metnuše u riznicu kuće Gospodnje.

25 A bludnicu Rahabu s njezinom obitelji i sa svom njezinom svojtom ostavi Jošua na životu, i tako osta među Izraelcima do današnjega dana, jer je bila skrila glasnike, koji su po nalogu Jošuinu uhodili Jeriho.

26 U to vrijeme izreče Jošua ovo prokletstvo: "Proklet neka je pred Gospodom čovjek, koji se hoće da opet sagradi grad Jeriho! Za cijenu prvorođenca svojega neka mu postavi temelj i za cijenu najmlađega sina svojega neka mu stavi vrata!"

27 Gospod je bio s Jošuom, tako da se je ime njegovo razglasilo po svoj zemlji.

### VII

1 Ali sinovi Izraelovi prisvojiše sebi zakleto; jer Akan, sin Karmija, sina Zabdijeva, sina Zerahova, od plemena Judina, uze nešto sebi od zakletoga. Zato se raspali srdžba Gospodnja proti sinova Izraelovih.

2 Posla naime Jošua neke ljude iz Jeriha u Aj kod Bet-Avena, istočno od Betela, i zapovjedi im: "Idite gore i uhodite pokrajinu!" Ljudi otidoše gore i uhodiše Aj.

3 Kada se vratiše k Jošui, rekoše mu: "Ne treba da ide gore sav narod, samo dvije tisuće do tri tisuće ljudi neka idu da osvoje Aj! Ne muči onamo sav narod, jer je njih samo malo!"

4 Tako otide onamo od naroda jedno tri tisuće ljudi Ali budu od ljudi iz Aja natjerani u bijeg.

5 I ljudi iz Aja poubijaše ih jedno trideset i šest ljudi, progoniše ih od vrata gradskih do u Šebarim i potukoše ih na obronku brijega. Tada klonu srce naroda i posta kao voda.

6 A Jošua razdrije haljine svoje, baci se pred kovčegom Gospodnjim ničice na svoje lice sve do navečer, on sa starješinama Izraelovim, i posuše prah na glavu svoju.

7 Tada se pomoli Jošua: "Ah, Gospode, Bože moj, zašto prevede ovaj narod preko Jordana, da nas predaš u ruke Amorejima, da nas unište? O, da smo radije ostali s onu stranu Jordana!

8 Ah, Gospode, što da kažem, kad je Izrael okrenuo leđa neprijateljima svojim?

9 Kanaanci i svi stanovnici zemlje to će čuti; oni će navaliti na nas i istrijebit će ime naše sa zemlje. Što ćeš onda učiniti od velikoga imena svojega?"

10 Tada Gospod odgovori Jošui: "Ustani! Što ležiš na licu svojemu?

11 Izrael je sagriješio; prestupili su zabranu moju, koju sam im dao, prisvojili su sebi zakleto, po činili su krađu, poskrivali su i metnuli među svoje stvari.

12 Zato ne mogu više sinovi Izraelovi izdržati pred neprijateljima svojim; moraju u bijeg pred neprijateljima svojim; jer su pali u prokletstvo. Ja neću više biti među vama ako ne odstranite iz svoje sredine zakleto.

13 Ustani, posveti narod i objavi Posvetite se za sutra, jer tako veli Gospod, Bog Izraelov: "Zakleto je u tvojoj sredini, Izraele! Ti nećeš moći izdržati pred neprijateljima svojim, dok ne odstranite iz svoje sredine zakleto.

14 Zato ćete sutra rano pristupiti po plemenima svojim, i pleme, koje označi Gospod, pristupit će po porodicama svojim, i porodica, koju označi Gospod, pristupit će po domovima svojim, i dom, koji označi Gospod, pristupi će iz njega čovjek za čovjekom.

15 Tko se tada nađe s predmetom zakletve, neka se spali sa svim, što posjeduje, jer je prestupio zabranu Gospodnju i počinio sramotu u Izraelu!"

16 Kad Jošua sutradan rano dade da pristupe Izraelci po plemenima svojim, bi označeno pleme Judino.

17 Potom dade da pristupe porodice Judine, i bi označena porodica Zerahovaca. Nato dade da prijestupi porodica Zerahovaca čovjek za čovjekom, i bi označen Zabdi.

18 Potom dade da pristupi njegov dom čovjek za čovjekom, i bi označen Akan, sin Karmija, sina Zabdijeva, sina Zerahova, od plemena Judina.

19 Tada reče Jošua Akanu: "Moj sine, daj Gospodu, Bogu Izraelovu, čast i slavu! Priznaj mi, što si učinio; ne krij mi ništa!"

20 Akan odgovori Jošui: "Jest, ja sam sagriješio Gospodu, Bogu Izraelovu. Učinio sam ovo:

21 Vidio sam među plijenom lijep plašt iz Šineara, dvjesta šekela srebra i zlatan jezik, pedeset šekela težak. Polakomih se i uzeh. To je zakopano u Šatoru u zemlji i srebro ozdo."

22 Jošua posla poslanike tamo. Oni otrčaše u Šator, i doista bile su stvari zakopane u Šatoru i ozdo srebro.

23 Uzeše to iz Šatora, donesoše Jošui i svima sinovima Izraelovim i metnuše pred Gospoda.

24 Tada uze Jošua Akana, sina Zerahova, i srebro, plašt i zlatni jezik, njegove sinove i kćeri, njegova goveda, njegove magarce i ovce, njegov Šator i sve, što je posjedovao, i izvedoše ih u nazočnosti svega Izraela u dolinu Akor.

25 Tamo reče Jošua: "Jer si nas ti strovalio u nesreću, tako će tebe danas strovaliti Gospod u nesreću." Tada ga kamenovaše svi Izraelci i spališe ih, izakako su bili kamenovani.

26 Podigoše nad njim veliku gomilu kamenja, što se još danas može vidjeti. A Gospod se povrati od žestine gnjeva svojega. Zato se zove one mjesto sve do današnjega dana dolina Akor.

### VIII

1 I Gospod reče Jošui: "Ne boj se i ne plaši se! Uzmi sa sobom sav narod što je za boj, pa ustani i idi na Aj! Evo, predajem ti u ruke kralja ajskoga s narodom njegovim, gradom njegovim i zemljom njegovom.

2 Učini s Ajem i kraljem njegovim, kako učinio s Jerihom i njegovim kraljem! Ipak plijen i stoku smijete uzeti za sebe. Namjesti zasjedu gradu na zapadnoj strani njegovoj!"

3 Tada usta Jošua sa svim narodom što je za boj, da idu na Aj, i izabra Jošua trideset tisuća ljudi, hrabrih momaka, i posla ih noću.

4 Dade im zapovijed: "Pazite, vi se imate namjestiti u zasjedu proti gradu na zapadnoj strani grada! Ne udaljujte se odveć daleko od grada i budite svi spremni!

5 A ja sa svim narodom, što je kod mene, primaknut ću se gradu, i ako oni tada kao prvi put izađu proti nas, mi ćemo bježati pred njima.

6 Ako oni iza nas izađu tako daleko, da smo ih odvojili od grada - jer će misliti: Bježe pred nama kao prvi put - i mi ćemo jednako još dalje bježati pred njima,

7 Tada vi provalite iz zasjede i zauzmite grad; jer će vam ga Gospod, Bog vaš, dati u ruke.

8 Kad uzmete grad, zapalite grad! Učinite po zapovijedi Gospodnjoj! Pazite, to vam je zapovijed moja!"

9 Nato ih otpusti Jošua, i oni otidoše u zasjedu i utaboriše se između Betela i Aja, zapadno od Aja. A Jošua prenoći onu noć među narodom,

10 Sutradan rano prebroji Jošua narod i pođe sa starješinama Izraelovim na čelu vojske proti Aja.

11 Sva vojska, što je bila kod njega, pođe, uze se primicati i dođe do pred grad. Utaboriše se sjeverno od Aja, tako da je bila dolina između njih i Aja.

12 Tada uze oko pet tisuća ljudi i namjesti ih u zasjedu između Betela i Aja, zapadno od grada.

13 Nato se namjesti narod, sva vojska, što je bila sa sjevera gradu, i zapleće, što je bilo sa zapada gradu. A Jošua onu noć pođe usred doline.

14 Kralj ajski to vidje, i tako ljudi u gradu uraniše i pohitješe proti Izraelu u boj, i on i sav narod njegov, na mjesto kod pustinje. On naime nije znao, da mu je bila namještena zasjeda zapadno od grada.

15 A Jošua i svi Izraelci učiniše tako, kao da bi bili od njih potučeni, i nagnuše bježati prema pustinji.

16 Tada je bio sazvan sav narod, što je bio u gradu, da ih tjera. I dok su tako tjerali Jošuu, sve su se više odvajali od grada.

17 Ne osta nitko u Aju i Betelu, da ne pođe u potjeru za Izraelcima. A grad ostaviše otvoren i tjerali su Izraelce.

18 Tada reče Gospod Jošui: "Digni koplje, što ti je u ruci, proti Aja; jer ti ga dajem u ruke." Jošua podiže koplje, što mu je bila u ruci, proti Aja.

19 Tada se zasjeda bržebolje podiže sa svojega mjesta, potrča, čim je Jošua bio podigao ruku, i dođe u grad, zauze ga i zapali grad odmah.

20 I kad se Ajani obrazreše i vidješe, kako se dim od grada diže prema nebu, nijesu imali kamo bježati ni ovamo ni tamo; jer se okrenula proti progoniteljima vojska, koja je bježala prema pustinji.

21 Kad naime vidješe Jošua i svi Izraelci, da je zasjeda zauzela grad i da se diže dim od grada, okrenuše se i udariše na Ajane.

22 A drugi iz grada izađoše pred njih, tako da su pali među Izraele, jer jedni dođoše s ove, drugi s one strane, i potukoše ih tako, da ni jedan ne osta živ niti uteče.

23 A kralja ajskoga uhvatiše živa i dovedoše ga k Jošui.

24 I kad Izraelci pobiše sve Ajane na slobodnom polju u pustinji, kamo su ih bili progonili, i padoše od mača svi do posljednjeg čovjeka, okrenuše se svi Izraelci proti Aja i pobiše ga oštricom mača.

25 Broj svih, koji padoše onaj dan, ljudi i žena, iznosio je do dvanaest tisuća, sve samih Ajana.

26 Jošua ne spusti ruke svoje, koju je bio podigao s kopljem, dokle ne pobi sve stanovnike ajske.

27 Samo stoku i plijen toga grada uzeše Izraelci sebi, po uputi Gospodnjoj, koju je on bio dao Jošui.

28 Jošua dade spaliti Aj i učini ga za vazda jednom podrtinom, jednom pustoši, do današnjega dana.

29 A kralja ajskoga dade objesiti na drvo do večera. O zahodu sunčanom zapovjedi Jošua, da skinu truplo njegovo. Baciše ga tada pred vrata gradska i podigoše nad njim veliku gomilu kamenja, koja je još tamo do današnjega dana.

30 Tada Jošua napravi žrtvenik Gospodu, Bogu Izraelovu, na gori Ebalu,

31 Kao što je bio zapovjedio Mojsije, sluga Gospodnji, sinovima Izraelovim, kako je propisano u knjizi zakona Mojsijeva: žrtvenik od neklesana kamenja, na koje nije bilo došlo željezno oruđe. I prinesoše na njemu žrtve paljenice Gospodu i zaklaše žrtve mirotvorne.

32 Tada napisa ondje na kamenju prijepis zakona Mojsijeva, što ga je ovaj bio dao sinovima Izraelovim.

33 I sav Izrael sa svojim starješinama, glavarima i sucima stade s obje strane kovčega prema levitskim svećenicima, koji su nosili kovčeg zavjeta Gospodnjega, stranci i domaći, jedna polovina na gori Gerizimu, druga polovina na gori Ebalu, kao što je nekoć naredio Mojsije, sluga Gospodnji, da blagoslovi narod Izraelov.

34 Potom pročita sve riječi zakona, blagoslov i prokletstvo, sve kako je zapisano u knjizi zakona.

35 Nije bilo nijedne riječi od svega, što je bio naredio Mojsije, koje ne pročita Jošua pred svom zajednicom Izraelovom, i pred ženama, djecom i strancima, koji su išli među njima.

### IX

1 A kad to čuše svi kraljevi, koji su prebivali s onu stranu Jordana na brdima i u nizinama i na svoj obali velikoga mora sve do Libanona, Hiteji i Amoreji, Kanaanci, Perizeji, Hiveji i Jebuseji,

2 Skupiše se da se složno bore proti Jošue i Izraelaca.

3 I stanovnici Gibeona čuše, kako je Jošua postupao s Jerihom i Ajem.

4 Tada se i oni dadoše na posao, ali prijevarom. Priskrbiše sebi živeža, uzeše stare vreće za svoje magarce i stare, poderane i iskrpljene mješine vinske,

5 Obukoše staru, iskrpljenu obuću i iznošene haljine i ponesoše sa sobom na put kruh osušen i razdrobljen.

6 Tako otidoše k Jošui u tabor u Gilgalu i rekoše njemu i Izraelcima: "Iz daleke zemlje dođosmo. Učinite s nama ugovor!"

7 Ali Izraelci izjaviše Hivejima: "Može biti da prebivate među nama; kako da onda činimo ugovor s vama?

8 Oni rekoše Jošui: "Mi smo sluge tvoje." Kad ih Jošua upita: "Tko ste i odakle dolazite?"

9 Odgovoriše mu: "Iz zemlje vrlo daleke dođoše sluge tvoje zaradi slave Gospoda, Boga tvojega, jer smo čuli glas o njemu: sve, što je učinio u Egiptu;

10 I sve, što je učinio dvojici kraljeva amorejskih s onu stranu Jordana, Sihonu, kralju hešbonskom, i Ogu, kralju bašanskom u Aštarotu.

11 Tada nam rekoše starješine naše i svi stanovnici zemlje: Uzmite sebi živeža na put, idite im u susret i recite im: Mi smo sluge vaše; učinite ugovor s nama!

12 Ovo je kruh naš. Bio je još vruć, kad ga kod kuće uzesmo sa sobom za put, u dan, kad izađosmo, da dođemo k vama. Sad vidite, da je osušen i razdrobljen.

13 I ovo su mješine vinske. Bile su nove, kad ih napunismo. A sad vidite, poderane su. I ovo su haljine naše i obuća naša, od dalekog puta sasvim su izderane."

14 Tada uzeše ljudi nešto od živeža njihova, ali ne potražiše odluke Gospodnje.

15 Dapače Jošua učini s njima mir i sklopi ugovor s njima, da će ih ostaviti u životu. I zakleše im se knezovi zajednice.

16 Kad tri dana iza zaključka ugovora s njima doznaše, da su is blizine i da prebivaju među njima,

17 Podigoše se sinovi Izraelovi i treći dan dođoše u gradove njihove. Gradovi se njihovi zvali Gibeon, Kefirah, Beerot i Kirjat-Jearim.

18 A sinovi Izraelovi ne učiniše im ništa nažao, jer su im se knezovi zajednice bili zakleli Gospodom, Bogom Izraelovim. Zato je sva zajednica mrmljala proti knezovima.

19 Ali svi knezovi rekoše svoj zajednici: "Mi smo im se zakleli Gospodom, Bogom Izraelovim. Zato im ne smijemo ništa učiniti.

20 Ovako ćemo postupati s njima: Darovat ćemo im život, da ne dođe gnjev na nas radi zakletve, kojom im se zaklesmo."

21 Tako im izjaviše knezovi: "Neka ostanu u životu!" A sjekli su drva i nosili vodu za svu zajednicu, kako su im bili predložili knezovi.

22 Jošua ih dade dozvati i reče im "Zašto nas prevariste i rekoste: Vrlo daleko prebivamo od vas, kad eto prebivate među nama?

23 Zato sada da ste prokleti i da ste dovijeka sluge, da siječete drva i nosite vodu za kuću Boga mojega!"

24 Oni priznaše Jošui i rekoše: "Slugama tvojim bilo je javljeno, da je Gospod, Bog vaš, zapovjedio slugi svojemu Mojsiju, da vam dadne svu zemlju i da istrijebi sve stanovnike zemlje ispred vas. Zato se vrlo pobojasmo za život svoj od vas i učinismo tako.

25 A sada smo eto u tvojoj ruci. Čini s nama, kako ti se učini dobro i pravo!"

26 On tada učini s njima na spomenuti način i sačuva i hod sinova Izraelovih, da ih ne pobiše.

27 Tako ih onda odredi Jošua da sijeku drva i nose vodu za zajednicu i za žrtvenik Gospodnji do današnjega dana na mjestu, koje izabere Gospod.

### X

1 I Adoni-Zedek, kralj jerusalemski, saznade, da je Jošua osvojio Aj i uništio ga zakletvom, da je, kao s Jerihom i njegovim kraljem, tako učinio s Ajem i njegovim kraljem, i da su stanovnici Gibeona sklopili mir s Izraelom i ostali među njima.

2 Tada se uplašiše vrlo, jer je Gibeon bio velik grad, kao kakav kraljevski grad, i veći od Aja, i svi ljudi njegovi bili su hrabri.

3 Zato posla Adoni-Zedek, kralj jerusalemski, k Hohamu, kralju hebronskom, k Piramu, kralju jarmutskom, k Jafiji, kralju lakiškom, i k Debiru, kralju eglonskom, i poruči im:

4 Dođite k meni i pomozite mi, da porazimo Gibeon, jer sklopi mir s Jošuom i sa sinovima Izraelovim!"

5 Tada se ujedini i pođe pet kraljeva amorejskih, kralj jerusalemski, kralj hebronski, kralj jarmutski, kralj lakiški, kralj eglonski, sa svim svojim vojskama; opkoliše Gibeon i napadoše ga.

6 A Gibeoneji poslaše k Jošui u tabor u Gilgalu i poručiše: "Ne diži ruku svojih sa sluga svojih! Dođi brzo k nama, spasi nas i pomozi nam, jer se ujediniše proti nama svi kraljevi amorejski, koji stanuju u gorama."

7 Tada izađe Jošua iz Gilgale, on i s njim sav narod njegov, Što je bio za boj, sve sami junaci.

8 I Gospod reče Jošui: "Ne boj ih se, jer ih dajem u tvoje ruke. Ni jedan od njih neće se održati pred tobom."

9 I Jošua udari na njih iznenada - svu noć je išao od Gilgale -

10 I smete ih Gospod pred Izraelcima, tako da su ih ovi ljuto pobili kod Gibeona i tjerali ih putem prema Bet-Horonu i odbili ih do Azeke i Makede.

11 Kad su na bijegu pred Izraelcima bili niz vrlet bethoronsku, baci Gospod na njih kamenje veliko iz neba sve do Azeke, tako da su bili potučeni. Više je bilo onih, koji izginuše od kamene tuče, negoli oni koje pobi mač sinova Izraelovih.

12 Tada se pomoli Jošua Gospodu, u dan, kad Gospod predade Amoreje sinovima Izraelovim, i povika pred sinovima Izraelovim: "Stani, sunce kod Gibeona i mjesece u dolini ajalonskoj!"

13 I stade sunce, i ustavi se mjesec, dok se ne osveti narod neprijateljima svojim. Ne stoji li to u knjizi junaka? Tako stade sunce nasred neba i skoro cio dan nije htjelo da zađe.

14 Takva dana nije bilo ni prije ni poslije, da je Gospod poslušao glas čovjeka; jer se je Gospod borio za Izraela.

15 Nato se vrati Jošua sa svim Izraelcima u tabor u Gilgalu,

16 A onih pet kraljeva uteče i skrili se u pećini kod Makede.

17 Kad je Jošui bilo javljeno: "Pet kraljeva skrilo se u pećini kod Makede,"

18 Izda Jošua zapovijed: "Dovucite veliko kamenje pred ulaz pećine i postavite ljude pred nju, da je čuvaju!

19 A vi drugi ne stojte, nego progonite neprijatelje svoje i idite im ustopce! Ne dajte im da umaknu u gradove svoje; jer vam ih dade u ruke Gospod, Bog vaš."

20 I kad ih Jošua i sinovi Izraelovi u boju vrlo velikom pobiše do kraja - samo neki mogli su se spasiti i umaći u tvrde gradove.

21 Vrati se sva vojska u miru k Jošui u tabor u Makedu, a da nitko ne makne jezikom svojim na sinove Izraelove.

22 I Jošua izdade zapovijed: "Otvorite ulaz u pećinu i izvedite mi iz pećine onih pet kraljeva!"

23 Učiniše tako i izvedoše mu iz pećine onih pet kraljeva: kralja jerusalemskog, kralja hebronskog, kralja jarmutskog, kralja lakiškog i kralja eglonskog.

24 A kad izvedoše te kraljeve k Jošui, sazva Jošua sve Izraele i reče vođama vojnika, koji su bili pošli s njim: "Pristupite i stavite nogu na šiju tim kraljevima!" Oni pristupiše i staviše im na šiju nogu.

25 Tada im reče Jošua: "Ne bojte se i ne plašite se! Budite hrabri i jaki, jer tako će Gospod učiniti svima neprijateljima vašim, s kojima se imate boriti."

26 Nato ih dade Jošua posjeći i poubijati i na pet drveta objesiti. Visjeli su na drvetima do večera.

27 A o zahodu sunčanom zapovjedi Jošua, te ih skidoše s drveta i baciše ih u pećinu, u koju su se bili skrili, i metnuše veliko kamenje na ulaz u pećinu, koje osta tamo do danas.

28 Jošua osvoji onda Makedu, udari grad zajedno s njegovim kraljem oštricom mača i uništi ga zakletvom. Od svega stanovništva ne pusti nijednoga da uteče. S kraljem makedskim učini isto onako, kao što učini s kraljem jerihonskim.

29 Tada otide Jošua sa svim Izraelcima od Makede dalje u Libnu i udari na Libnu.

30 Jer Gospod i nju zajedno s kraljem njezinim predade u ruke Izraelcima, udari je oštricom mača zajedno sa svim stanovništvom. Ne pusti nijednoga da uteče. Učini s kraljem njezinim isto onako, kao što učini s kraljem jerihonskim.

31 Potom otide Jošua sa svim Izraelcima od Libne dalje u Lakiš, utabori se pred njim i napade ga.

32 I Gospod predade Lakiš u ruke Izraelcima. Osvoji ga drugi dan i udari ga sa svim stanovništvom oštricom mača, isto onako, kako učini s Libnom.

33 Tada dođe Horam, kralj gezerski, da pomogne Lakišu. Ali Jošua pobi njega i ljude njegove, tako da ni jedan od njih ne osta živ.

34 Potom pođe Jošua sa svim Izraelcima od Lakiša dalje u Eglon. Utaboriše se pred njim i napadoše ga.

35 Još isti dan osvojiše ga i udariše ga oštricom mača. Sve stanovništvo uništi onoga dana zakletvom, isto onako, kako učini s Lakišom.

36 Onda se podiže Jošua sa svim Izraelcima od Eglona u Hebron, i napadoše ga,

37 I osvojiše ga i udariše ga oštricom mača zajedno s kraljem njegovim, sa svim gradovima njegovim i sa svim stanovništvom njihovim. Ne pusti nijednoga da uteče, isto onako, kako učini s Eglonom. I uništi zakletvom grad i sve stanovništvo njegovo.

38 Potom se okrenu Jošua sa svim Izraelcima prema Debiru i napade ga.

39 Osvoji ga s kraljem njegovim i sa svim gradovima njegovim. Udariše ga oštricom mača i uništiše zakletvom sve stanovništvo. Ne pusti nijednoga da uteče. Kao što učini s Hebronom, tako učini i s Debirom i kraljem njegovim, isto onako, kako učini i s Libnom i kraljem njezinim.

40 Tako pobi Jošua svu zemlju, gore, južni kraj, nizine i humove sa svim kraljevima njihovim. Ne pusti nijednoga da uteče, i sve, što je bilo živo, uništi zakletvom, kao što je bio zapovjedio Gospod, Bog Izraelov.

41 Jošua ih pobi od Kadeš-Barnea do Gaze, nadalje svu zemlju gošensku do Gibeona.

42 Sve one kraljeve i zemlju njihovu uze Jošua ujedanput; jer se je borio s Izraelom Gospod, Bog Izraelov.

43 Potom se vrati Jošua sa svim Izraelcima u tabor u Gilgalu.

### XI

1 A kad to ću Jabin, kralj hasorski, posla k Jobabu, kralju madonskom, i kralju šimronskom i kralju akšafskom,

2 I kraljevima na sjeveru u gorama, u ravnici južno od Kinereta, u nizini i na visini dorskoj uz more,

3 Kanaancima na istoku i zapadu, Amorejima, Hitejima, Perizejima i Jebusejima u gorama i Hivejima pod Hermonom u zemlji Mispa.

4 I izađoše oni sa svim vojskama svojim. Bio je to ratni narod, mnogobrojan kao pijesak na obali morskoj, s veoma mnogim konjima i kolima.

5 Svi ti kraljevi dogovoriše se, dođoše i utaboriše se na vodi Meromu, da se bore s Izraelom.

6 A Gospod reče Jošui Ne boj ih se, jer sutra u ovo doba sve ću ih pobijene staviti pred Izraela. Konje njihove ohromi i bojna kola njihova popali ognjem!"

7 Tada ih Jošua napade iznenada sa svom vojskom svojom na vodi Meromu, i udariše na njih.

8 I Gospod ih dade u ruke Izraelcima. Oni ih poraziše i potjeraše ih do Sidona velikoga i do Misrefot Majima i do u dolinu Mispe na istoku; tako ih pobiše, da ih više ne preosta ni jedan.

9 Jošua im tada učini, kao Što mu je bio Gospod zapovjedio: konje njihove ohromi i kola njihova popali ognjem.

10 Tada se vrati Jošua i zauze Hasor i dade kralja njegova smaknuti mačem. Hasor je bio prije glavni grad svima onim kraljevstvima.

11 Pobiše sve stanovništvo oštricom mača izvršujući zakletvu. Ništa ne osta, što je bilo živo. A Hasor dade spaliti ognjem.

12 Sve one kraljevske gradove sa svim njihovim kraljevima uze Jošua u svoju vlast i pobi ih oštricom mača izvršujući zakletvu na njima, kao što je bio zapovjedio Mojsije, sluga Božji.

13 Ali nijednoga grada, koji su bili na visinama, ne mogoše spaliti Izraelci. Jedino Hasor spali Jošua.

14 Sav plijen iz onih gradova i stoku uzeše Izraelci za sebe. A ljude sasjekoše oštricom mača, te ih posve uništiše; ne osta ništa živo.

15 Kako je bio Gospod zapovjedio svojemu slugi Mojsiju, tako Mojsije zapovjedi Jošui, i učim Jošua. Ništa ne izostavi od svega, što je bio Gospod zapovjedio Mojsiju.

16 Tako zauze Jošua svu tu zemlju, gore, sav južni kraj, svu zemlju gošensku, nizine, jordansku ravnicu, goru Izraelovu i nizinu njegovu,

17 Od golih gora, što se dižu prema Seiru, do Baal-Gada u ravnici libanonskoj pod gorom Hermonom. Sve kraljeve njihove zarobi i dade ih pogubiti.

18 Dugo vremena ratovao je Jošua sa svim onim kraljevima.

19 Nije bilo grada, koji bi se mirno predao sinovima Izraelovim, osim Hiveja, koji su stanovali u Gibeonu, Inače su morali sve osvojiti silom oružja.

20 Jer od Gospoda bilo je tako određeno, da im je on otvrdio srce, te su se borili proti Izraela tako, da se je mogla bez milosti izvršiti zakletva na njima i da su bili istrijebljeni, kao što je bio Gospod zapovjedio Mojsiju.

21 Tada izađe Jošua i uništi Anakovce u gorama, u Hebronu, Debiru i Anabu i na svim gorama judejskim i na svim gorama Izraelovim; na njima i na gradovima njihovim izvrši Jošua zakletvu.

22 Ni jedan Anakovac ne osta više u zemlji sinova Izraelovih; samo u Gazi, Gatu i Ašdodu osta ih nekoliko.

23 Tako zauze Jošua svu zemlju, upravo onako, kako je bio Gospod zapovjedio Mojsiju, i dade je Jošua sinovima Izraelovim u baštinu, po dijelovima njihovim, po plemenima njihovim. I zemlja počinu od rata.

### XII

1 Ovo su kraljevi zemlje, koje pobijediše sinovi Izraelovi, i zemlju njihovu osvojiše: "S onu stranu Jordana na istoku od rijeke Arnona do gore Hermona i svu ravnicu istočno od Jordana:

2 Sihon, kralj amorejski, koji je stanovao u Hešbonu. On je vladao od Aroera, koji leži na obali Arnona, od sredine doline preko polovine Gileada do rijeke Jaboka, međe sinova Amonovih,

3 I preko doline jordanske do istočne strane jezera Kinereta i do istočne strane mora pustinje, Slanoga mora, prema Bets-Ješimotu i južno uz podnožje obronaka Pisge.

4 Nadalje pokrajina Oga, kralja bašanskoga, koji je pripadao ostacima Refaima i prebivao u Aštarotu i Edreju.

5 Vladao je gorom Hermonom, Salkom i cijelim Bašanom do međe Gešureja i Maakateja i polovinom Gileada do pokrajine Sihona, kralja hešbonskoga.

6 Mojsije, sluga Gospodnji, i sinovi Izraelovi poraziše ih, i Mojsije, sluga Gospodnji, dade to u posjed Rubenovcima, Gadovcima i polovini plemena Manasehova.

7 A ovo su kraljevi zemlje, koje Jošua i sinovi Izraelovi pobijediše u zapadnoj zemlji jordanskoj, od Baal-Gada u dolini libanonskoj do golih gora, što se dižu prema Seiru, i zemlju njihovu dade Jošua u posjed plemenima Izraelovim po dijelovima njihovim,

8 U gorama, u nizinama, u ravnici jordanskoj, na obroncima, u pustinji i u južnom kraju, zemlju Hiteja, Amoreja, Kanaanaca, Perizeja, Hiveja i Jebuseja:

9 Jedan kralj jerihonski; jedan kralj Ajski kod Betela;

10 Jedan kralj jerusalemski; jedan kralj hebronski;

11 Jedan kralj jarmutski; jedan kralj lakiški;

12 Jedan kralj eglonski; jedan kralj gezerski;

13 Jedan kralj debirski; jedan kralj gederski;

14 Jedan kralj hormski; jedan kralj aradski;

15 Jedan kralj libnaski; jedan kralj adulamski;

16 Jedan kralj makedski; jedan kralj betelski;

17 Jedan kralj tapuahski; jedan kralj heferski;

18 Jedan kralj afečki; jedan kralj šaronski;

19 Jedan kralj madonski; jedan kralj Hasorski;

20 Jedan kralj Šimronmeronski; jedan kralj akšafski;

21 Jedan kralj tanaački; jedan kralj megidski;

22 Jedan kralj kedeški; jedan kralj jokneamski na Karmelu;

23 Jedan kralj dorinski na visinama dorinskim; jedan kralj pogana u Gilgali;

24 Jedan kralj tirzahski, svega trideset i jedan kralj.

### XIII

1 Kad Jošua postade starovremešan, reče mu Gospod: "Ti si star i vremešan. A velik dio zemlje ostao je još neosvojen.

2 Ovo je zemlja, što je još ostala: "Sve pokrajine Filisteja i sva zemlja Gešur,

3 Od Šihora istočno od Egipta do pokrajine ekronske na sjeveru, što pripada pokrajini Kanaanaca; pet kneževina filistejskih, naime u Gazi, Ašdodu, Aškelonu, Gitu i Ekronu, dalje Avija

4 Na jugu, sva zemlja Kanaanaca i Mearah Sidonaca do Afeke, do međe amorejske;

5 Onda zemlja Gebalijana i sav Libanon u istočnom dijelu, od Baal-Gada na podnožju Hermona do puta u Hamat.

6 Sve stanovnike Libanona do Misrefota, sve Sidonce ja ću sam otjerati ispred sinova Izraelovih. Samo razdijeli to Izraelu ždrijebom u baštinu, kao što sam ti zapovjedio!

7 Razdijeli sad dakle tu zemlju u baštinu među devet plemena i polovinu plemena Manasehova!"

8 S ovim su bili primili Rubenovci i Gadovci svoj dio, što im ga je bio Mojsije odredio u istočnoj zemlji jordanskoj, što im ga je bio ostavio Mojsije, sluga Gospodnji,

9 Od Aroera na obali Arnona i od grada u sredini doline, i svu ravnicu Medebe do Dibona,

10 I sve gradove amorejskoga kralja Sihona, koji je vladao u Hešbonu, do pokrajine sinova Amonovih;

11 I Gilead i pokrajinu Gešureja i Maakateja, i svu goru Hermon i sav Bašan do Salke.

12 Sve kraljevstvo Oga u Bašanu, koji je vladao u Aštarotu i Edreju, Og je bio još preostao od ostataka Refaima, što ih je bio Mojsije pobijedio i protjerao iz posjeda njihova.

13 Ali Gešureja i Maakateja ne protjeraše sinovi Izraelovi, i tako ostadoše Gešureji i Maakateji među Izraelom do današnjega dana.

14 Samo plemenu Levijevu ne dade baštine: žrtve ognjene Gospoda, Boga Izraelova, jesu baština njegova, kao što mu je bio obećao.

15 Mojsije dade plemenu sinova Rubenovih dijelove po porodicama njihovim.

16 Oni dobiše područje od Aroera i od grada u sredini doline i svu ravnicu kod Medebe:

17 Hešbon sa svim mjestima svojim, što leže na ravnici, Dibon, Bamot-Baal, Bet-Baal-Meon,

18 Jahaz, Kedemot, Mefaat,

19 Kirjatajim, Sibmu, Zeret-Šahara gori u dolini,

20 Bet-Peor, obronke Pisge i Bet-Ješimot,

21 I sve druge gradove na ravnici. Nadalje sve kraljevstvo amorejskoga kralja Sihona, koji je vladao u Hešbonu; Mojsije ga pobijedi zajedno s knezovima midjanskim, Evijem Rekemom, Surom, Hurom i Rebom, knezovima Sihonovim, koji su prebivali u zemlji.

22 I vračara Balaama, sina Beorova, ubiše sinovi Izraelovi mačem, pošto su bili poubijali druge mačem.

23 Međa sinova Rubenovih bila je Jordan s obalom, To je bila baština sinova Rubenovih po porodicama njihovim: gradovi sa selima svojim.

24 Onda dade Mojsije plemenu Gadovu, sinovima Gadovim, dijelove po porodicama njihovim.

25 Oni dobiše ovo područje: Jazer i sve gradove gileadske, polovinu zemlje sinova Amonovih do Aroera, istočno od Rabe,

26 I od Hešbona do Ramah-Mispe i Betonima i od Mahanaima do pokrajine debirske;

27 Onda u dolini: Bet-Haram, Bet-Nimra, Sukot i Safon, ostatak kraljevstva Sihona, kralja hešbonskoga; Jordan sa svojom obalom do kraja jezera Kineretskoga, na istočnoj strani Jordana.

28 To je baština sinova Gadovih po porodicama njihovim: "gradovi sa selima svojim.

29 Onda dade Mojsije polovini plemena Manasehova dijelove, i to polovina plemena sinova Manasehovih dobi po porodicama svojim

30 Ovo područje: proteže se ono od Mahanaima preko svega Bašana, sve kraljevstvo Oga, kralja bašanskoga, i sva sela Jairova, što su u Bašanu, šezdeset gradova.

31 A polovinu Gileada i Aštarot i Edrej, glavne gradove kraljevstva Ogova u Bašanu, dobiše sinovi Makira, sina Manasehova, i to polovina sinova Makirovih po porodicama njihovim.

32 To je, što razdijeli kao baštinu Mojsije na poljanama moapskim, s onu stranu Jordana, istočno od Jeriha.

33 A plemenu Levijevu ne dade Mojsije baštine. Gospod, Bog Izraelov, jest baština njihova kao što im je obećao.

### XIV

1 Ovo je, što dobiše sinovi Izraelovi u zemlji kanaanskoj kao baštinu, što im svećenik Eleazar i Jošua, sin Nunov, i plemenski poglavari izraelskih plemena

2 Kao baštinu njihovu razdijeliše ždrijebom, kao što je bio Gospod odredio preko Mojsija za devet plemena i polovinu plemena.

3 Dvjema plemenima i polovini plemena bio je naime Mojsije odredio baštinu s onu stranu Jordana, a Levitima nije bio dao baštine među njima.

4 Jer sinova Josipovih bila su dva plemena: Manaseh i Efraim. A Levitima ne dadoše dijela u zemlji, nego samo gradove za prebivanje i pašnjake njihove za stoku njihovu i za blago njihovo.

5 Kako je bio Gospod zapovjedio Mojsiju, tako učiniše sinovi Izraelovi i razdijeliše zemlju.

6 Tada pristupiše sinovi Judini k Jošui u Gilgali, i Kaleb, sin Jefuneov, Kenizej, reče mu: "Ti znaš, što je odredio Gospod Mojsiju, čovjeku Božjemu, za me i za te u Kadeš-Barneu.

7 Bilo mi je četrdeset godina, kad me posla Mojsije, sluga Gospodnji, iz Kadeš-Barnea, da uhodim zemlju, i donesoh mu izvještaj, kako sam mislio u svojemu srcu.

8 A moji drugovi, koji su išli s menom, uplašiše srce narodu, ali ja sam posve bio na strani Gospoda, Boga svojega.

9 I zakle se Mojsije onaj dan: "Zemlja, na koju je stupila noga tvoja, ima dopasti tebi i sinovima tvojim kao baština u vječna vremena, jer si posve stupio na stranu Gospoda, Boga mojega.

10 I Gospod me, kako vidiš, po svojemu obećanju sačuva u životu punih četrdeset i pet godina od vremena, kad Gospod reče Mojsiju onu riječ, dok je Izrael išao po pustinji, i sad, eto, imam osamdeset i pet godina.

11 Danas sam još krepak kao onda, kad me je Mojsije poslao. Moja danas snaga još je kao snaga moja onda, kad se je trebalo boriti i dolaziti i odlaziti.

12 Zato daj mi sada tu gorovitu zemlju, za koju je onda govorio Gospod, jer ti si sam onda čuo, da su tamo Anakovci i veliki utvrđeni gradovi. Možda je Gospod s menom, i ja ću ih moći protjerati, kako je to obećao Gospod."

13 Tada ga blagoslovi Jošua, i on dade Kalebu, sinu Jefuneovu, Hebron kao baštinu.

14 Zato pripada Hebron Kalebu, sinu Jefuneovu, Kenizeju, kao baština sve do današnjega dana, jer se je naime on svom dušom držao Gospoda, Boga Izraelova.

15 Hebron se je prije zvao grad Kirjat-Arba; jer Arba je bio najveći čovjek među Anakovcima. I zemlja počinu od rata.

### XV

1 Dio za pleme sinova Judinih po porodicama njihovim bio je prema području edomskomu, južno od Sinske pustinje na skrajnom jugu.

2 Njihova južna međa ide od kraja Slanoga mora, od južnoga rta,

3 Onda teče na južnu stranu visine Akrabima, produžuje do Sine, uzlazi južno od Kadeš-Barnea, ide dalje na Hesron, diže se onda na Adar, okreće se prema Karkai,

4 Potom ide k Asmoni i produžuje do potoka egipatskoga, dok ne završi međa na mora. To neka vam bude južna međa!

5 Istočna je međa Slano more do ušća Jordana. Sjeverna međa počinje na sjevernom kraju mora kod ušća Jordana.

6 Tada se diže međa u Bet-Hoglu, teče sjeverno uz Bet-Arabu, onda ide gore na kamen Bohana, sina Rubenova.

7 Potom se diže međa od doline Akora prema Debiru, okreće se na sjever prema Gilgali, koja leži naprema visini Adumimu, što se nalazi južno od potoka. Onda teče međa prema vodi En-Šemeša i ide dalje do studenca Rogela.

8 Nato se međa diže preko doline sina Hinomova južno od sljemena Jebuseja, to jest Jerusalema. Potom se međa penje k vrhuncu gore, koja je pred dolinom Hinom na zapadu, na sjevernom kraju ravnice Refaima.

9 Od vrhunca gore savija se tada međa k izvoru vode Neftoah, ide dalje prema gradovima gore Efrona i odvija se k Baali, to jest Kirjat-Jearimu.

10 Od Baale okreće se međa na zapad prema gori Seiru, na sjevernu stranu od gore Jearima, to jest Kesalona, spušta se u Bet-Šemeš i ide k Tamni.

11 Dalje ide međa k sjevernom obronku Ekrona, potom se proteže do Šikrone, ide prema gori Baali i teče dalje do Jabneela. Tako se završi međa na moru.

12 Zapadna je međa Veliko more s obalom. To je međa plemena sinova Judinih unaokolo po porodicama njihovim.

13 A Kalebu, sinu Jefuneovu, dade Jošua dio među sinovima Judinim, kao što mu je bio zapovjedio Gospod, naime grad Arbu, oca Anakova, to jest Hebron.

14 Kaleb protjera odatle tri sina Anakova, Šešaja, Ahimana i Talmaja, potomke Anakove.

15 Odatle otide proti stanovnicima Debira; Debir se je prije zvao Kirjat-Sefer.

16 Tada reče Kaleb: "Tko svlada i zauzme Kirjat-Sefer, dat ću mu svoju kćer Aksu za ženu."

17 I zauze ga Otniel, sin Kenaz, koji je bio brat Kalebov. I dade mu svoju kćer Aksu za ženu.

18 Kad je polazila, nagovori svojega oca i izmoli od njega komad oraće zemlje. Ona se spusti s magarca, i Kaleb je upita: "A što ti je?"

19 Ona odgovori: "Daj mi svadbeni dar! Udao si me u južnu zemlju, pa daj mi i izvore vodene!" I dade joj studence u visini i studence u nizini.

20 To je baština plemena sinova Judinih po porodicama njihovim.

21 Gradovi u južnoj zemlji, u okrajnom području plemena sinova Judinih prema međi edomskoj bili su: Kabseel, Eder, Jagur,

22 Kina, Dimona, Adada,

23 Kadeš, Hasor, Jitnan,

24 Zif, Telem, Bealot,

25 Nov; Hasor, Kirjat-Hesron, to jest Hasor,

26 Amam, Šema, Molada,

27 Hasar-Gada, Hešmon, Bet-Pelet,

28 Hasar-Šual, Beer-Šeba, Bizjotja,

29 Baala, Ijim, Esem,

30 Eltolad, Kesil, Hormah,

31 Siklag, Madmana, Sansana,

32 Lebaot, Šilhim, Ain i Rimon: svega dvadeset i devet gradova sa selima svojim.

33 U nizini: Eštaol, Zorah, Ašna,

34 Zanoah, En-Ganim, Tapuah, Enam,

35 Jarmut, Adulam, Sokoh, Azeka,

36 Šaraim, Aditaim, Gederah i Gederotaim: četrnaest gradova sa selima svojim.

37 Zenan, Hadaša, Migdal-Gad,

38 Dilean, Mispa, Jokteel,

39 Lakiš, Bozkat, Eglon,

40 Kabon, Lahmas, Kitliš,

41 Gederot, Bet-Dagon, Naama, Makeda: šesnaest gradova sa selima svojim.

42 Libna, Eter, Ašan,

43 Jeftah, Ašna, Nesib,

44 Keila, Akzib i Mareša: devet gradova sa selima svojim.

45 Ekron s naseljima i selima svojim;

46 Od Ekrona do mora sve, što je kod Ašdoda i sela njegovih:

47 Ašdod s naseljima i selima svojim, Gaza s naseljima i selima svojim do potoka egipatskoga; međa je Veliko more.

48 U gori: Šamir, Jatir, Sokoh,

49 Dana, Kirjat-Sana, to jest Debir,

50 Anab, Eštemoh, Anim,

51 Gošen, Holon i Gilo: jedanaest gradova sa selima svojim.

52 Arab, Dumah, Ešean,

53 Janum, Bet-Tapuah, Afeka,

54 Humta, Kirjat-Arba, to jest Hebron, i Sior: devet gradova sa selima svojim.

55 Maon, Karmel, Zif, Jutah,

56 Jezreel, Jokdeam, Zanoah,

57 Kain, Gibea i Tamna: deset gradova sa selima svojim.

58 Halhul, Bet-Zur, Gedor,

59 Maarat. Bet-Anot i Eltekon: šest gradova sa selima svojim.

60 Kirjat-Baal, to jest Kirjat-Jearim, Rabah: dva grada sa selima svojim.

61 U pustinji: Bet-Araba, Midin, Sekaka,

62 Nibšam, Slani grad, i En-Gedi: šest gradova sa selima svoj im.

63 A Jebuseje, koji su prebivali u Jerusalemu, ne mogoše protjerati sinovi Judini. Tako ostaše Jebuseji sa sinovima Judinim u Jerusalemu do današnjega dana.

### XVI

1 Sinovi Josipovi dobiše ždrijebom svoj posjed od Jordana kod Jeriha, istočno od voda jerihonskih nadalje pustinju, koja se diže od Jeriha na goru betelsku.

2 Onda ide međa od Betela u Luzu i pruža se prema pokrajini Arkijaca do Atarota.

3 Potom se spušta na zapad u pokrajinu Jafleteja do pokrajine donjega Bet-Horona i do Gezera. Njezin je kraj na moru.

4 I sinovi Josipovi, Manaseh i Efraim, dobiše baštinu.

5 Pokrajina sinova Efraimovih po porodicama njihovim bila je ova: Međa baštine njihove ide na istoku od Atarot-Adara do gornjega Bet-Horona,

6 Onda teče međa k moru, sjeverno od Mikmetata. Potom se savija međa k istoku u Taanat-Šilo i prolazi s istoka do Janoaha.

7 Od Janoaha silazi u Atarot i Naarat, dotakne se Jeriha i svrši na Jordanu.

8 Od Tapuaha ide međa prema zapadu do potoka Kane i svrši na moru. To je baština plemena sinova Efraimovih po porodicama njihovim,

9 K tomu dolaze gradovi efraimski, koji udvojeni bili su usred baštine sinova Manasehovih, svi gradovi sa selima svojim.

10 A ne protjeraše Kanaanaca, koji su prebivali u Gezeru. Tako ostaše Kanaanci među sinovima Efraimovim do današnjega dana, a bili su dužni davati robotu.

### XVII

1 I dopade dio plemenu Manasehovu, a on je bio prvorođenac Josipov. Makiru, prvorođencu Manasehovu, ocu Gileadovu, dopade Gilead i Bašan; jer je bio ratnik.

2 I ostati sinovi Manasehovi dobiše svoj dio po porodicama svojim: sinovi Abiezerovi, sinovi Helekovi, sinovi Asrielovi, sinovi Šekemovi, sinovi Heferovi i sinovi Šemidini. To su muški potomci Manaseha, sina Josipova, po porodicama svojim.

3 Selofhad, sin Hefera, sina Gileada, sina Makira, sina Manasehova, nije imao sinova, nego samo kćeri, Ovo su im imena: Mahla, Noa, Hogla i Tirsa.

4 I one pristupiše pred svećenika Eleazara i pred Jošuu, sina Nunova, i pred knezove i rekoše: "Gospod je zapovjedio Mojsiju; da nam dadne baštinu našu među braćom našom." I dade im on po zapovijedi Gospodnjoj baštinu među braćom oca njihova.

5 Tako dopade Manasehu deset dijelova, osim zemlje gileadske i Bašana, koji su s onu stranu Jordana;

6 Jer kćeri Manasehove dobiše baštinu među sinovima njegovim. A zemlja gileadska dopade drugim sinovima Manasehovim.

7 Međa Manasehova ide od Ašera u Mikmetat, koji leži istočno od Šekema. Potom ide međa na jug k stanovnicima En-Tapuaha.

8 Pokrajina Tapuah pripada Manasehu, a Tapuah sama na međi Manasehovoj pripada sinovima Efraimovim.

9 Onda silazi međa k potoku Kani, južno od potoka. Ovi gradovi među gradovima Manasehovim pripadaju Efraimu. Onda ide međa Manasehova sjeverno od potoka i svršava na moru.

10 Što leži prema jugu, propada Efraimu, i što leži prema sjeveru, Manasehu. Međa je more. Na sjeveru granice s Ašerom, a na istoku s Isakarom.

11 U Isakaru i Ašeru pripadaju Manasehu: Bet-Šean sa selima svojim, Ibleam sa selima svojim, stanovnici u Doru sa selima svojim, stanovnici u En-Doru sa selima svojim, stanovnici u Taanaku sa selima svojim, stanovnici u Megidu sa selima svojim: tri visine.

12 A sinovi Manasehovi ne mogoše osvojiti ovih gradova, i pođe za rukom Kanaancima da ostanu u toj pokrajini.

13 Ali kad ojačaše sinovi Izraelovi, udariše robotu na Kanaance; ali ih ne protjeraše potpuno.

14 A sinovi Josipovi upitaše Jošuu: "Zašto si mi dao samo jedan ždrijeb i jedan dio za baštinu, kad sam ipak narod mnogobrojan, jer me je do sada blagoslivljao Gospod?"

15 Jošua im odgovori: "Kad si narod mnogobrojan, onda pođi u šumu i tamo iskrči sebi zemlje u pokrajini Perizeja i Refaima, ako ti je pretijesna gora Efraimova!"

16 Sinovi Josipovi odgovoriše: "Nije nam dosta ta gora, jer svi Kanaanci, koji stanuju dolje u ravnici, imaju gvozdena kola, i oni, koji stanuju u Bet-Šeanu i selima njegovim, i oni, koji su u ravnici jezreelskoj."

17 Tada odgovori Jošua kući Josipovoj, Efraimovoj i Manasehovoj: "Mnogobrojan si narod i imaš veliku moć. Zato nećeš dobiti samo jedan ždrijeb.

18 Jer će ti pripasti gora. Ako je šuma, iskrči je! Onda će pohodi iz nje biti tvoji, jer ćeš protjerati Kanaance, ako i imaju gvozdena kola, ako i jesu jaki."

### XVIII

1 Nato se skupi sva zajednica sinova Izraelovih u Šilo. Tamo su bili namjestili Šator sastanka, kad im se je bila podvrgla zemlja.

2 Ali među sinovima Izraelovim još je ostalo sedam plemena, kojima još nije bila dana baština njihova.

3 Tada reče Jošua sinovima Izraelovim: "Dokle ćete još tako oklijevati, da ne pođete zaposjesti zemlju, koju vam je dao Gospod, Bog otaca vaših?

4 Izaberite sebi tri čovjeka iz svakoga plemena! Ja ću ih poslati, da se dignu i prođu zemlju, te je popišu za ustanovu baštine. Kad se vrate k meni,

5 Onda neka je razdijele među se na sedam dijelova! Juda neka ostane u svojoj pokrajini na jugu, a kuća Josipova neka ostane u svojoj pokrajini na sjeveru!

6 A vi popišite zemlju na sedam dijelova i donesite mi ovamo! Tada ću za vas baciti ždrijeb, ovdje pred Gospodom, Bogom vašim.

7 Jer Leviti nemaju dijela među vama, jer je svećeništvo Gospodnje njihova baština. A Gad i Ruben i polovina plemena Manasehova dobiše već svoju baštinu u istočnoj zemlji jordanskoj, koju im dade Mojsije, sluga Gospodnji."

8 Tada se digoše ljudi i odoše. Kad su odlazili da popišu zemlju; dade im Jošua ovaj naputak: "Idite, prođite zemlju, popišite je i dođite opet k meni! Ja ću onda ovdje u Šilu pred Gospodom baciti ždrijeb za vas."

9 Ljudi se dakle digoše, prođoše zemlju, unesoše grad za gradom po dijelovima svojim u knjigu i vratiše se k Jošui u tabor u Šilo.

10 Tada baci Jošua pred Gospodinom u Šilu ždrijeb za njih. Tako podijeli tamo Jošua zemlju među sinove Izraelove po dijelovima njihovim.

11 I izađe ždrijeb za pleme sinova Benjaminovih po porodicama njihovim, i to pokrajina, koja im dopade ždrijebom, bila je među sinovima Judinim i sinovima Josipovim.

12 Njihova sjeverna međa počinje na Jordanu. Onda se diže međa do na sljeme gorsko sjeverno od Jeriha, penje se dalje na goru prema zapadu i svršava u pustinji Bet-Avena.

13 Odatle ide međa u Luzu, na sljeme gorsko južno od Luze, to jest Betel. Onda se spušta međa u Atarot-Adar na putu južno od donjega Bet-Horona.

14 Dalje se proteže međa i zavija se na svojoj strani istočnoj na jug od gore, koja leži južno od Bet-Horona, i svršava kod Kirjat-Baala, to jest Kirjat-Jearima, grada sinova Judinih. To je zapadna strana.

15 Južna strana počinje na gradskoj međi Kirjat-Jearima. Onda ide međa prema zapadu dalje k vrelu vode Neftoahu.

16 Nato se spušta međa do na kraj gore, koja leži istočno od doline sinova Hinomovih i sjeverno od ravnice Refaim, spušta se po dolini Hinomovoj južno od gorskog sljemena Jebuseja i teče dalje k izvoru Rogelu,

17 Potom se proteže prema sjeveru, ide u En-Šemeš i teče u Gelilot, koji je naprema visini Adumimu, i silazi do kamena Bohana, sina Rubenova,

18 Ide tada na gorsko sljeme sjeverno prema Arabi i spušta se u Arabu.

19 Onda teče međa sjeverno od gorskog sljemena Bet-Hogle. Međa svršava na sjevernom rtu Slanoga mora, na južnom kraju Jordana. To je južna međa.

20 Na istočnoj strani Jordan je međa. To je baština sinova Benjaminovih po porodicama njihovim unaokolo po međama njihovim.

21 Gradovi plemena sinova Benjaminovih po porodicama njihovim jesu: Jeriho, Bet-Hogla, Emek-Kesis,

22 Bet-Araba, Zemaraim, Betel,

23 Avim, Parah, Ofrah,

24 Kefar Haamona, Ofni, Gaba, dvanaest gradova sa selima svojim.

25 Gibeon, Ramah, Beerot,

26 Mispa, Kefirah, Mosah,

27 Rekem, Jirpeel, Taralah,

28 Selah, Elef, Jebus, to jest Jerusalem, Gibeat, Kirjat, četrnaest gradova sa selima svojim. To je baština sinova Benjaminovih po porodicama njihovim.

### XIX

1 Drugi ždrijeb izađe za Simeona, za pleme sinova Simeonovih po porodicama njihovim. Baština njihova bila je usred baštine sinova Judinih.

2 Oni dobiše kao baštinu Beer-Šebu, Šebu, Moladu,

3 Hasar-Šual, Balu, Esem,

4 Eltolad, Betul, Hormah,

5 Siklag, Bet-Markabot, Hasar-Susu,

6 Bet-Lebaot, Šaruhen, trinaest gradova sa selima svojim,

7 Ain, Rimon, Eter, Ašan, četiri grada sa selima svojim.

8 Nadalje sva sela, što su oko tih gradova, do Baalat-Beera, Ramah na jugu. To je baština plemena sinova Simeonovih po porodicama njihovim,

9 Baština sinova Simeonovih bila je od dijela sinova Judinih odijeljena, jer je dio sinova Judinih bio za nju prevelik. Zato dobiše sinovi Simeonovi baštinu svoju usred posjeda njihova.

10 Treći ždrijeb izađe za sinove Zebulunove po porodicama njihovim. Područje baštine njihove proteže se do Sarida.

11 Prema zapadu diže se međa njihova u Marale, dotiče se Dabešeta i ide na potok, koji je pred Jokneamom.

12 Od Sarida okrene se na istok, na izlazak sunčani k pokrajini Kislot-Tabora, ide dalje u Daberat, penje se u Jafiju,

13 Teče odatle na istok prema izlasku sunčanom u Git-Hefer, Ita-Kasin, i izlazi kod Rimona, i dalje do Neahe,

14 Tada se okreće međa na sjever oko Hanatona i svršava u dolini Jeftah-Elu.

15 S Katatom, Nahalalom, Šimronom, Jidalom i Betlehemom bilo je dvanaest gradova sa selima svojim.

16 To je baština sinova Zebulunovih po porodicama njihovim: "to gradovi sa selima njihovim.

17 Za Isakara izađe četvrti ždrijeb, za sinove Isakarove po porodicama njihovim.

18 Njihovo je područje bilo: "Jezreel, Kesulot, Šunem,

19 Hafraim, Šion, Anaharat,

20 Rabit, Kišion, Abes,

21 Remet, En-Ganim, En-Hada i Bet-Pases.

22 Međa se dotiče Tabora, Šahasime i Bet-Šemeša i svršava na Jordanu, šesnaest gradova sa selima svojim.

23 To je baština plemena sinova Isakarovih po porodicama njihovim: gradovi sa selima svojim.

24 Peti ždrijeb izađe za pleme sinova Ašerovih po porodicama njihovim.

25 Njihovo je područje bilo: Helkat, Hali, Beten, Akšaf,

26 Alamelek, Amad i Mišal i dotiče se Karmela na moru i Šihor-Libnat.

27 Onda se okreće međa prema izlasku sunčanom u Bet-Dagon, dotiče se Zebuluna i doline Jeftah-Ela na sjeveru, Bet-Emeka i Neiela i ide prema sjeveru u Kabul,

28 Ebron, Rehob, Hamon i Kanu do velikoga Sidona.

29 Tada se savija međa na Ramahi i do tvrdoga grada Tira Nato se okreće međa u Hosu i svršava na moru. Mehaleb, Akziba,

30 Uma, Afek i Rehob, dvadeset i dva grada sa selima svojim.

31 To je baština plemena sinova Ašerovih po porodicama njihovim: "gradovi sa selima svojim.

32 Šesti ždrijeb izađe za sinove Naftalijeve, za sinove Naftalijeve po porodicama njihovim.

33 Njihova međa teče od Helefa, od hrasta kod Saananima, od Adami-Nekeba i Jabneela do Lakuma i svršava na Jordanu.

34 Onda se okreće međa prema zapadu u Aznot-Tabor i odatle ide dalje u Hukoku, dotiče se Zebuluna na jugu, udara na zapadu na Ašer i na istoku na Jordan u Judi.

35 Tvrdi gradovi jesu Sidim, Ser, Hamat, Rakat, Kineret,

36 Adama, Ramah, Hasor,

37 Kedeš, Edrei, En-Hasor,

38 Jiron, Migdal-El, Horem, Bet-Anat i Bet-Šemeš, devetnaest gradova sa selima svojim.

39 To je baština plemena sinova Naftalijevih po porodicama svojim: gradovi sa selima svojim.

40 Sedmi ždrijeb izađe za pleme sinova Danovih po porodicama njihovim.

41 Područje baštine njihove bilo je: Zorah, Eštaol, Ir-Šemeš,

42 Šaalabin, Ajalon, Jetla,

43 Elon, Timnah, Ekron,

44 Eltekeh, Gibeton, Baalat,

45 Jehud, Bene-Berak, Gat-Rimon,

46 Me-Jarkon i Rakon s obalom kod Jope.

47 Ali područje sinova Danovih bilo je za njih pretijesno. Zato izađoše sinovi Danovi i udariše na Lešem, osvojiše ga, pobiše ga oštricom mača, uzeše ga u posjed i naseliše se u njemu. Lešem prozvaše Dan po imenu oca svojega Dana.

48 To je baština plemena sinova Danovih po porodicama njihovim: "to gradovi sa selima svojim.

49 Kad razdijeliše zemlju po međama njezinim, dadoše sinovi Izraelovi Jošui, sinu Nunovu, baštinu u svojoj sredini.

50 Po zapovijedi Gospodnjoj dadoše mu grad, koji zaiska, Timnat-Serah na gori Efraimovoj. On utvrdi grad i naseli se u njemu.

51 To su baštine, što ih svećenik Eleazar i Jošua, sin Nunov, i plemenski glavari izraelskih plemena razdijeliše ždrijebom u Šilu pred Gospodom na ulazu u Šator sastanka. Tako dovršiše razdiobu zemlje.

### XX

1 Gospod reče Jošui:

2 "Priopći sinovima Izraelovim ovo: "Odredite sebi gradove za utočišta, za koje vam dadoh naputak preko Mojsija,

3 Da tamo mogne uteći ubojica, ako je koga ubio nehotice i nenamjerno! Neka vam budu utočišta od krvnoga osvetnika!

4 Neka uteče u koji od tih gradova, neka stane pred vratima gradskim i neka iznese stvar svoju starješinama onoga grada! Neka ga prime k sebi u grad i odrede mu mjesto, gdje može stanovati kod njih!

5 Ako ga progoni krvni osvetnik, ne smiju izručiti ubojicu u njegove ruke, jer je nehotice ubio svojega bližnjega i nije mu prije bio neprijatelj.

6 Neka ostane u gradu onom, dokle ne stane pred zajednicu na sud, do smrti velikoga svećenika, koji bude onda, Tada se smije ubojica opet vratiti u svoj grad i svojoj kući, u grad, iz kojega je bio utekao."

7 I odrediše Kedeš u Galileji na gori Naftalijevoj, Šekem na gori Efraimovoj, Kirjat-Arba, to jest Hebron, na gori Judinoj.

8 S onu granu Jordana, istočno od Jeriha, odrediše Bezer u pustinji na ravnici plemena Rubenova, Ramot u Gileadu plemena Gadova i Golan u Bašanu plemena Manasehova.

9 To su bili gradovi, što su bili određeni za svakoga Izraela i stranca, koji je boravio među njima. Tamo je imao uteći svaki, koji je bio drugoga ubio nehotice, da ga ne bi ubio krvni osvetnik, prije nego stane pred zajednicu,

### XXI

1 Nato se obratiše porodični glavari Levita na svećenika Eleazara i na Jošuu, sina Nunova, i na plemenske glavare sinova Izraelovih,

2 I rekoše im u Šilu u zemlji kanaanskoj: "Gospod je zapovjedio preko Mojsija, da nam se dadnu gradovi za prebivanje i pašnjaci njihovi za stoku našu."

3 Tada dadoše sinovi Izraelovi Levitima od baštine svoje po zapovijedi Gospodnjoj ove gradove s pašnjacima njihovim:

4 Ždrijebom, što izađe za porodice Kohatovaca, dobiše između Levita potomci svećenika Arona trinaest gradova od plemena Judina, od plemena Simeonova i od plemena Benjaminova.

5 Ostali potomci Kohatovi dobiše ždrijebom deset gradova od porodica plemena Efraimova, plemena Danova i od polovine plemena Manasehova.

6 Sinovi Geršonovi dobiše ždrijebom trinaest gradova od porodica plemena Isakarova, od plemena Ašerova, od plemena Naftalijeva i od polovine plemena Manasehova u Bašanu,

7 Porodice sinova Merarijevih dobiše dvanaest gradova od plemena Rubenova, od plemena Gadova i od plemena Zebulunova.

8 Sinovi Izraelovi predadoše ždrijebom Levitima te gradove s pašnjacima njihovim, kao što je to bio zapovjedio Gospod preko Moj sija.

9 Od plemena sinova Judinih i od plemena sinova Simeonovih dadoše ove gradove, koji se zovu po imenu:

10 Sinovi Aronovi iz porodica Kohatovaca između sinova Levijevih - na njih pade prvi ždrijeb -

11 Dobiše grad Kirjat-Arba, oca Anakova, to jest Hebron, na gori Judinoj s pašnjacima njegovim unaokolo.

12 Polje toga grada sa selima njegovim dadoše u baštinu Kalebu, sinu Jefuneovu,

13 Nadalje dadoše potomcima svećenika Arona Hebron, grad za utočište ubojicama, s pašnjacima njegovim, onda Libna s pašnjacima njezinim,

14 Jatir s pašnjacima njegovim, Eštemoa s pašnjacima njegovim,

15 Holon s pašnjacima njegovim, Debir s pašnjacima njegovim,

16 Ain s pašnjacima njegovim, Jultah s pašnjacima njezinim, Bet-Šemeš s pašnjacima njegovim: "devet gradova od ona obadva plemena.

17 Od plemena Benjaminova: Gibeon s pašnjacima njegovim, Geba s pašnjacima njezinim,

18 Anatot s pašnjacima njegovim, Almon s pašnjacima njegovim: četiri grada.

19 Sinovi Aronovi, svećenici, prema tome dobiše svega trinaest gradova s pašnjacima njihovim.

20 Gradovi, koji ždrijebom dopadoše porodicama sinova Kohatovih, Levita, što još preostaše od sinova Kohatovih, pripadali su plemenu Efraimovu.

21 Dadoše im Šekem, grad za utočište ubojicama, s pašnjacima njegovim na gori Efraimovoj, Gezer s pašnjacima njegovim,

22 Kibsaim s pašnjacima njegovim, Bet-Horon s pašnjacima njegovim: četiri grada.

23 Od plemena Danova Eltekeh s pašnjacima njegovim, Gibeton s pašnjacima njegovim,

24 Ajalon s pašnjacima njegovim, Gat-Rimon s pašnjacima njegovim: četiri grada.

25 Od polovine plemena Manasehova Tanak s pašnjacima njegovim i Gat-Rimon s pašnjacima njegovim: dva grada.

26 Tako dobiše porodice ostalih sinova Kohatovih svega deset gradova s pašnjacima njihovim.

27 Sinovi Geršonovi između porodica Levita dobiše od polovine plemena Manasehova: Golan, grad za utočište ubojicama, u Bašanu, s pašnjacima njegovim i Aštarot s pašnjacima njegovim: dva grada.

28 Od plemena Isakarova: Kišon s pašnjacima njegovim, Daberat s pašnjacima njegovim;

29 Jarmut s pašnjacima njegovim i En-Ganim s pašnjacima njegovim: četiri grada.

30 Od plemena Ašerova: Mašal s pašnjacima njegovim, Abdon s pašnjacima njegovim,

31 Helkat s pašnjacima njegovim i Rehob s pašnjacima njegovim: četiri grada.

32 Od plemena Naftalijeva: Kedeš, grad za utočište ubojicama, u Galileji, s pašnjacima njegovim, Hamot-Dor s pašnjacima njegovim i Kartan s pašnjacima njegovim: tri grada.

33 Porodice sinova Geršonovih dobiše prema tome svega trinaest gradova s pašnjacima njihovim.

34 Porodice sinova Merarijevih, preostalih još Levita, dobiše od plemena Zebulunova: Jokneam s pašnjacima njegovim, Kartah s pašnjacima njezinim,

35 Dimnah s pašnjacima njezinim, Nahalal s pašnjacima njegovim: četiri grada.

36 Od plemena Rubenova Bezer s pašnjacima njegovim, Jahas s pašnjacima njezinim,

37 Kedemot s pašnjacima njegovim i Mefaat s pašnjacima njegovim: četiri grada.

38 Od plemena Gadova: Ramot, grad za utočište ubojicama, u Gileadu s pašnjacima njegovim, Mahanaim s pašnjacima njegovim,

39 Hešbon s pašnjacima njegovim i Jazer s pašnjacima njegovim: svega četiri grada,

40 Porodice sinova Merarijevih, koje još preostaše od porodica levitskih, dobiše ždrijebom prema tome svega dvanaest gradova.

41 Ukupni broj gradova levitskih usred baštine sinova Izraelovih bio je četrdeset i osam gradova s pašnjacima njihovim,

42 Ovi gradovi imali su svaki svoje pašnjake okolo sebe: tako je bilo kod svih ovih gradova,

43 Tako dade Gospod Izraelcima svu zemlju, za koju se je bio zakleo ocima njihovim da će im je dati. Oni je uzeše u posjed i nastaniše se u njoj.

44 Gospod im pribavi mir unaokolo, posve onako, kako se je bio zakleo ocima njihovim. Nitko se ne održa pred njima od svih neprijatelja njihovih: sve neprijatelje njihove predade im Gospod u ruke.

45 Od svih obećanja, što ih je Gospod bio dao kući Izraelovoj, ne osta nijedno neispunjeno; sve se je ispunilo.

### XXII

1 Tada sazva Jošua sinove Rubenove, sinove Gadove i polovinu plemena Manasehova,

2 I reče im: "Vi ispuniste sve, što vam je zapovjedio Mojsije, sluga Gospodnji, i poslušaste me u svemu, što sam vam zapovjedio.

3 Ne ostaviste braće svoje kroz dugo to vrijeme do danas, nego očuvaste vjerno zapovijed Gospoda, Boga svojega.

4 I kad je Gospod, Bog vaš, pribavio mir braći vašoj, kako im je obećao, to se sad vratite natrag kući, u zemlju, u kojoj je baština vaša, koju vam je Mojsije, sluga Gospodnji, odredio s onu stranu Jordana!

5 Samo pazite revno da vršite naloge i zapovijedi, što vam ih je dao Mojsije, sluga Gospodnji: da ljubite Gospoda, Boga svojega, da hodite svim putovima njegovim, da držite zapovijedi njegove, da pristajete uz njega i da mu služite svim srcem i svom dušom!"

6 I blagoslovi ih Jošua i otpusti ih, i nato se oni vratiše natrag kući,

7 Jednoj polovini plemena Manasehova bilo je Mojsije odredio posjed u Bašanu, drugoj polovini bio je Jošua dao posjed kod braće njihove u zapadnoj zemlji jordanskoj Osim toga Jošua, kad ih je otpustio kući i blagoslovio ih,

8 Reče im ovo: "Vratite se natrag kući s velikim blagom i mnogom stokom, sa srebrom, zlatom, mjeđu, gvozđem i odijelom vrlo mnogim! Porazdijelite to, što zaplijeniste od neprijatelja svojih, s braćom svojom!"

9 Tako se vratiše kući sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manasehova i otidoše od sinova Izraelovih iz Šila u zemlji Kanaanskoj, da zapute u zemlju gileadsku, u zemlju baštine svoje, koju su bili zaposjeli, kako je bio zapovjedio Gospod preko Mojsija.

10 Kad dođoše u krajeve na Jordanu, što su još u zemlji kanaanskoj, načiniše sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manasehova tamo na Jordanu žrtvenik, žrtvenik, što se je nadaleko vidio.

11 Tada dočuše sinovi Izraelovi gdje se govori: "Eno, sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manasehova napraviše žrtvenik prema zemlji kanaanskoj, u krajevima na Jordanu, s onu stranu zemlje sinova Izraelovih!"

12 Čim su to čuli sinovi Izraelovi skupi se sva zajednica sinova Izraelovih u Šilo, da idu u boj proti njima,

13 Sinovi Izraelovi poslaše k sinovima Rubenovim, k sinovima Gadovim i k polovini plemena Manasehova u zemlju gileadsku Finehasa, sina svećenika Eleazara,

14 I s njim deset knezova, po jednoga kneza od svake plemenske obitelji Izraelove; svaki je od njih bio glavar plemenskih obitelji Izraelovih.

15 Kad dođoše k sinovima Rubenovim, k sinovima Gadovim i k polovini plemena Manasehova u zemlju gileadsku, rekoše im:

16 "Sva zajednica Gospodnja pita: "Kakva je to nevjernost, koju činite proti Bogu Izraelovu? Vi ste se stim, što podigoste žrtvenik, odvrgli danas od Gospoda, vi ste se stim pobunili danas probi Gospodu.

17 Zar nam nije dosta zločin od Peora, od kojega se do danas još ne očistismo, makar da je zbog njega pala kazna na zajednicu Gospodnju?

18 I vi se zar hoćete danas da odmetnete od Gospoda? Onda će doći ovo: "ako se danas pobunite proti Gospodu, on će sutra pustiti svoj gnjev na svu zajednicu Izraelovu.

19 Ako li vam se uostalom čini nečista zemlja vaše baštine, onda prijeđite u zemlju baštine Gospodnje, gdje je prebivalište Gospodnje, i nastanite se među nama! Ali se ne bunite proti Gospodu i ne bunite se proti nama, gradeći sebi mimo žrtvenik Gospoda, Boga našega, još drugi žrtvenik!

20 Nije li pala kazna na svu zajednicu Izraelovu, kad je Akan, sin Zerahov, prisvojio zakleto? On nije bio jedini, koji je morao svoja zlodjela životom platiti."

21 Tada odgovoriše sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manasehova plemenskim glavarima Izraelovim:

22 "Svemogući, Bog Gospod, jest Svemogući, Bog Gospod, on zna, i Izrael neka zna: Ako je to bila pobuna ili nevjernost proti Gospodu, onda neka nas ne pomogne danas!

23 Ako smo sagradili sebi žrtvenik, da otpanemo od Gospoda, ili ako je to bilo zato, da na njemu žrtvujemo žrtve paljenice i prinose, ili da prinosimo na njemu mirotvorne žrtve, onda neka nas Gospod sam povuče na račun!

24 Ne, mi to učinismo samo iz brige i skrbi. Pomislismo naime: U budućnosti reći će sinovi vaši sinovima našim: Što vi imate s Gospodom, Bogom Izraelovim?

25 Gospod je eto postavio Jordan kao među između nas i vas, sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi. Vi nemate dijela u Gospoda. Pa će djeca vaša djecu našu tako daleko dovesti, da više ne štuju Gospoda.

26 Zato rekosmo: Stavimo se da sagradimo žrtvenik, ne za žrtve paljenice i žrtve zaklanice.

27 Nego on ima da bude između nas i vas i naših potomaka sastanko, da hoćemo služiti Gospodu pred njim žrtvama svojim paljenicama, žrtvama svojim zaklanicama i žrtvama svojim mirotvornim. Tako neće moći u budućnosti sinovi vaši govoriti sinovima našim: Vi nemate dijela u Gospodu.

28 Nadalje rekosmo: Ako bi kada rekli tako nama i potomcima našim, tada ćemo im odgovoriti: Pogledajte sliku žrtvenika Gospodnjega, što nam ga podigoše oci naši, ne za žrtve paljenice i žrtve zaklanice, nego za sastanko nama i vama!

29 Daleko neka je od nas, da se dižemo proti Gospodu i da otpadamo danas od Gospoda radeći žrtvenik za žrtve paljenice, za prinose i za žrtve zaklanice mimo žrtvenik Gospoda, Boga našega, koji je pred njegovim prebivalištem!"

30 I kad čuše svećenik Finehas i knezovi zajednice i glavari izraelskih plemena, koji su bili s njim, riječi, što im ih rekoše sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i sinovi Manasehovi, bili su zadovoljni.

31 Svećenik Finehas, sin Eleazarov, odgovori sinovima Rubenovim, sinovima Gadovim i sinovima Manasehovim: "Danas spoznajemo, da je Gospod u našoj sredini, jer vi stim ne počiniste nevjernosti proti Gospodu. Tako sačuvaste sinove Izraelove od kazne Gospodnje."

32 Potom se vratiše svećenik Finehas, sin Eleazarov, i knezovi od sinova Rubenovih i sinova Gadovih iz zemlje gileadske u zemlju kanaansku k sinovima Izraelovim i donesoše im odgovor,

33 Jer se je odgovor dopao sinovima Izraelovim, hvalili su Boga i nijesu više mislili na to, da idu u boj proti njima, da opustoše zemlju, u kojoj su prebivali sinovi Rubenovi i Gadovi.

34 Sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi dadoše žrtveniku ime "Svjedok je među nama, da je Gospod Bog".

### XXIII

1 Dugo vremena potom, izakako je Gospod bio dao Izraelu mir pred svima neprijateljima njegovim unaokolo, a Jošua bio star i vremešan,

2 Sazva Jošua sav Izrael, starješine, glavare, suce i službenike i reče im: "Ja sam star i vremešan.

3 Vi ste vidjeli sve, što je učinio Gospod, Bog vaš, svim tim narodima zbog vas, jer Gospod, Bog vas, borio se je za vas.

4 Vidite, odredio sam vam ždrijebom te narode, koji još ostaše, u baštinu za plemena vaša počevši od Jordana; isto tako sve pogane, koje istrijebih, i veliko more na zapadu.

5 Gospod, Bog vaš, sam će ih goniti ispred vas i protjerati ih po radi vas, da mognete uzeti u posjed zemlju njihovu, kao što vam je obećao Gospod, Bog vaš.

6 Uznastojte svakako da brižno držite sve, što stoji napisano u knjizi zakona Mojsijeva, a da ne odstupate od njega ni nadesno ni nalijevo!

7 Ne smijete se pomiješati s tim narodima, koji još preostaše, ne zazivajte ime bogova njihovih, ne kunite se njima, ne služite im i ne klanjajte se njima,

8 Nego se držite Gospoda, Boga svojega, kao što ste činili do danas!

9 Gospod je zbog vas protjerao velike i moćne narode, i nitko se nije mogao održati pred vama do danas.

10 Jedan između vas tjerao je tisuću u bijeg; jer Gospod, Bog vaš, bori se za vas, kao što vam je obećao.

11 Pa zato na sebe brižno pazite na to, da ljubite Gospoda, Boga svojega!

12 Jer ako budete radili drukčije i pristali za ostatkom tih naroda, što su još preostali kod vas, i s njima se sprijateljili i pomiješali i oni s vama,

13 Onda znajte, da Gospod, Bog vaš, neće više izgoniti tih naroda ispred vas, Oni će vam dapače postati zamka i mreža, bič bokovima vašim i trnje očima vašim, dok ne budete istisnuti iz te lijepe zemlje, koju vam je dao Gospod, Bog vaš.

14 Evo, ja idem sada na put, na koji mora da ide sav svijet. Spoznajte dakle svim srcem i svom dušom, da od svih obećanja, što vam ih je dao Gospod, Bog vaš, nije ostalo nijedno neispunjeno.

15 A kako vam se je ispunilo svako obećanje, što vam ga je dao Gospod, Bog vaš, tako će ispuniti Gospod na vama i svaku prijetnju, dok vas ne istisne iz te lijepe zemlje, koju vam je dao Gospod, Bog vaš.

16 Ako prestupite dužnosti zavjeta prema Gospodu, Bogu svojemu, što vam ih je naložio, i pođete služiti drugim bogovima i njima se klanjati, raspalit će se gnjev Gospodnji na vas, i brzo ćete iščeznuti iz lijepe zemlje, koju vam je dao."

### XXIV

1 Potom skupi Jošua sva plemena Izraelova u Šekem i sazva starješine Izraelove, njegove poglavare, suce i službenike. Kad su se bili postavili pred Bogom,

2 Reče Jošua svemu narodu: "Ovako veli Gospod, Bog Izraelov: U staro doba prebivali su praoci vaši s onu stranu rijeke, Tare, otac Abrahamov i Nahorov, i štovali su druge bogove.

3 Ali sam uzeo oca vašega Abrahama iz zemlje s onu stranu rijeke i vodio sam ga po svoj zemlji kanaanskoj, dao sam mu mnogobrojne potomke i darovao mu Izaka.

4 Izaku sam dao Jakova i Ezava, i Ezavu sam odredio goru Seir za posjed, a Jakov i sinovi njegovi pošli su u Egipat.

5 Tada sam poslao Mojsija i Arona i udario Egipat stim, što sam učinio u njemu. Potom sam vas izveo.

6 Izveo sam oce vaše iz Egipta, i došli ste na more. A Egipćani progonili su oce vaše s kolima i s konjanicima do Crvenoga mora.

7 Tada su zavapili Gospodu, i on je postavio gustu tamu između vas i Egipćana i naveo na njih more, koje ih je zatrpalo. Svojim očima vidjeli ste, što sam učinio Egiptu. Onda ste ostali dugo vremena u pustinji.

8 Nato sam vas doveo u zemlju Amoreja, koji su prebivali s onu stranu Jordana. Kad su se oni pobili s vama, dao sam ih u vaše ruke, Uzeli ste zemlju njihovu, I ja sam ih istrijebio ispred vas.

9 Tada se je podigao kralj moapski Balak, sin Siporov, i vojevao je proti Izraelu. On je zvao Balaama, sina Beorova, da vas prokune.

10 Ali ja nijesam htio poslušati Balaama. On vas je dapače morao blagosloviti, i tako sam vas izbavio iz ruke njegove.

11 Vi ste onda prešli preko Jordana i došli u Jeriho. Ovdje su vojevali proti vama građani iz Jeriha, Amoreji, Perizeji, Kanaanci, Hiteji, Girgašeji, Hiveji i Jebuseji. Ali sam ih dao u vaše ruke.

12 Poslao sam pred vama stršljene. Oni su njih, dva kralja amorejska, prognali ispred vas, ne mač tvoj i luk tvoj.

13 Dao sam vam zemlju, za koju se nijeste trudili, i gradove, koji nijeste gradili i u kojima treba da se samo nastanite, Vinograde i maslinike, kojih nijeste sadili, dobili ste na uživanje.

14 Zato se sada bojte Gospoda i služite mu iskreno i vjerno! Odstranite bogove, kojima su služili oci vaši s onu stranu rijeke i u Egiptu, i služite Gospodu!

15 Ako li vam nije po volji da služite Gospodu, onda se odlučite danas, kojemu ćete služiti: bogovima, kojima su služili oci vaši s onu stranu rijeke, ili bogovima Amoreja, u kojih zemlji prebivate! A ja i kuća moja služit ćemo Gospodu."

16 Tada narod izjavi: "Daleko neka je od nas, da ostavimo Gospoda i da služimo drugim bogovima!

17 Jer Gospod, Bog naš, on je, koji je izveo nas i oce naše iz Egipta, iz kuće sužanjstva. On je učinio pred našim očima ona velika čudesa i čuvao nas na cijelom putu, kojim smo išli, i među svim narodima, kroz koje smo prolazili.

18 Gospod je protjerao ispred nas sve narode, i Amoreje, koji su prebivali u zemlji. I mi ćemo služiti Gospodu, jer on je Bog naš."

19 Jošua reče narodu: "Nećete moći služiti Gospodu, jer on je svet Bog, on je Bog revnitelj, on vam neće opraštati vaših prestupaka i grijeha.

20 Ako budete ostavili Gospoda i služili tuđim bogovima, on će se okrenuti od vas, zlo će vam nanijeti i uništiti vas, izakako vam je činio dobro."

21 A narod odgovori Jošui: "Ne, mi ćemo služiti Gospodu!"

22 Jošua reče narodu: "Sami ste sebi svjedoci, da ste izabrali sebi Gospoda, da mu služite." Oni odgovoriše: "Svjedoci smo."

23 "Onda odstranite sad tuđe bogove, koji su među vama, i obratite svoje srce Gospodu, Bogu Izraelovu!"

24 Tada obeća narod Jošui: "Gospodu, Bogu svojemu, služit ćemo i glas njegov slušat ćemo!"

25 Tako učini Jošua toga dana zavjet s narodom i dade zakon i pravo u Šekemu.

26 On unese taj događaj u knjigu zavjeta Božjega, uze kamen velik i podiže ga tamo pod hrastom, što je bio u Svetištu Gospodnjem.

27 Tada reče Jošua svemu narodu. "Evo, ovaj kamen neka nam bude svjedok; jer je čuo riječi, što ih je Gospod govorio nana. Zato neka vam je svjedok, da ne zatajite Boga svojega!"

28 Potom Jošua raspusti narod, svakoga na svoj posjed.

29 Iza ovih događaja umrije Jošua, sin Nunov, sluga Gospodnji, u dobi od sto i deset godina.

30 Pokopaše ga u području baštine njegove u Timnat-Serahu u gori Efraimovoj, sjeverno od gore Gaaša.

31 Izrael je služio Gospodu za života Jošue i starješina, koje još dugo poživješe iza Jošue, i koje su znale sva djela, što ih je bio Gospod učinio za Izraela.

32 Kosti Josipove, što su ih sinovi Izraelovi bili sa sobom donijeli iz Egipta, pokopaše u Šekemu na zemljištu, što ga je bio kupio Jakov od sinova Hamora, oca Šekemova, za sto srebrnjaka, a bilo je dano sinovima Josipovim u baštinu.

33 I Eleazar, sin Aronov, umrije, i pokopaše ga u brdu, koje je pripadalo sinu njegovu Finehasu, a bila mu je dana na gori Efraimovoj.