Lady Merlot

Moje jméno je Lady Merlot. Matka a otec mě pojmenovali Merlot, Lady mi vždy říká má sestra. Pocházím ze starého elfského rodu, s mnohými tajemstvími z nichž největší je, že za časů, kdy na světě byli jen draci elfové, můj předek uzavřel smlouvu s draky, proto se tedy i my jeho potomci vyznačujeme sklony pro diplomatické jednaní, velkou odvahou a touhou jít do všech dobrodružství. Stále mě žene dopředu myšlenka něco objevit, někam dojít, něco poznat. To je pravděpodobně ten nejdůležitější odkaz mých předků. Další z nich je medailon se znakem ještěrky, který všichni z našeho rodu nosí stále zavěšeny na krku.

Moji rodiče byli lesní elfové, žili hluboko v říších, ale brzy se rozhodli jít poznávat svět, hnáni již zmíněnou touhou po dobrodružství. Hodně cestovali po celé zemi až se po mnoha letech usídlili v elfském městě na jižní hranici. Díky diplomatickým schopnostem se probojovali až na posty vládců města, protože vládnoucí rodina právě vymřela. Matka pak porodila mou sestru a protože elfové mívají velmi málo dětí, byla překvapená, když zjistila, že čeká mě. Ale protože elfové nejsou stavění na rození více dětí a porod mou matku velmi vyčerpal, brzy po mém narození matka zemřela. Obětovala svůj život za můj a to si nesu stále sebou. Stále musím myslet na to, zda by to mou matku potěšilo, to co já dělám a snažím se dokázat něco, za co by její oběť mohla stát, ale jak mohu vědět, co by si přála, když sem jí neměla šanci poznat.

Můj otec prožil s matkou celý svůj život a velmi ji miloval. Dnes už vím, odkud vždy pramenila jeho necitelnost vůči nám apatie, zaměření se na vládu. O své dcery se nijak zvlášť nezajímal, snažil se svůj žal přebýt péčí o město, jen sestru zasvěcoval jako starší do tajů vlády, měla ho následovat ve vládě. O mne se zajímal ještě méně, snad mě za smrt matky vinil, nevím, ale vyrůstala jsem tedy se setrou a starali se o nás Galien a Job, elfové a přátelé mé matky. Dali nám vše potřebné, základní výcvik v boji, stravu, naučili nás znát přírodu a souznít s ní, ale jinak než z hlediska vzdělání se o nás nestarali. Ukazovalo se jak dokážou být městští elfové chladní a přízemní a proto jsem později ocenila vlastnosti lidí a trpaslíků, kteří jsou soudržní, veselí, milují své děti a mají jich spoustu. Lidé, trpaslíci ani hobiti nejsou tak povýšení na vším, že se vlastně povyšují i nad sebe. To elfové ano.

A tak jsme se setrou vyrůstali samy, byly jsme si velmi blízké, vše jsme si říkali, a to i přesto, že to ona byla ve všem nade mnou, ve všem lepší, nebyla tak zvídavá neptala se proč, ale šla to udělat, neptala se, kdy, ale připravila se. Já se pořád je ptala zajímalo mě vše kolem a proto jsem  byla trnem v oku jak Jobovi a Galienovi, tak otci, protože mé otázky je jen zdržovali od práce, a nutili je strávit se mnou více času, než bylo třeba. Ale brzy jsem si na to zvykla a navíc má sestra byla ochotná všechny mé otázky zodpovídat donekonečna, pokud znala odpověď nebo se snažila nějak mi vyhovět, proto jsem vůči ní necítila zášť  ani žárlivost, protože ona byla mým druhým nitrem.

Vše se změnilo během mládí, kdy se naše cesty začali rozcházet, ona se soustředila na studium klasické elfské magie, byla nejlepší studentkou a pilně se učila, jak vést město. Já jsem se také učila magii, ale pořád mi někde něco nesedělo, odkud se kouzla berou, co se s nimi děje,kam jsou když je použijeme a můžeme si je znovu vzít. Nestačilo mi kouzlo znát  a použít toužila jsem znát všechny detaily toho, jak kouzlo pracuje a to elfům nebylo moc po chuti, chtěli abych co nejdříve znala a věděla, abych studovala a nelétala hlavou v oblacích a ve zbytečných domněnkách. Sestra se naopak velmi snažila a na mě jí už čas nezýval, odcizili jsme se. A mě to začínalo táhnout směrem k lesům, necítila jsem potřebu řídit město, být autoritou pro lidi, chtěla jsem cítit kolem sebe les, protože skrýval mnohá tajemství.

Když jsem začala chodit do přírody začalo se mi zdávat o dracích, krásných velkých dracích, kteří za mnou přicházeli a chtěli odpovídat na mé dotazy, začali mi ve snech vysvětlovat kouzla, vyráběli přede mnou. Nejdříve to byli jen útržky. Po takových snech mě to táhlo stále hlouběji a hlouběji do lesa. Jednoho dne se mi ve snu zjevil drak na cestě ke studánce, na jejíž hladině plula obrovská kniha, na jejíchž deskách se proháněli temné stíny.Tmavě modré, tmavě zelené a černé mlhy se na deskách knihy přelívaly přes sebe a občas se mezi nimi bíle zablesklo. Ta kniha tepala a napájela celý les, byla v ní moudrost. Uchvátila mě, toužila jsem vědět co je v ní.

Když jsem se probudila vydala jsem se do lesa přemýšlet o mém snu a o tom zda na mých snech může být něco reálného zda mají nějaký hlubší smysl nebo jsou to jen touhy mé duše. Při bloumání lesem jsem najednou začala narážet na místa, která mi byla známá i když jsem věděla, že žádné z nich jsem ještě nenavštívila, že na tomto místě v lese jsem ještě nebyla. Potom mi začalo tepat v uších a tep se zvyšoval, dala jsem se do běhu ve snaze mu uniknout, i když jsem věděla, že je to zbytečné. Najednou se přede mnou objevila studánka ze snu na ní ta kniha. Doběhla jsem k ní a vzala jí (naprosto nerozvážně, ale v tu chvíli mě nic jiného nenapadlo) a čekala co se stane, kdo proti mě vyběhne sebere mi jí, nebo zda kniha zmizí. Nic se nestalo kniha nezmizela, neuletěla, zůstala v mých rukou a vše kolem se uklidnilo. Knihou jsem začala listovat a byla jsem uchvácená, zapomněla jsem na čas. Zde byli všechny odpovědi na to, co jsem chtěla znát nebo jsem si to alespoň myslela. I když jsem mnoha věcem nerozuměla věděla jsem, že zde jsou mé odpovědi.

Od té doby pro mě čas neexistoval, často jsem se vracela ke studánce, absolutně jsem se vymazala z dění ve městě, netušila jsem, co se děje, jen jsem četla v „mlžné“ knize. Jednoho dne jsem se vracela do města velmi pomalu a neochotně jsem se loudala z lesa, ale potřebovala jsem další zásoby jídla a byla jsem už vyčerpaná a navíc jsem potřebovala přemýšlet o vědomostech z knihy, což jsem v blízkosti knihy nemohla, protože mě neustále něco nutilo číst pořád dál. Přiblížila jsem se k městu, pak k hradbám, prošla jimi a vycítila zvláštní atmosféru ve městě. Došla jsem  tedy k paláci a po dlouhé době mě začalo zajímat, co se ve městě děje. Když jsem vešla dovnitř a pak do sálu bylo mi hned jasná ta zvláštní atmosféra. Naproti otci stála sestra a po jejím boku temný. Viděla jsem sestřiny oči jak kmitají po sále a hledají zastání u kohokoli. Bylo jasné, že ho přivedla ona. Tvorové z povrchu se obyčejně temných bojí, jsou pro ně velkou hrozbou, a tak jsem se velice divila, že sestra tak ohrozila město, ona přece měla být ta zodpovědná, ta co ručí za město. Když se elf natočil blíže ke mně spatřila jsem jeho oči a věděla jsem, že musím dát sestře podporu. Pohled temného elfa byl upřímný, čišela z něj inteligence na první pohled nebyl jako ti ostatní z temných legend. Elf a Nírael tlumeně hovořili s otcem, který se zdál velmi rozčílený. Když jsem se přiblížila upřela na mě sestra svůj prosebný pohled. Klidně jsem se  posadila a poslouchala otcovi námitky proti tomu, aby temný ve městě zůstal. Nírael mu tiskla ruku a já si uvědomila, co vše jsem během studia u lesní studánky nestihla, co vše mi uteklo a jak moc jsme se se setrou odcizili. V tu chvíli jsem ji byla znovu ochotná podporovat jen proto, aby se náš vztah znovu obnovil.

Nakonec se nám otce podařilo přesvědčit a Nírael odešla bojovat svůj boj proti našim spoluobčanům. Já jsem se znovu odebrala ke studánce a rozhodla se co nejdříve omezit studium a pomoci sestře. Posadila jsem se a četla dál tajemnou mlžnou knihu poznávala umění, po kterém jsem vždy toužila. V tom se na stránce objevila slova, rozhodla jsem se je tedy přečíst. Zněla cize a známě zároveň. V tom se nad studánkou otevřeli dveře v nichž vířila stejná mlha jako na deskách knihy a objevil se muž s dlouhým plnovousem az po spicky zahnutých bot v barevném plášti s mnoha kapsami a zahnutou čapkou n ahlavě.Představil se mi jako mistr Kastelron a řekl, že teď jsem připravena, aby mě zasvětil do umění theurgů.

Moje předsevzetí pomáhat sestře byla opět pryč a já znovu začala odcházet ke studánce stále častěji a vyvolávala mistra pomocí kouzelné formule. Po několika měsících mi řekl, že bych mohla být připravena vstoupit do astrálního světa, odkud theurg čerpá magické formule a může vyvolávat démony. Předtím jsem samozřejmě prošla studie obrazců a učila se je kreslit skládat a samozřejmě teorii astrálního světa. vydala jsem se tedy poprvé do astrálu a za opary mlhy, kterou jsem již několikrát popsala, na pohybujících se a zapadajících kruzích astrální sféry jsem málem poprvé doplatila na svou lehkovážnost. Málem jsem se nechala nalákat sliby démonů, ale v poslední chvíli mě zachránila jasná myšlenka. Vrátila jsem se se studem k mistrovi a rozhodla se pro ještě pilnější studium.

Na sestru se během těchto dní úplně zapomněla, sobecky jsem se zaměřila na získání svých schopností, o kterých jsem věděla, že mi budou v budoucnu prospěšné. Několik mých dalších výprav do astrální sféry již nebylo takovou tragédií, ale vím, že v astrální sféře se budu mýt stále co učit. Po roce a půl studia s mistrem a souběžného vnímání mojí současnosti (ano viděla jsem jak temný bojuje o přízeň města a jak sestra bojuje s ním, ale nic jsem nebyla schopná nijak jí pomoci ) mě mistr upozornil, že základním výcvikem jsem již prošla a měla bych teď velmi pečlivě budovat své vztahy s okolím, poznávat ho a že ve svých 22 letech bych se měla zaměřit na realitu na zemi poznávat a objevovat a využívat svých schopností. A tak se můj život znovu navrátil do města.

Byla jsem dlouho mimo realitu, lidé z města mě měli za podivínku, ani jeden z elfů semnou nechtěl mít nic společného a otec(již velmi starý, neschopný vlády) se v přístupu ke mě nijak nezměnil(nebo se tak alespoň zdálo). Sestra vládla, temný se jí snažil pomáhat, ale nijak to nepomáhalo, spíše naopak. A sestra využila mého návratu do reality a začala mě také zasvěcovat do vlády a tak jsem jí pomáhala.

Život ve městě mi přišel šedý, elfové plní předsudků a neporozumění. Snad to, že nás oba pokládaly za podivíny nebo ještě hůře mě s temným sblížilo a začali jsme si rozumět a i sestrou se vztahy začali obnovovat. Bylo to krátké období naší vlády než se elfský šlechtic Paris začal zajímat o sestru a toužil si jí vzít a převzít tak vládu nad městem. Sestra však toto odmítala a rozhodla se za svého temného provdat. Brzy po jejich svatbě však Paris založil ve městě požár, velká část města byla zničena, elfové poraněni. Byla to pro nás všechny největší zkouška a zkušenost, uzdravovali jsem raněné jak jen to bylo možné a hledali viníka. Podle Parisova podlého plánu lid se brzy shodl jasně na viníkovi neštěstí, kterým měl být temný. Začali výhružky, výzvy na souboj a snahy všemožně mě sestru a hlavně temného ohrozit. Temný to nevydržel a i přes svou lásku k sestře utekl, protože se o ní bál. Viděla jsem z hradeb jeho temnou siluetu mizící v lesích, ale dohnat ho již nebylo možné, i když jsem se o to snažila celou noc. Sestru jeho odchod zdrtil, ale ani na chvíli o něm nezačala smýšlet špatně. Nakonec ani ona nevydržela tlak ve městě a rozhodla s odejít a já ji musím následovat ( a předat vládu, protože sama bych jí tak jako tak nezvládla). Odejdu tedy s ní, daleko od domova pryč jak jsem vždy chtěli, poznávat vzdálené země a jiné rasy, ale hlavně najít naše touhy (její touhu najít manžela  mou mít někdy takové jiskření v očích jako má pokaždé ona, když vidí svého temného) a samozřejmě zdokonalit své schopnosti. Bude to dlouhá a těžká cesta plná nástrah, ale spolu jsme silnější...

Úprava březen 2011 (Don Kepler)

Když jsem odešla z Anselina potkala jsem se v lese s donem Keplerem:D, který znal cestu na sever a řekl, že pokud se odvážím do trpasličích hor, že mne vezme s sebou. Naivně jsem se domnívala, že mi nic moc nehrozí a šla jsem s ním. Byl to starý astrolog a jeden z nejlepších mágů z města. Procházeli jsme trpasličím údolím, zajali nás trpaslíci (že nemají elfy rádi), ale nakonec nás propustili. V trpasličím údolí jsme se potkali s vědmou, která s námi mluvila nejdřív jen myšlenkami a pod záminkou nám hrozící nebezpečí v divočině nás zavedla k sobě.

Nějakou dobu jsme se s ní stěhovali z místa na místo až na okraj hor, byla den ode dne divnější, ale já si to nechtěla připustit, protože nemám ráda nějaké utlačování lidí, kvůli jejich zvláštnosti. Když jsme se dostali až na samý okraj zaútočila na nás a nám došlo, že je posedlá. Don K. s ní statečně bojoval, málem zvítězil, ale ona ho usmrtila svou poslední ranou a mě již nestačila nic udělat, ztratila se. Jsem si jistá, že je po ní. Dona K. jsem rychle pohřbila pod jemu milými hvězdami a s úctou na něj budu vždy vzpomínat, zachránil můj život. Po pohřbení jsem zjistila, že chybí i moje kniha, nepodařilo si mi ji nijak vyhledat (až později pomocí Dermily, jsem zjistila některé její vazby). Z hor jsem utekla a plavila se na lodi přes hobití ostrovy až tam, kde jsme teď a zapomněla jsem, jak se to tam jmenuje....

Pozn. PJ – takže to táhla z Anselinna do Rudných hor, vědma je chtěla zavléct na východ Rudných hor, pak se Merlot dostala zpátky na západ, zabloudila zase zpátky do Sondosie, tam vzala loď na Hobití ostrovy, pak do Zátočiny a pak do Ilvaenu, že prý tam žije pár temných elfů…

Další pozn. PJ: Do těch Rudných hor máme asi cestu, pokud chceme jet koňmo z Nedaru na jih…

Co viděla Dermila, ilvaenská rozplétačka vazeb?

V mlze jakoby z výparů z nějaké prapodivné látky dokázala nazřít knihu. Viděla jen mlhu a cítila, vazby, které se ke knize váží. Jedna silná přímo ke mě (nečekaně) a pak několik dalších. První k nějakému tajemnému muži z jihu s obrovskou mocí a s moc špatnými úmysly, který bral knihu spíše jako zpeněžitelný majetek, a zajímavou věc.  K němu byla vazba velice silná, ale už se pomalu oslabovala. Zato po mě nejsilnější byla k osobě, která měla s knihou velké úmysly, ale naštěstí ještě neví, jak ji použít. Kniha má totiž od mého mistra určitou bariéru, která zabraňuje nahlédnout celý její obsah. Sama ale dobře vím, že tato bariéra nelze být držena navždy a že brzy vyprchá. Pak už nebude v cestě stát nic špatným či dobrým úmyslům jejího současného držitele nebo držitelky. Jisté prý je, že kniha se nalézá někde na jihu, otázkou ale je, jak dlouho tam zůstane. Vidělo ji pravděpodobně víc lidí, kteří po ní také touží a to jsou ty další slabší vazby k ní, které jsou velmi poznamenané negativními emocemi (rozčilení, že ji nemají nebo nemohou mít). Je tu tedy mnoho dalších potencionálních zlodějů.

CHARAKTERNÍK

**Postava a její historie**

Jméno a příjmení tvé postavy:

Lady Merlot

Jaké je rasy?

Elf

Jak je stará, kdy a kde se narodila?

22, Anselino v Sonsodii

Rodina a její původ: .

Původně lesní elfové, přišli do města a stali se jeho vládci

Prostředí, v němž vyrůstala:

Bez matky (zemřela při porodu),  otec mě přehlížel, znalosti mi dali šlechtici od dvora a moji vychovatelé, nejlepší vztahy jsem měla se sestrou a magií

Jak se dostala ke svému povolání? Měla (má) nějakého učitele?

Magie samotná se mi zdála moc usedlá a plná otázek. Uačala jsem hledat odpovědi – potom jsem dostala mlžnou knihu a nějakou chvíli po jejím obdržení se mi zjevil můj učitel (zapomněla jsem jméno)

Kde se tvá postava naučila jednotlivé dovednosti?

Čtení s psaní – doma od vychovatelů

Malování – od mého mistra

Astronomie – od astronoma z města, kterého jsem potkala při svém odchodu a cestovala s ním

Znalost světa – od trpasličího mudrce

Hra na flétnu – od námořníka na lodi

Etiketa podsvětí – v zátočině, když jsem pátrala po sestře v kruzích zločinců, zda něco nevědí o Temném a sestře

Znalost města – z magické školy doma

Cizí jazyk – pomořština – v Zátočině, kde jsem strávila dlouhou dobu, nejprve velmi spatně od námořníků, potom jsem byla ubytována u měšťana Julia, který se mi ji snažil vštípit a dále jsem získala průpravu při veškerých mých stycích ve městě

Jak vypadá, jaké oblečení nosí?

Cestovní oblečení – elfské lehké, hůl zdobená, plášť cestovní

Motivace:

Hledám svou ukradenou knihu, hledám svou sestru, hledám odpovědi na nikdy nekončící proud otázek v mé hlavě a lepší znalosti nutné pro mé povolání. A také chci někde získat flétnu.

Touhy:

Chci být dobrým theurgem a člověkem a chci zjistit příčiny svých nezdarů, chci rozšířit své znalosti a najít věrné přátele.

Sny:

Najít svou ztracenou knihu, stát se dobrým theurgem.

Cíle:

Najít knihu, přátele a moudrost

Psychické vlastnosti postavy

Hra na flétnu, kouření dýmky, cestování

Nelibosti:

Nafoukané postavy (elfy pyšné na svou rasu a neodůvodněné vyzdvihování sebe sama), předsudky, nudu

Obavy, strachy:

Strach z toho, že se nikdy nevrátím domů, že jsem zničila své město. Že nikdy nenajdu skutečné přátele. Strach že za celý svůj život nenajdu příčiny svých chyb. Strach z lásky – bojím se, že dopadnu jak moji rodiče

Vystupování:

Přátelské, příjemné, vstřícné, trochu obezřetné. Snaha vždy pomoci

Zvyky a návyky:

Příležitostné kouření z dýmky, myšlenkami často mimo

Náboženská orientace:

Věřím ve své předky a jejich legendu

Řídí se rozumem nebo citem?

Částečně rozumem, ale často převáží city.

Jaké má sebevědomí?

Přiměřené, kolísá kvůli neúspěchům

Jak dává najevo své city?

Občas se mi nedaří krotit výbuchy vzteku

**Postava a okolí**

Jak se tvá postava chová mezi ostatními?

Přátelsky, chce pomoci, trochu obezřetně, především sama v cizím prostředí (v družině méně obezřetně věří ve výběr přátel své sestry)

Jaké má postavení mezi ostatními?

Nová postava, neznámá, postupně odhalující něco o sobě

Jaký vztah má k opačnému pohlaví?

Obezřetný (bojím se vzoru rodičů), na druhou stranu touha mít někoho blízkého

Jaký má tvá postava názor na ostatní…

Znám je málo – Jamot – srandovní, pohodový, nevolí slova nejdřív koná potom myslí; Celeb – naopak velmi volí slova,je velmi obezřetný, chytrý; Nírael . má sestra, záleží mi  na ní její jednání je pro mě vždy určitým způsobem směrodatně, ale za dobu našeho odloučení jsem se naučila naprosto se oprostit od jejích názorů; Sirul – chladný, statečný, snaha pomoci, slušný, pravděpodobně dost namakaný

Proč se postava přidala k družince?

Našla sestru

Myslí spíše na sebe nebo na ostatní?

Často ve snaze získat vědění zapomíná na ostatní a pak jí to mrzí. Chce se naučit být týmový hráč.

Jaký je její vztah k penězům?

Vyrůstala peněžně velmi dobře zajištěná (na rozdíl od jiných důležitých věcí potřebných k dospívání např. láska rodičů), rozdavačná, protože nezná nedostatek, asi pozná

Jaký má vztah k magii?

Snaží sejí zkoumat a hledat v ní odpovědi na otázky, velmi se o ní zajímá.

Pije tvá postava?

Je abstinent

Postava a konflikty kolem ní

Je konfliktní či bezkonfliktní typ?

Snaží se být bezkonfliktní, ale minulost jasně ukazuje, že ani dobré záměry nevediu vždy k dobrým a bezkonfliktním cílům.

Jak se chová ke svým soupeřům,…

SWnaží se být diplomatem, cítí vůči nim určité empatie, dokud nenávist k soupeři nepřesáhne vysokou mez. Záleží také jak se chová soupeř k ní.

Jaký k nim obvykle zaujímá postoj?

Obvykle se snaží nejdříve dohodnout, ale občas ztratí hlavu a neptá se na nic.

Jak se staví k boji?

Bojuje magií nebo vůbec, k fyzickému boji není příliš uzpůsobena

Jak se staví k zabíjení?

Nikdy nezabila a nechce.

Za jakých okolností by byla ochotna porušit nějaký obecný úzus?

Záleží na typu úzu, obvykle nemá ráda předsudky.

Kdy by byla schopna zradit přátele?

Pokud najde opravdové přátele, jsou pro ni velkou hodnotou, takže jedině za okolnosti, že oni nějak ohrozí ji nebo podkopají její důvěru.