Едельвейс

**Едельвейс** — колишнє місто на сервері мейн-рп. Його єдиним мером за всю його коротку історію був Gotaney. Держави місто не утворювало та жодній не належало, тому фактично це було незалежне місто на колоніальних володіннях Бертранії. Основні побудови міста це заслуга доволі талановитого архітектора MrBart\_2. За всю свою історію місто мало хіба 1 збройний конфлікт. Цим конфліктом був варязький Перший похід на Едельвейс (Розгром ополчення Едельвейсу).

## Історія

### Старий Едельвейс

Едельвейсів було всього два. Історія цього невеличкого міста починається, коли в намісництво Окуди прибув один бідний селянин, якого звали Ґонтей родом з Бертранії, що сподівався отримати нормальне життя на незаселених колоніях. Після пари днів перебування в замці намісника, він вирішив вирушити в подорож для освоєння нових земель, де він би міг заселитись. Після певної подорожі він оселився серед невеличкого лісу. Тут він розбив собі невеличкий табір, де планував побудувати собі хутір. Під час будівництва якось до нього підійшов такий самий селянин-бертранець. Ним був чоловік, котрого звали Пантос. Вони розговорились та Ґонтей вирішив запропонувати йому заселитись сюди, щоб вони разом звели хутір. Пантос з радістю погодився, розклав свої речі та теж почав роботу.

Будівництво йшло спокійно та чітко. Через 3 дні до них прийшли двоє інших новеньких на цих землях. Ними були Бартнер і Паліон. Вони були гарними друзями, що виїхали з Бертранії у пошуках чогось нового та цікавого для себе на цих землях, бо були аристократами, котрі покинули дім через різні обставини. Перший був талановитим архітектором, що жив та працював у столиці Бертранського королівства, де був відомим та досить часто виконував замовлення різних багатих міщан, герцогів, князів та решти аристократії. Йому набридло жити вдома і він вирішив щось та й змінити в житті. Другий же Паліон був відомим лицарем одного з бертранських орденів, котрий заборонили через постійні конфлікти з королем, тому його учасників засудили до страти. Втеча на нові колонії стала одним з варіантом для нього, тому він покликав у втечу з собою Бартнера, котрому життя було нудне в старому світі. Після прибуття до намісника Окуди, він привітав їх з почестями і пообіцяв їм, що для них податки будуть нижчі через їхній привілейований стан, але свого слова він так і не дотримав. Ці двоє планували заселитись у Мунузніпаруні, але помилились шляхом та пішли зовсім не туди. Зустрівши Пантоса та Ґонтея вони запитались у них наступне: "Чи правильно ми йдемо? Блукаємо вже зо 2 дні і не можемо знайти Мунуз-з-ззу-паррун". Пантос та Ґонтей зареготали з вимови слова та пояснили їм усе. Бартнер та Паліон вирішили лишитись тут тим часово, аби потім знайти Мунузніпарун, але їм сподобалось на цьому хуторі, тому вони залишились.

Ґонтей був задоволений своїми досягненнями, новими товаришами, але він хотів зробити дещо більше ніж хутір. Тому врешті-решт узгодивши з рештою мешканців хутору, вирішено було почати місто. Вони провели бесіду, на котрій вирішили яким буде місто. В архітектурному плані їм допоміг сильно Бартер, що був майстром своєї справи. Почалось активне будівництво та колективна праця. Місто розраховувалось на більшу кількість мешканців, того й там було збудовано більше будинків. Навколо міста розставили частокіл для захисту. Одного дня під час завершень побудов, до міста заселився Вікрон.

Вікрон був бідним та літнім безхатьком, що жив у невеличкому містечку Бертранії. Коли почув про нові землі, на котрих можна отримати другий шанс він поїхав у Нову Бертранію. Прибувши до замку Окуди, Вікрона одразу вигнали за межі укріплень вартові через сморід, котрий тхнув від нього. Блукаючи невідомим світом, він гадав, що не знайде собі прихистку та помре тут на чужині. Ледве живим Вікрона знайшов Пантос неподалік від Едельвейсу. Він приніс його на руках до Едельвейсу та надав йому спеціальних трав, що поліпшили його самопочуття. Едельвейсці надали йому його перше, повноцінне за все життя житло, ділились з ним їжею на спільних обідах, вечерях та взагалі вважали його як рівну собі людину. Він виявився мудрим чоловіком та багато чого знав. Едельвейс розквітав. Сюди почали прибувати нові мешканці та сформувались основі ремесла та традиції міста.

Усе було чудово до одного дня. Зранку вартовий Едельвейсу вдарив у дзвін. Це було оголошенням тривоги, так як на горизонті було видно військо вікінгів, озброєне до зубів. У Едельвейсу не було повноцінної армії для захисту, тому всі мешканці зібрались дати відсіч нападникам. Коли ті підійшли до брами, то запропонували здатись та віддати їм усе їхнє майно, в обмін едельвейсців лишили б живими. Нарід цього міста не погодився на такі умови, взяв зброю у руки та оголосив свою позицію нападникам. Почався штурм міста, його частокіл спочатку підпалили. Потім утворилась прогалина, через яку вдерлись варяги. Вони швидко почали просуватись містом та вбивати усіх захисників. Вони мали тотальну перевагу, починаючи від обладунків, завершуючи втратами. За 1 годину було вбито практично всіх мешканців, котрі стали до бою, проте декількох евелендорці взяли в полон, не вбиваючи. Цими полоненими стали як раз Ґонтей, Пантос, Бартнер, Паліон та Вікрон. Чому їх лишили живими? Відповідь проста: вони билися хоробро та завдали відчутних поранень деяким вікінгам. За відвагу їм зробили подарунок — їх лишили живими біля спаленого вщент Едельвейсу.

### Новий Едельвейс

Едельвейс було знищено, а друзі-засновники міста тужили довго з цього приводу, бо лишились абсолютно з нічим. Найбільш сильним удар був по Ґонтею, котрий досяг неймовірного в своєму житті — заснував власне місто, і це досягнення, котре осягнути здатен був не кожен бертранець. Проте, він вирішив діяти рішуче. Зібравши врожай з поля, що недалеко від Едельвейсу та частково вціліло після пожежі, він іде з рештою вцілілих у подорож світом, ще більш далеко від намісництва Окуди. Після довготривалої подорожі, що тривала 3 тижні, мандрівники зупинились біля акацієвого лісу, котрий сподобався Ґонтею. Після оглядання території Ґонтей вирішив, що тут вони і лишаться для відновлення Едельвейсу, але вже тут, у цій місцевості. Бартнер вирішив взяти на себе роботу проєктування, Пантос зайнявся видобутком ресурсів та їх розплануванням, задля подальшого чіткого будівництва. Паліон зайнявся допомогою у вигляді тренувань решти, бо був раніше в ордені, де надавалась доволі професійна військова підготовка. Вікрон же збирав їжу та полював на дичину в лісі.

Спочатку почалось зведення стін. Працюючи на повну едельвейсці робили неможливе і швидко зводили їх. Під час закладення східної частини мурів, до едельвейсців прийшов загадковий чоловік. Як виявилось його звуть Фурцеґ. Фурцеґ був найманцем-вбивцею, що довго працював на Манамузо та виконував його брудні замовлення. Але після сварки між ними через постійне затримування винагороди за роботу найманця, наступної ночі після сварки, Окуда наказав сторожам піти та вбити Фурцеґа в його будинку, що розташувався неподалік намісництва. Коли сторожі зайшли в його будинок, то на половині шляху до ліжка, де спав найманець скрипнула 1 дошка на підлозі. Почувши цей звук Фурцеґ зірвався з ліжка, взяв меч та у тяжкій битві з порізами та пораненнями вбив усіх нападників. Після цього замаху, він зрозумів, що жити тут небезпечно, тому зібрав речі, взяв коня та вирушив якомога далі. Після втечі він зупинився, в якомусь селі, назву котрого не запам'ятав. Там він заїхав у корчму, аби зняти кімнату для відпочинку на 1 ніч. Після того, як він прокинувся, побачив, що він лежить не в корчмі, а взагалі на траві та невідомо де. До того ж усього він лишився без нічого. Все, що він мав це одяг, у якому він був весь час та ліг спати. Оцінюючи ситуацію, він вирішив вжитися в роль розбійника. Дійшов до однієї з доріг та засів у лісі в засідку, очікуючи слушну хвилину для викрадення якогось способу для пересування (коня, віслюка і т.д.). Після приблизно трьох годин він побачив крамарів, що їздили на мулах. Вистрибнувши з лісу він застрибнув на одного з мулів, скинув з нього наїзника та швидко відв'язав від воза. Після цих дій він швидко почав тікати від возу, спантеличені крамарі навіть не зрозуміли, що сталось та не стали переслідувати викрадача через одного мула, так як вони мали ще двох. Під кінець дня він і доїхав до Нового Едельвейсу. Познайомившись з усіма, він вирішив продемонструвати чим він може бути корисний, тому викликав на бій найсильнішого бійця з усіх едельвейсців — Паліона. Вони зійшлись у двобої, де Фурцеґ з пари ударів мечем переміг Паліона, вибивши з його рук меча.

Будівництво продовжилось, але вже з допомогою Фурцеґа. Після довготривалих будівництв, мури було кінцево зведено, а згодом і будинки всередині. Місто будувалось довго та важко, але почало набувати свого повного вигляду. Одна половина міста була готова. До міста рідко прибували нові мешканці, але вони прибували. Через його віддаленість від центру Нової Бертранії — намісництва Окуди, сюди приходило мало людей, проте вони лишались тут жити, так як цей забутий світом куточок колоній був привабливими для життя та дуже зручним. Новий Едельвейс став ще більшим, ніж Старий Едельвейс. Ґонтей керував містом, Фурцеґ створював з Паліоном війська міста та його постійну охорону, а решта займалась своєю працею та жили собі спокійно. Все було гаразд до одного моменту. Ґонтей захворів на тяжку та невідому хворобу. Жодні зілля, трави та тим паче корисна та поживна їжа не могли вилікувати його. Після двох місяців хвороби, Ґонтей вирішив не вмирати на очах у друзів та решти мешканців міста, і пішов за межі міста тихо вночі далеко в ліс, аби не бачили його смерті. Так його більше не бачили.

Вибори нового мера в місті, так і не скликались, а більшість мешканців виїхали з міста. Другу половину міста не добудували, а жити в ньому лишились п'ятеро едельвейсців-засновників: Пантос, Барнтер, Вікрон, Паліон та Фурцеґ. Пантос та Фурцеґ вирішили податись у Евелендор, аби стати вікнігами, так як іншого виходу вони не мали. Бартер поїхав у намісництво Манамузо, де мав би отримати дозвіл на повернення у Бертранію. Доля Паліона склалась інакше, він вирішив піти у подорож світом, забравши з собою усе майно. Вікрон лишився у місті та помер від старости. Ось так Едельвейс закінчив свою довго та цікаву історію.

## Звичаї та основні ремесла міста

Едельвейс мав єдині звичаї як Старий так і Новий, так як їхні засновники були ті самі. Найбільш поширеною працею було пивоварство на виноварство. На ньому едельвейсці заробляли достатню кількість талерів. Усе необхідне було біля міста. Цілі поля необхідних культур вирощувались задля цієї праці. Також серед едельвейсців було поширене розведення скоту, хутро та м'ясо якого продавалось по всій колонії. Щодо звичаїв, то в едельвейсців вони прямо пов'язані з їхньою працею, наприклад один раз у тиждень було обов'язкове куштування пива та вина та оцінювання його якости мешканцями міста. Ще можна виділити іншу традицію. Нею є порівняння зібраної кількости врожаю між фермерами раз на місяць. Хто переміг, той отримував 100 талерів, як винагороду. Звичаїв Едельвейсу є досить багато, але найпоширенішими та найбільшими є вище згадані.

## Політика

Політично Едельвейс ніколи не вирізнявся з більшости міст. Взагалі спочатку Едельвейс вів політику абсолютного нейтралітету, сподіваючись, що він лишиться недоторканим. Але згодом усе змінилось, напад військ Евелендору змінив політичні погляди Едельвейсу. Так почалась ворожнеча з вікінгами, але вона була не тривала, та згодом зникла. Особливу неприязнь до міста Бухти Квітуча Сакура мали окремі мешканці міста, через їхню думку щодо деяких гравців, що жили в даному місті. Точно характеристику введення політики Едельвейсу дати неможливо, але в цілому вона була дуже нейтральна, не враховуючи думку деяких едельвейсців та період ворожнечі з вікінгами.

## Мешканці

* Ґонтей (Gotaney)
* Колишній - Пантос (PatomAc4159)
* Барнтер (MrBart\_2)
* Паліон (papa200830)
* Вікрон (ViKir27)
* Колишній - Фурцеґ (fursaneGG)

*Імена решти мешканців Едельвейсу (Старого та Нового), на жаль, не збереглись.*