recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
大老山

提示：此條目的主題不是**大東山**、**大帽山**及**老人山**。

大老山最高點上的天文台氣象站

**大老山**（**Tate's Cairn**），中文別稱**大佬山**，官方英文別稱**Tai Lo Shan**，香港山峰，位於九龍東**黃大仙區**與新界東**沙田區**和**西貢區**之間，南山尾及東山以北、吊草岩東面，東洋山以西以及牛坳山之南，為九龍群山之一。大老山高海拔577米，最高點屬於**黃大仙區**的範圍，是九龍群山中兩座最高點位於九龍的山峰的其中一座。

命名
--

大老山英語「Tate's Cairn」中的「Tate」是指香港第一位測量師塔特 先生（Mr. Tate）。

1843年，塔特 先生從英國來到香港，就任測量總監，統領所有土地及房地產事務。

建築
--

山頂一帶建有多項政府建築，主峰上有香港天文台的大老山氣象站；其東副峰有大老山政府無線電臺；其西則有大老山警崗。

此外，大老山隧道其實並不會穿越大老山山下，而是會通過大老山和慈雲山之間的山坳吊草岩下。

## 風速紀錄

1962年颱風溫黛襲港期間，大老山的陣風高達每小時284公里，是香港有記錄以來至今最高的風速紀錄。

交通
--

如欲前往大老山山頂，可使用飛鵝山道、衛奕信徑第4段或麥理浩徑第5段前往。

圖集
--

大老山氣象站氣象站內的三角測量站大老山警崗

**圖庫**：
大老山

## 註釋及參考資料

1. ↑ 另外一座是琵琶山。
2. ↑ 2.0 2.1 中國內地翻譯成「泰特」。
3. ↑ 香港測量師學會 - The Hong Kong Institute of Surveyors

為方便查詢，以下的重定向頁均會指向本頁：

**大佬山**
Scythe

The **scythe** is the tool of the Flamingo Miraculous.

## Appearance

The scythe's shaft is red with the blade resembling a flamingo's head. Flamingo usually attaches it on her right hip when she's not using it. It is long enough to use as a staff, but the blade could get in the way.

## Abilities

The scythe is extremely sharp, being able to slice through almost anything.

The scythe is can also be useful for of Flamingo's special ability Harmony. The scythe glows when she uses the ability and if necessary, it will act as a converter, balancing the item it touches.

When Flamingo taps the eye of the scythe, it changes into a screen.. With this, Flamingo can use the scythe as a tracker, a map, a video communicator, or a cellular phone. Additionally, it can access the internet.

## Trivia

* When Jonathan Cartley wielded the Flamingo Miraculous, the scythe had a large spike at both ends of the scythe.
* The scythe is also bendable in the correct conditions.
* The scythe also has an ear communicator.

## Gallery

Flamingo Miraculous • Red Panda Miraculous • Worm Miraculous • Shrimp Miraculous • Toucan Miraculous • Ladybug Miraculous • Cat Miraculous • Moth Miraculous • Turtle Miraculous • Fox Miraculous • Bee Miraculous •Peacock Miraculous • Rat Miraculous • Ox Miraculous • Tiger Miraculous • Rabbit Miraculous • Dragon Miraculous • Snake Miraculous • Horse Miraculous • Goat Miraculous • Monkey Miraculous • Rooster Miraculous • Dog Miraculous • Pig Miraculous

Containers
Miraculous jewelry box

**Scythe** • Blow Gun • Paint Brush • Whip • Yo-yo • Staff • Cane • Flute • Trompo • Shield • Peacock Miraculous tool
Flamingo (disambiguation)

Please follow one of the disambiguation links below or search to find the page you were looking for if it is not listed. If an internal link led you here, you may wish to change the link to point directly to the intended article.

**Flamingo** may refer to:

## In show

* **Flamingo Miraculous** — a navel piercing with the power to transform its wearer into a flamingo-themed super-powered being.
	+ **Alaafa** — the kwami of the Flamingo Miraculous.
	+ **Scythe** — the tool of the Flamingo Miraculous.
* Flamingo Miraculous holders — people who have wielded the Ladybug Miraculous throughout history.
	+ **Ancient Chinese Ladybug Miraculous holder** — a Ladybug Miraculous holder who lived in ancient China.
	+ **Ancient Egyptian Ladybug** — a Ladybug Miraculous holder who lived in ancient Egypt.
	+ **Saint George** — a Ladybug Miraculous holder who lived in the Roman Empire.
	+ **Hippolyta** — a Ladybug Miraculous holder who lived in ancient Greece.
	+ **Mudekudeku** — a Ladybug Miraculous holder who lived in Africa.
	+ **Tentomushi** — a Ladybug Miraculous holder who lived in Feudal Japan.
	+ **Jeanne d'Arc** — a Ladybug Miraculous holder who lived in 15th-century France.
	+ **Micazoyolin** — a Ladybug Miraculous holder who lived in Mexica (the Aztec Empire).
	+ **La Mariquita** — a Ladybug Miraculous holder who lived during the Mexican colonial period.
	+ **La Coccinelle** — a Ladybug Miraculous holder who lived in 17th-century France.
	+ **Bọ rùa** — a Ladybug Miraculous holder who lived in Vietnam.
	+ **Marinette Dupain-Cheng/Ladybug** — the current Ladybug Miraculous holder and main protagonist of *Miraculous: Tales of Ladybug & Cat Noir*.
Miraculous (disambiguation)

Please follow one of the disambiguation links below or search to find the page you were looking for if it is not listed. If an internal link led you here, you may wish to change the link to point directly to the intended article.

**Miraculous** may refer to:

## Canon

* **Miraculouses** — the magical jewels that give superpowers to their wearers, like Flamingo and Red Panda.
	+ **Flamingo Miraculous** — A navel piercing that turns the wearer, with help from Alaafia, into a flamingo-themed hero with the power of balance.
	+ **Red Panda Miraculous** — A necklace that turns the wearer, with help from Leppo, into a red panda-themed hero with the power of
	+ **Ladybug Miraculous** — Earrings that turn the wearer, with help from Tikki, into a ladybug-themed hero with the power of good luck and creation.
	+ **Cat Miraculous** — A ring that turns the wearer, with help from Plagg, into a black cat-themed hero with the power of bad luck and destruction.
	+ **Moth Miraculous** — A brooch that turns the wearer, with help from Nooroo, into a moth-themed hero with the power to grant superpowers to others and turn them into allies.
	+ **Turtle Miraculous** — A bracelet that turns the wearer, with help from Wayzz, into a turtle-themed hero.
	+ **Fox Miraculous** — A necklace that turns its wearer, with help from Trixx, into a fox-themed hero.
	+ **Peacock Miraculous** — A brooch that turns its wearer, with help from Duusu, into a peacock-themed hero.
	+ **Bee Miraculous** — A hair comb that turns its wearer, with help from Pollen, into a bee-themed hero.
* **Miraculous holders** — the people who use Miraculouses.

es:Miraculous
四環九約

**四環九約**是香港成為英國殖民地初期時，香港島北岸的維多利亞城的行政區劃。這個系統由1857年開始使用，直至第二次世界大戰後停用。沿著昔日維多利亞城邊緣上的一組界碑，稱維多利亞城界碑，或曰四環九約界碑。值得留意的是「四環九約」中的九約其實並非一個固定的概念，而是經過多次修訂，有多個版本。

四環
--

四環為較籠統的分類，包括以下4個區域：

* 西環：堅尼地城至西營盤國家醫院
* 上環：西營盤國家醫院 至威靈頓街與皇后大道中交匯處
* 中環：威靈頓街與皇后大道中交匯處至美利操場
* 下環：美利操場 至銅鑼灣

四個人口集中的旺盛市區分段地域，當時香港粵語叫環頭。四環以外的地方 稱為環尾。

九約
--

九約其實並非一個固定的概念，而是經過多次修訂，有多個版本。九約更只是虛數，一度有多達十一個約。

歷史上曾出現的包括：

* 堅尼地城
* 石塘咀
* 西環
* 西營盤
* 上環
* 太平山
* 中環
* 下環
* 灣仔
* 寶靈頓
* 黃泥涌
* 掃桿埔
* 東角
* 高士威
* 大坑
* 北角

**圖庫**：
四環九約

## 註釋及參考資料

1. ↑ 一般多認爲四環包括下環、中環、上環和西環，也有意見指「西環」之名實源於「西灣」的諧音，並非「四環九約」中的「環」，太平山有機會是四環之一。
2. ↑ 辛魚奧：《四環九約之誤解》，見《龍獅報》第四期，2014年4月。
3. ↑ 3.0 3.1 今西營盤賽馬會分科診所
4. ↑ 4.0 4.1 今中銀大廈
5. ↑ 如港島東部及南部

**四環九約**是一個小作品。你可以通過編輯或修訂擴充其內容。

為方便查詢，以下的重定向頁均會指向本頁：

**四環**及**九約**
Človek

Človek, takaj ljudsko bitje (znanstveno ime Homo sapiens sapiens) je ceckalec, dvonožni primat, podvrsta vrste Homo sapiens (lat. pametni človek), štera spada med velke opice iz roda Homo.
Nastanek i razvoj človeka je išče ne potpuno raziskan. V najstarša razdoblja ljudske povesti imaju znanstveniki pogled samo na osnove najdenih kosti i zubov, kameneh orodj i nekaj genetskeh podatkov, otkriteh v DNK. Homo sapiens se je razvil pred oko 200.000 let v Afrike. V vusporedbe s drugemi živinami ima visoko razvite možđane, sposobnost abstraktnega mišljenja i samosvesti. Prehod v vuspravno držanje, šteri je oslobodil ruke za manipuliranje s predmeti, mu je skup s miselnemi sposobnostjum omogučil najnaprednejšu vuporabu orudja med vsemi živemi bitji. Denes ljudska populacija broji prek 7 milijard, ter se nahaja na vsemi kontinenti i niske zemaljske orbite.
Zagreb

Zagreb je glavni grad Republike Horvatske, i najvekše mesto v Horvatske po broju stanovnikov. Povesno gledajuči, grad Zagreb je izrasel iz dva naselja na susednih bregih, Gradeca i Kaptola, šteri činiju jezgru denešnjega grada, njegvo povesno središče. Nahaja se na jugozahodnemu delu Panonske nizine na prosečne nadmorske visine od 122 m, podno južnih padin Medvednice, na leve i desne obale reke Save. Položaj grada, šteri je na mestu spajanja alpske, dinarske, jadranske i Panonske regije, omogučil je da Zagreb postane most izmed srednjoeuropskega i jadranskega područja. Sedišče je Zagrebečke županije.
Zagreb i okolica su mesto gde se govori Zagrebečki dijalekt.
Sveti Ivan Žabno

Sveti Ivan Žabno je opčina v Horvatske. Nahaja se v Koprivničko-križevačke županije. Prema popisu stanovnikov iz 2011. leta je opčina imela 5,222 stanovnika.

## Zemljopis

Sveti Ivan Žabno se nahaja na samemu izhodnemu rubu Prigorja, blizu njegve tromeje s Bilogorom i Moslavinom. Ima povoljen prometni položaj ar čez njega prohaja prometni pravec šteri spaja Zagreb, prek Vrbovca i Žabna, s Belovarom i dalše na izhod s Đurđevcom.

## Povest

V povesnih dokumentih Sveti Ivan Žabno se prvi put spominje vre 1201. leta kak Xabiniza. Naziv Sveti Ivan takaj je vrlo star i spominje se vre 1323.l.
Začetkom 16. stoletja v ov kraj prodireju Turki zaradi česa zvirno stanovništvo beži na zahod. Zaradi doseljavanja novega stanovništva se ov kraj v etnografskemu smislu dost razlikuje od ostatka Prigorja ter je kulturno dost spodoben Bilogori.
Potli vukidanja Vojne krajine 1871., vsu vlast je prevzela civilna vuprava.
Sveti Ivan Žabno i okolica se teda razvijaju v značajen poljoprivredni kraj.
Opčina Sveti Ivan Žabno je vse do 1993. bila del opčine Križevci, ter se je tega leta osamostalila. Den opčine se slavi na isti den kak i den župe Sv. Ivana Krstitelja, 24. lipnja.
4

**Trasa linii jest czasowo zmieniona**
Powód to **wyłączenie ruchu tramwajowego na odcinku od Annopolu do pętli Żerań Wschodni**.

 *Ten artykuł dotyczy **linii tramwajowej 4**. Zobacz też: 4-bis, 4-kreślone.*
**4** - linia tramwajowa zwykła, która kursuje z *Annopola* na *Wyścigi*.

## Trasa

### Ulice

**Annopol** - Annopol - Rembielińska - Matki Teresy z Kalkuty - Odrowąża - 11 Listopada - al. Solidarności - Most Śląsko-Dąbrowski - pl. Bankowy - Marszałkowska - Puławska - **Wyścigi**

### Przystanki

 **Annopol**

 Faradaya

 Odlewnicza

 Inowładzka

 Toruńska

 Metro Bródno

 Poborzańska

 Rembielińska

 Julianowska

 Budowlana

 Pożarowa

 Staniewicka

 Rondo Żaba

 Bródnowska

 Inżynierska

 Dworzec Wileński

 Park Praski

 Stare Miasto

 Metro Ratusz Arsenał

 Plac Bankowy

 Królewska

 Metro Świętokrzyska

 Centrum

 Hoża

 Plac Konstytucji

 Plac Zbawiciela

 Trasa Łazienkowska

 Plac Unii Lubelskiej

 Goworka

 Rakowiecka

 Dworkowa

 Morskie Oko

 Park Dreszera

 Malczewskiego

 Królikarnia

 Bukowińska

 Metro Wilanowska

 Niedźwiedzia

 Aleja Lotników

 **Wyścigi**

 Linie zwykłe: 1 • 2 • 3 • **4** • 6 • 7 • 9 • 10 • 15 • 17 • 18 • 20 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 28 • 31 • 33 • 35
• Linie fikcyjne: 8 • 16 • 19 • 21 • 29 • 30 • 32 • 34 • 37 • 38 • 39  • 51 • 52
• Linie turystyczne i okolicznościowe: 36 • E • M • T • W
• Linie zawieszone: 5 • 11 • 12 • 13 • 14 • 27 • 36

**Historyczne (po 1945):**
Linie zwykłe: 0 • 5 • 8 • 12 • 16 • 19 • 21 • 29 • 30 • 32 • 34 • 37
Linie zwykłe okresowe: 1-bis • 3-bis • 4-bis • 5-bis • 6-bis • 7-bis • 9-bis • 13-bis • 14-bis • 15-bis • 15w • 20-bis • 21-bis • 24-bis • 25-bis • 26-bis • 28-bis • 33-bis • 40 • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47
Linie nocne: 1-kreślone • 2-kreślone • 3-kreślone • 4-kreślone • 6-kreślone • 7-kreślone • 8-kreślone • 11-kreślone • 12-kreślone • 15-kreślone • 19-kreślone • 20-kreślone • 24-kreślone • 26-kreślone • 27-kreślone • 30-kreślone • 33-kreślone • 640 • 651 • 652 • 653 • 654
Linie cmentarne: 1-extra • 2-extra • 8-extra • 22-extra • 40 • 41 • 42 • 45 • 46 • 47 • 48 • C1 • C2 • C3 • C4 • C6
Linie specjalne: 13N • 29T • 30T • 31T • 49 • 61 • 90 • 99 • 907 • 908 • 909 • 910 • 924 • 925 • 928 • 933 • 944 • B • D • DM1 • E • Ekotramwaj • F • K • M • M1 • Mosty • N • O • P • T • W • W-1
Linie zastępcze: 53 • 70 • 71 • 72 • 74 • 75 • 77 • 78 • 79 • Z • Z-1 • Z-8 • Z-9 • Z11 • Z23
**Historyczne (1908-1945):** 1-kreślone • 2a • 2-extra • 2w • 4a • 6a • 6-kreślone • 7a • 7e • 9-kreślone • 10 (nocna) • 12a • 12-kreślone • 15a • 15-kreślone • 16a • 16b • 16e • 16-kreślone • 17-kreślone • 19a • 19s • 20 (nocna) • 21e • 21-kreślone • 22a • 22b • 23-kreślone • 24a • 24-kreślone • 26-kreślone • 27a • 30 (nocna) • 40 (nocna) • 50 (nocna) • 60 (nocna) • 70 (nocna) • 80 (nocna) • 90 (nocna) • A • A-extra • B • E • H • K • M • O • P • R • S • T • W • W-extra • WK • Z • 1-Ostbahn • 2-Ostbahn • 3-Ostbahn • Tylko dla Żydów • Tylko dla Niemców
諾言城市鐵路

***諾言城市鐵路***，由Pro3354發展，始於2016年7月2日，目前營運近40條路線，但已終止發展及重新發展。暫時服務和平鎮國,ACY,山谷鎮國,生存伺服器(旗下公司WTR,和平鎮國立鐵路),HRC及BW城

**分部**

山上分部

重生分部

和平鎮國(首次)分部

和平鎮國(二次)分部

**和平鎮國(三次)分部**

**管理層**

主席-Pro3354

副主席-HR Gameson0630

鐵路總監-Pro3354

**大事件**

2016-7-1 成立

2017-7-1 成立一週年

2018-3-1 主席手機📱Minecraft故障，世界崩潰，伺服器關閉，使用副機重開。

2018-5-3 五三事件發生

2018-7-1 兩周年紀念日，舉行開放日

2018-11-18 為紀念諾言城市鐵路和平新市鎮站落成,，在該站設置紀念碑

2019-1-1 為配合除夕散場，所有路線加班服務，詳見2019除夕特別服務頁面

**標準路綫**
(*斜體*為未開通路綫)

蓮花山綫

聯合城綫

南城綫

**支綫**

無

**通勤鐵路**(計劃)

Groza綫

**BW城分部**

三角環狀綫

**ACY分部**

邊藍綫

**輕鐵**

801

502

508P
Stari grad Lukavec

Lukavec je dvorec v Horvatske.

Nahaja se v istoimenemu selu blizu Velke Gorice, pri potoku šteri se takaj naziva Lukavec.

Na mestu denešnjega dvorca bila je drevena fortifikacija. Ni poznato točno leto zgradnje teg prveg objekta, nit gde se je nahajal. Prvi povesni spomen je 1256. leta. Dokumenti ga ted spominjeju kak caput Lukavez. Leta 1481. festung dohaja v ruke medvedgradskega gospodara Ivana Tuza. V vreme osmanske invazije Horvatske, služil je turopoljskemu plemstvu za obranu. Denešnji dvorec zgrajen je 1749. leta u baroknemu stilu. Nema perivoja. Ima vnuternje dvorišče, perimeter ograde i četiri krila. Važen je primer profane arhitekture Horvatske iz 18. stoletja. Dvorec je do nedavno bil zapuščen ampak je vezda restauriran v zvirni oblik.
Hruška

Hruška (lat. Pyrus) je rod dreves iz porodice Roseceae. Ona je kritosemenjača, kaj znači da joj se semenka nahaja v tučku (skrivena je), a gda se cvet pretvori v plod, semenka se nahaja vnuter ploda.

Rod dohaja iz vumereneh područj Starega sveta od zahodne Europe i severne Afrike na izhodu pa vse do Azije. Drevesa su srednje veličine, dosežeju visinu od 10-17 metrov i imaju visoku, vusku krošnju. Nekaj vrst je grmovito. Listi su izmenično rasporedjeni, jednostavni, 2-12 cm dugi, pri nešterih vrstah svetlo zeleni, pri drugih gusto srebrno dlakavi. Oblik listov seže od širokeh ovalneh do vuskeh kopljasteh . Vekšina hrušk su listopadne, jedna ili dve vrste v jugoizhodne Azije su zimzelene.
Mokrice

**Dvorec Mokrice** (slov.: **Grad Mokrice**) se nahaja v Slovenije, jugoizhodno od naselja Čatež ob Savi. Prvi pisani spomen dvorca je iz leta 1444., ampak je na njegvemu mestu v rimsko doba vre stajal festung, imenovan *Romula*. Njegvu lokaciju kaže zemljevid *Tabula Peutingeriana* iz 4. stoletja. Pod rimskem festungom je ležalo istoimensko rimsko naselje, od šterega je očuvano več izkopanih predmetov. Dvorec Mokrice stoji na bregu nad desnum obalom reke Save. Po tem je dvorec dobil ime ar se je tu nekoč nahajlo močvirno, tj. mokro područje.

Prvi znani vlastniki dvorca su med letih 1525. i 1558. bili Sebriachi. Zadnji Sebriacher je bil Sigmund, šteri je več ne bil jedini vlastnik. Posed je delil z Moricom pl. Rakhnizom, Ferencom Tahijem i Francom baronom Stattenbergom. V letih 1559. i 1560. je Ambrož pl. Gregorijanec kupil dvorec. Dvorec su potlam Ambroža nasledili njegvi sini Baltazar i Štefan. Potlam Štefanove smrti 1593. Mokrice su prevzeli sini Pavel i Nikolaj. Ka su oni ne imeli naslednika njihvum smrtju vmrla je i loza Gregorijanev. Vlastništvo je po neznanih razlogih dobila Ana Marija Marčnik, i leta 1637. vstupila Joštu Jožefu baronu Mosconu radi poravnavanja duga. Je li Jošt Jožef posed izručil ženi Barbari, i Barbara leta 1687. prodala Nikolaju grofu Erdödiju, ili je grof Erdödi kupil posed se ne zna. Grofica Ana Barbara Erdödi je bila vdata za Wolfganga Nikolaja Auersperga, pa obtelj Auersperg postaju vlastniki vse do 1882. Potlam njih vlastniki postaju obitelj Gagern, šteri zbog financijskeh razlogov prodaju polovicu poseda grofu Aleksandru Economu. Grof Economo je svoju polovicu leta 1923. prodal Zagrebečkemu poduzeču Berger. Leta 1922 je vudel od baronov Gagernov kupil beogradski industrijalec Miloš Rafajlovič. Denes je v dvorcu Hotel Golf grad Mokrice , a v njegve okolice je vurejeno obsežno igrališče za golf.

Mokrice su renesansni dvorec kvadratne osnove sa tri kule i velikem nutarnjem dvoriščem, dok je interijer dvorca pretežno barokni.

Oko dvorca se prostire enleski park v šteremu se nahaja kapelica Sv. Ane. V nje se nahaja grobnica Gregorijančeveh sinov Petra i Štefana.
Zagrebečki dijalekt

Zagrebečki dijalekt Kajkavskega jezika je dijalekt šteri se poveda v Zagrebu i v susednih mestih (Sveta Nedelja, Zaprešić, Velika Gorica, Sesvete, Dugo Selo).
To je specifičen dijalekt šteri sadrži osebine vseh horvatskeh govorov.
Nastal je doseljavanjem ljudi iz vsih delih Horvatske v Zagreb i mešanjem Kajkavskega, Čakavskega i Štokavskega.

## Osebine

Naglasni sustav zagrebečkega dijalekta se bazira na kajkavskemu tronaglanemu sustavu, ampak se v Zagrebu menše razlikuje dužina slogov.
Pozicija naglaska v večsložnih rečih je kak v kajkavskemu najčestejše na predzadnjemu slogu.
Glasovni sistem je prevzeti z Kajkavskega, no pod vutecajem ostaleh horvatskeh govorov i standardnega jezika je vnogo pojednostavljen, ter je poprimil vnoge štokavske osebine.
Vmesto kajkavskih glasovnih skupin čv-, čr-, se rabiju štokavske cv-, cr-, (črv-crv, črn-crn).
V govoru se ne razlikuju glasovi č i ć iz standardnega jezika ter se oba glasa spodobno kajkavskemu izgovaraju kak č.
Jat je kratko “je” ampak se išče v nešterih rečih pojavljuje zaprto e (dolje-dole, naprijed-napred, dvije-dve, itd).
Pod vutecajem čakavskega se v nešterih rečih nahaja ikavski jat, največ v glagolov.
Na primer: infinitivi neštereh glagolov (goreti-gorit), prezent neštereh glagolov (dobijem-dobim, nabijem-nabim, zabijem-zabim, itd.)
Infinitiv glagolov gubi završno -i (delati-delat).
V perfektu se vmesto sufiksa -el rabi -o (došel-došo). To svojstvo postoji i v vnogeh štokavskeh dijalektov, ampak je v zagrebečkemu dijalektu prilagodjeno kajkavskemu naglasku. Izgovara se spodobno kak i v ostalih kajkavskih dijalektih gde se v sufiksu -el l mehkeše izgovara ili se potpuno gubi.
V Zagrebu se rabi lestor futur II. a često se tvori od glagola biti (bum došo).
Takaj se rabi oblik futura prevzet iz štokavskega s funkcijom futura II. (Doči ču do tebe kad ču moč).
Deklinacijski sustav je prevzeti iz štokavskega, no zadržale su se i neštere kajkavske osobine.
Glavna razlika v deklinaciji v odnosu na kajkavsku deklinaciju je sinkretizam dativa, lokativa i instrumentala v vnožini, kak v štokavskemu.
Pelda: (D greškam, L greškah, I greškami-D, L, I greškama)
V genitivu vnožine muškega i srednjega roda se kak v štokavskemu rabi nastavek -a (konjev-konja).
Genitiv vnožine ženskega roda ima sufiks -i.
(kajk. G grešk-greški, štok. G grešaka).

Vekšinu vokabulara činiju reči iz standardnega horvatskega jezika, vuz znaten vudel kajkavskih rečih. Rabi se gotovo isključivo odnosno-vupitna zamenica kaj. Takaj se rabiju vnogi germanizmi (štanga), anglizmi (fakat) i turcizmi (dučan).
Zabok

Zabok je mesto i opčina smeščen v severozahodne Horvatske v Krapinsko-zagorske županije. Vukupno prema popisu iz 2011. ima 8,994 stanovnikov. Zabok je ekonomsko središče Krapinsko-Zagorske županije.

## Zemljopis

Zabok je smeščen v srdcu Zagorja, na razkrižju dva važna prometna pravca. Zabok se nahaja poleg prometnega pravca Zagreb - Krapina - Maribor, a magistralna cesta ga spaja s pravcem Zagreb - Varaždin - Budimpešta na izhodu.
Područje i okolica Zaboka su dost gusto naseljeni, a neštera vekša mest v blizine su: Oroslavje, Velko Trgovišče, Sveti Križ Začretje i Zlatar-Bistrica.

## Povest

"Zabok" je dobil ime po temu kaj se nahaja iza zavoja odnosno boka reke Krapinice. Prvi put se spominje 1335 v tekstu v šteremu vugerski kralj Karlo I daje Zabok v vlasništvo Petru, sinu Nuzlina. Obitelj Nuzlin je denula prefiksa “de Zabok” svojemu prezimenu ter se je od 15. st. začela imenovati “Zaboky de Zabok”.

1782. je Sigusmund Vojkovič-Vojkffy začel graditi cirkvu v Zaboku, štera je zgotovljena 1805. S vkidanjem kmetstva bivši su kmeti dobili mogučnost odabira gde želiju živeti, i vekšina ih se je naselila vuz cestu štera spaja sela Gredice i Bračak. Tak se je izmed ta dva sela oko cirkve počel oblikovati novi center mesta. Zabok je dobil denešnji oblik nakon Drugega svetskega rata nakon kaj se je proširil vuz severnu stran železničkih šinah.

Poleg Zaboka se nahaja dvorec Gjalski.
Vugurek

Vugurek (lat. Cucumis sativus) jednoletna je biljka iz porodice Cucurbitaceae.

Plod je zelen, valjkast, tvrd, dug do 60 cm, a širok do 10 cm, jestiv je i sirov. Zestoji se od 97% vode, ima 9,7 kalorij na 100 gramov. Bogat je z vitamini i minerali. Važen je del prehrane svež ili konzerviran. Seme se razvija v dozrelih plodih. S botaničkega gledišča prema semenu i cvetu pripada v voče (kak i paradajz), ampak se v vsakodnevnemu životu tretira povrtjem.

Poteče iz Indije. V zahodne Azije, vuzgaja se 3 000 let. Jeli su ga Babilonci i spominje se v njihovemu Epu o Gilgamešu. V Europu su ga donesli Rimljani. Vuzgoj vugurkov spominje se v spisih v Francuske v 9. stoletju, v Engleske v 14. stoletju, a v Severne Amerike v 16. st.

Najvekši svetski proizvodjač vugurkov je Kina s oko 60% svetske proizvodnje. Ostali vekši proizvodjači, ampak puno menši od Kine su Turska, Rusija, Iran i SAD
Sava

Sava je najdužeša horvatska reka. Sava nastaje spajanjem Save Dolinke (štera zvira v doline izmed Triglava i slovensko-austrijske meje pri Kranjske Gore) i Save Bohinjke (nastaje izlevanjem iz Bohinjskega jezera pri mestu Ribčev Laz) v blizini Lancova v Slovenije, a vuteče v Dunav v Beogradu. Sava tvori znatni del horvasko-bosanske meje. Reka Sava plovna je od Siska, pa vse do njezinega vušča. Vukupna dužina reke je 945 km.
Varaždinska županija

Varaždinska županija nahaja se na severozahodnemu delu Horvatske, v severnemu zagorju. Sedišče joj je Varaždin.
Varaždinska županija obuhvača kraj vuz reku Bednju izmed planina Ivanščice i Kalnika i reke Drave.
V Varaždinske županije su razvijene tekstilna industrija, levaonica, prehrambena i drvna industrija.
Vugerska

Vugerska (vug. Magyarország) je država v Srednje Europe, štera meji na jugozahodu z Slovenijom i Horvatskom, na severozahodu z Austrijom, na severu z Slovačkom, na severoizhodu z Vukrajinom, na jugoizhodu z Rumunjskom, na jugu z Srbijom. Vugerska je demokratska država i od leta 2004 takaj članica Europske vunije. Vugerski jezik pripada vugrofinski skupini jezikov. Glavno i najvekše mesto Vugerske je Budimpešta.

Nakon kaj su stoletjima područje Vugerske naseljavali Kelti, Rimljani, Huni, Slaveni, Gepidi i Avari, Vugersku državu je koncem 9. stoletja osnoval vugerski knez Arpad nakon vugerskega osvajanja Panonske nizine. Njegov pravnuk Štefan I. se 1000. leta okrunil za kralja vuspostavljajuči Vugersku kak krščansko kraljevstvo. Do 12. stoletja Vugerska je postala močno kraljevstvo štero je dostiglo svoje zlatno doba v 15. stoletju. Nakon bitke na Mohačkemu polju 1526. leta, Vugerska dohaja pod vlast Osmanskega cesarstva. Leta 1699. Vugerska dohaja pod vlast Habsburške monarhije, a 1867. leta postaje del Austro-Vugerske.

Denešnje meje Vugerske su vuspostavljene Trianonskem sporazumom potlam Prve svetske vojne, čime je zgubila 71 % svojega teritorija, 58 % stanovništva i 32 % Vugrov. Za vreme Druge svetske vojne Vugerska se pridružila silam Osovine. Pretrpela je značajna oštečenja i gubitke, ter je potlam vojne došla pod vutecaj Sovetskega saveza, kaj je dovelo do vuspostavljanja četiri desetletja duge komunističke diktature (1947. - 1989.). Vugerska je stekla mednarodnu pažnju za vreme revolucije 1956. leta i za vreme otpiranja svojih mej s Austrijom. 23. listopada 1989. leta Vugerska je postala demokratska parlamentarna republika.

Denes Vugerska ima visoke ekonomske prihode s vrlo visokim indeksom ljudskega razvoja. Takaj je popularna turistička destinacija štera privlači 10.675.000 turistov vsakega leta (2013). Dom je najvekšega sustava termalneh zvirov, drugega najvekšega termalnega jezera na svetu (jezero Hevíz), najvekšega jezera v centralne Europe (Blatno jezero) i najvekšega pašnjaka v Europe (Nacionalni park Hortobagy).
Donjosutlanski dijalekt

Govori se na vuskemu području donjega toka reke Sutle i dalše na jug do reke Kupe.

Govor sadrži mešavinu čakavskih i kajakvskih osobin, Pretpostavka je da su njegvi govorniki v prešestnosti došli iz područja Pounja (Banovine, zahodne BiH i izhodne Like) kak govorniki južnočakavskega. Čakavski govori su "kajkavizirani", odnosno poprimili su kajkavske osobine.

V ovemu dijalektu jat je prešel v i, kaj je posebnost med kajkavskimi dijalekti
(zvizda, mliko, itd.).

Govor je zaščičen kak kulturno dobro.
Pregrada

Pregrada je mesto v Horvatske, štero vupravno spada pod Krapinsko-zagorsku županiju. Opčina prema popisu iz 2011. ima 6.594 stanovnikov.

## Zemljopis

Pregrada je smješčena na najzahodnejšemu delu Zagorja, izmed reke Sutle i padin Maceljske gore. Okružuju jubgorski masivi Kunagore (520 m). Njen okoliš tvoriju brežuljkasti i niskobrdoviti tereni s dolinom vuz potok Kosteljinu šteri se vleva v reku Krapinu.

## Povest

Ime Pregrada prvi put se spominje 9. kolovoza 1334. leta v statutih Zagrebačkega Kaptola. Statute je zestavil gorički prepošt Ivan, a isti den ih je proglasil biškup Ladislav Kobol. Župa je sigurno vnogo starša, kajti je v popisu proglašena kakb prva v arhidijakonatu Zagorje, a dodelena je velkem prepoštu.

Pregrada se je zaradi svojega povoljnega položaja začel v začetku 16. stoletja razvijati v značajno trgovinsko središče, a leta 1857. je postala središče opčine.

Leta 1818. zgrajena župna cirkva “Uznesenja Blažene Djevice Marije na nebo” je važen spomenik klasicističke arhitekture. V cirkve je velka slika “Uznesenja Blažene Djevice Marije na nebo”, delo bečkega slikara J. Zieglerja, na zboru su orgulje, delo vugerskega mojstora F. Fochta, štere su bile od 1835. do 1854. postavljene v zagrebačke katedrale. Oltarna slika i klupe su takaj od tud prebačene v Pregradu 1835.

V Pregrade je leta 1892. začeta industrijska proizvodnja leko . Lekarnik Adolf Alfons Thierry de Chateauviex je zdigel zgradu v štere je otprl lekarnu “K anđelu čuvaru”, ibv iste zgrade je počel s proizvodnjom lekov. Ovo je bila prva takša tvornica v jugoizhodne Europe. De Chateauviexova tvornica je proizvodila več vrsti lekov, najpoznatejši su bili “”Thierryjev balzam”” i “Thierryjeva centofilijska mast”. Poleg proizvodnje lekov su v Pregrade delovali išče i štamparija i odel za pakiranje. Lekovi iz Pregrade su bili znana po cele Europe i zaščičeni s patenti v Londonu.

V razdoblju izmed dva svetska rata Pregrada je bila prema broju stanovnikov najjakše obrtničko središče v Horvatske.

Područje Pregrade je bilo prometno dost nepovezeno do 1994. leta gda je otprt magistralni pravec Pregrada – Krapinske Toplice šteri je omogučil i znatno bolšu vezu sa Zagrebom.

Grad Pregrada v denešnjih mejah vuspostavljen je 1997. sa sediščem v istoimenemu naselju.
Štrigova

Štrigova (vug. Stridóvár, nem. Stridau, lat. Stridonium) je opčina v Horvatske. Smeščena je v Medjimorske županije.

## Opčinska naselja

U zestavu opčine je 10 naselj: Banfi, Grabrovnik, Jalšovec, Leskovec, Prekopa, Robadje, Stanetinec, Sveti Urban, Štrigova i Železna Gora.

## Zemljopis

Štrigova je selo i opčina v Medjimorskoe županije na severu Horvatske. Nahaja se 19 kilometrov severozahodno od sedišča županije Čakovca i otprilike dva kilometra jugoizhodno od prehoda slovenske meje v Razkrižju. Samo selo je prema popisu stanovnikov iz 2001. imelo populaciju od 447, a opčina 3.221 stanovnika. Celo područje opčine je dost bregovito zbog česa se često naziva i Gornjem Medjimorjem, a sama Štrigova se nahaja na nadmorske visine od 202 metrov. Najvišeša točka v opčine je na bregu Kalec (341 m).

## Povest

Prvi dokumenti o postojanju Štrigove potečeju iz 13. stoletja, ampak njezine najznačajnejše grajevine su zgrajene izmed 15. i 18. stoletja, a vključuju cirkvu sv. Jeronima i cirkvu sv. Marije Magdalene, štera je glavna cirkva lokalne župe. Cirkvu svetega Jeronima oslikal je poznati slikar Ivan Ranger, a sama cirkva je grajena od 1738. do 1749. Paralelno s njom grajen je i pavlinski klošter. Cirkva je zdignuta potlam kaj je prethodna kapelica iz 15. stoletja potpuno vuniščena v potresu 1738. Kompleks bivšega pavlinskega kloštra denes je v neposredne blizine cirkve sv. Marije Magdalene.
Znamenita je intrigirajuča legenda o srednjevekovnemu Štrigovečkemu gradu. Ne zna se kak je nestal, a po dve teorije festung je zrušen za turskeh pohodov ili "ka je ogenj progutal zdanje kak “kaznu Božju” zbog oholosti grofov Celjskeh". V opčine se nahajaju i dva povesna dvorca. Dvorec Banfi v Banfiju je zgradil grof Banffy 1373. leta, a za dvorec Tkalec na bregu Kalcu v Robadju veruje se ka su ga zgradili lokalni pavlini v 18. stoletju.

Leta 1752. je pavlin Jozef Bedekovič izdal knjigu "Natale solum magni ecclesiae doctoris sancti Hieronymi..." v štere piše da je Štrigova negdašnji antički Stridon, poznat kak rodno mesto sv. Jeronima. Legenda o Jeronimu v Štrigove vrlo je snažna. Dostupna vrela su iz sredine 15. stoletja gda su grofi Celjski gospodarili Medjimorjem. Za njihvega vremena cvalo je graditeljstvo. Teda je zdignuta štrigovska cirkva sv. Jeronima, a papa Nikola V. koncem 1447. leta je dal posebni oprost od grehov cirkvi i hodočastilišču v Štrigove, navodeči v isprave ka je v Štrigove "Jeronimova rodna hiža i gde je svetec odgojen". V Štrigove je masovna grobnica Repova šuma, s žrtvami drugega svetskega rata i poratnega razdoblja.
V Štrigove je denes smeščen Državni arhiv za Medjimorje, gde se prati vrejenost prostora i društva.
Štrigovski je govor 2015. proglašen nematerijalnem kulturnem dobrom, a poseben je po temu kaj ima čak 11 samoglasnikov.
Bilogora

Bilogora (308 m) je niska gora i mikroregija v severne Horvatske. Na severozahodu se nastavlja na Kalnik i pruža se v smeru severozahod - jugoizhod v dužini od 80 kilometrov vse do Papuka tvoreči južnu meju Podravine. Stari naziv za Bilogoru bil je “Megiuretska gora” ar se nahaja v medrečju Save i Drave. Denešnji naziv dohaja iz 18. st., a dobila ga je verjatno po vnogih bilih odnosno hrptih šteri ju presecaju.

Cela Bilogora je prekrivena goricami, kukuruzišči i vočnjaki dok pri višeših delih rasteju belogorične huste.

V Bilogore se govori Glogovničko-bilogorskem dijalektom šteri je poddijalekt Koprivničko-podravskega dijalekta. Nastal je kak specifični mešani štokavsko - kajkavski govor v 17. i 18. stoletju doseljavanjem kajkavcov iz Podravine i Zagorja potli prestanka Turskeh ratov. Na jugoizhodnemu delu, prema Papuku, stanovništvo poveda štokavskem.
Tramvaj

Tramvaj (eng. tramway) je električno vozilo za gradski prevoz putnikov štero se kreče po šinah. Glavni pogon ostvaruje prek elektromotora šteri moreju biti istosmerni serijski motori ili trofazni asinkroni motori. Napajanje pogonskeh motorov vrši se prek kontaktne električne mreže prek krovnega oduzimača struje (pantograf), a zatvara strujni krug prek šin štere služiju kak povratni vod. Krovni oduzimač struje je v stalne veze sa kontaktnum istosmjernum mrežom napona 600 V (750). V prošlosti su se kak načini pogona hasnili komprimirani zrak (tzv. "Mekarski sustav") i konji za vleku (konjski tramvaj), ter dizelski motori, ampak se to pokazalo neefikasno i neekonomično.
Horvatska naivna vumetnost

Za afirmaciju naive v Horvatske od odlučujuče važnosti bila je pojava Hlebinske slikarske škole na začetku tretjega desetletja 20. st., gda je v Hlebinah, selu nedalko od Koprivnice Krsto Hegedušič počel 1930. sa seljaki Ivanom Generaličem i Franjom Mrazom intenzivno slikati tehnikom vulja na steklu čime stičeju svetsku slavu.

Potli II. svj. rata Ivan Generalič postaje središnja ličnost Hlebinske škole i podučava vekšinu predstavnikov tzv. druge generacije šteri pripadaju: Mijo Kovačič, Ivan Večenaj, Ivan Lackovič Croata, Dragan Gaži, Franjo Filipovič i Martin Mehkek. Njihva dela naglašavaju romantični koncept podravskega krajolika i lirsku idealizaciju selskega žitka.

Denes je v središču Hlebin glavna turistička atrakcija ovega kraja – Galerija naivnega slikarstva sa slikami i skulpturami vumetnikov hlebinskega kruga i stalnum zbirkom najvekšega med njimi – Ivana Generaliča. V prostorih galerije često se održavaju izložbe vnogeh vumetnikov, recitali i folklorni nastupi, atraktivni za posetitelje i turiste.

Zanimljiv je i mali muzej vurejen poleg Generaličevega atelijera – reč je o kolekcionarske zbirke štera prikazuje žitek jene tipične podravske selske obitelji s začetka stoletha. V hlebinske cirkve sv. Katarine je križni put ilustriran s deli slikarov naivcov.
Lekenik

Lekenik je opčina v središnje Horvatske, v Sisečko-moslavečke županije, smeščena izmed Siska i Velke Gorice v nizinskemu predelu Turopolja. Broj stanovnikov mesta Lekenika iznosi 1,857, a broj stanovnikov opčine je 6.032.

## Zemljopis

Lekenik je smeščen na važne cestovno-železničke trase od Zagreba prema Sisku, na pol puta izmed Velke Gorice i Siska. Zemljopisno se prostor opčine nahaja v nekolko mikroregij, na severozahodu v Turopoljske ravnice, (gde opčina obuhvatja i del Turopoljskega luga), na jugozahodu se obronki Vukomeričkih goric spuščaju prek Lekeničkega Cerja i Brežana do Peščenice, Lekenika, Šašinca i Letovaniča. Na jugoizhodu nahaja se bregovito dolnje Pokuplje a na severoizhodu močvarna Posavina.

## Povest

   Arheološki podatki o ljudske naseljenosti poznati su ovde vre od kamenega doba. Prvi spomen mesta poteče iz 13. stoletja. Koncem srednjega i početkom ranega novega veka denešnji teritorij Lekenika bil je podeljen med več gospodarov. Jeden njegov del činili su posedi turopoljske plemenite opčine i njenih kmetov šteri je nazvan Turopoljski Lekenik. Drugi, južni posed činili su posedi razneh velikašov šteri su se čez srednji vek zmenjivali. Njih zaradi osmanskih proval koncem 16. stoletja steče obitelj Erdody pa bu naselje, štero se je tam nahajalo, dobilo ime Erdodski Lekenik. Do administrativnega spajanja ova dva naselja odvojena potokom Lekenčicom došlo je tek 1953. leta.

Lekenik je poznat kak mesto v šterem je smeščeno SOS Dečje selo, vekše od dva v Horvatske.

Film Guslač na krovu (*Fiddler on the Roof* - 1971.) sniman je v Lekeniku i v Male Gorice ter završava sa zahvalom: "Our thanks to the people of the villages of Lekenik and Mala Gorica and the city of Zagreb, Croatia."

V opčine se v več selih nahahaju karakteristične drevene kapelice.
Dunav

Dunav (nemški: Donau; vugerski: Duna; slovenski: Donava; slovački: Dunaj; vukrajinski: Дунай; bugarski: Дунав; rumunjski: Dunarea), v kajkavskemu išče zvan Dunaj, je reka v srednje i izhodne Europe. Nakon Volge druga je najdužeša reka v Europe i njegva dužina iznosi 2.860 km. Bil je večletna meja Rimskega Cesarstva, a denes teče črez 10 držav. Dunav tvori meju med Horvatskom i Srbijom. Najvekšem delom proteče črez srednju Europu, a vuleva se v Črno morje.
Zagrebečka županija

Zagrebečka županija je jena od 21 horvatske županije.

Županija se nahaja v severoizhodne Horvatske. Obrubljuje Grad Zagreb sa zahodne, južne i izhodne strane pa se često naziva "zagrebečkem prstenom". Zemljopisno je dost raznolika celina vuz Marijagoričko pobrdje i Žumberak na zahodu, nisko Turopolje i Pokuplje na jugu, ter nizinski moslavečki kraj na skrajnjemu izhodu. Površina županije iznosi 3078 km².

Zagrebečka županija odnosno Comitatus Zagrebiensis je po prvi put vustrojen v 18. stoletju. Službeno od 17. srpnja 1759. gda joj je carica i kraljica Marija Terezija podarila grb i pečat. Taj se datum denes slavi kak Den Zagrebečke županije. V denešnjih mejah Zagrebečka županija postoji od 1. sečnja 1997.

Industrija i trgovina daju 2/3 prihoda, slede poljoprivreda i promet. Poljoprivreda je najrazvijeneša v vrbovečkemu kraju, a vinogradarstvo v zelinskemu i jastrebarskemu kraju. Pokraj Ivanić Grada ima ležišča nafte i zemnega plina. V vnogih naseljih diljem županije nahajaju se brojna menša industrijska poduzeča.

Vupravno središče i vujedno najvekše mesto županije je Zagreb, a ostala vekša mest su Zaprešič, Velika Gorica, Samobor, Dugo Selo, Ivanić Grad, Vrbovec i Sveti Ivan Zelina.
Medvedgrad

**Medvedgrad** je stari grad (festung) zgrajen v 13. stoletju (1249. – 1254. l.) potli invazije Tatarov 1242. l. Smeščen je na južnih padinah Medvednice, na brdu Mali Plazur, na visini od 593 m. Reč je o području na šteremu trage življenja moremo pratiti išče od prapovesti. Takši smeščaj pružal je odličen položaj za nadzor okolice i omogučaval je kontrolu prometneh putov proti Slavonije i Turopolju . Ime dobiva po same planine Medvednice, a v vnogih zvirih spominje se na različne, vugersko-slavenske terminologije. Naziv Arx ursina dobiva tek koncem 17. stoletja. Bil je jen od najvekšeh festungov v Horvatske.

Na Medvedgradu se nahaja ranogotička kapelica sv. Filipa i Jakova i *Oltar domovine*, spomenik palem horvatskem vojnikom v Domovinskemu ratu. S Medvedgrada se pruža prekrasen pogled na Zagreb , šteri je vuz pogled iz Sljemenske žičare najbolše mesto za promatranje Zagreba po noči.

Janus Pannonius (Ivan Česmički), horvatski i vugerski humanist, latinski pesnik i diplomat vmrl je na Medvedgradu 27. ožujka 1472. leta.

Potli kaj je Bela IV. imenoval negdašnjega biškupa Filipa ostrogotskem nadbiškupom, vupravljanje gradom povereno je banu Stjepku Šubiču. Medvedgrad je teda postal vrlo važen punkt v obrani gornje Slavonije . V narednih letih kak vlasniki se zmenjuju brojni cirkveni i svetovni vladari: od biškupov, banov pa vse do kralja. Zbog nerazjašnjeneh vlasničkeh odnosov često je bil predmet konfliktov izmed svetovne i cirkvene vlasti. S vremenom je Medvedgrad dobil hudobno i tamno obilježje ter je predstavljal strah i trepet v oveh krajev. Tak se v tedašnjih tajnih kaptolskih pismih naziva prekletem gradom – Maledictum Castrum Medved. Najpoznatejša je medvedgradska priča ona o Črne kraljice štera je prodala dušu vragu, a njeni kriči čuju se po noči i blago joj je zakopano negde v vnutrašnjosti medvedgradskih zidinah. Legenda je to o stvarne povestne osobe, Barbare Celjske, žene vugersko-horvatskega kralja Žigmunda Luksemburškega. Celjski su vlasniki Medvedgrada postali 1436., a potli njih vlasništvo nad festungom prehaja iz ruke v ruku nekolko plemičkih obitelji. Precek močen potres 1590. tolko je oštetil turen, gradske sobe i kapelu, da je tedašnji vlasnik, Stjepko Gregorijanac, bil prisiljen napustiti festung. Medvedgradske su se ruševine zatem pak našle pod različnimi gospodari. Poslednji vlasniki bili su baruni Kulmer, v čijem je vlasniščvu Medvedgrad bil do konca Drugega svetskega rata.

Koncem sedamdeseteh let 20. stoletja Restauratorski zavod Horvatske počel je obnovu Medvedgrada, a tom prilikom su pronajdeni sekira iz brončanega doba, gotički pečatnjaki, komadi keramike, stakla i oružje. Kapela je otkrivena 1981. ter je v celosti restaurirana. Spod južnega bedema 1994. postavljen je Oltar domovine – spomenik žrtvam Domovinskega rata, delo kipara Kuzme Kovačića.
Križ

**Križ** je naseljeno mesto i istoimena opčina v Republike Horvatske. Nahaja se v Zagrebečke županije.

## Zemljopis

Nahaja se oko 40-tek kilometrov jugoizhodno od Zagreba. Zemljopisno spada v posavsko-zahodnomoslavečko zemljopisno područje. Čez opčinu prohaja pruga Zagreb - Vinkovci i avtocesta A3 Zagreb - Lipovac.

Po popisu iz 2001. leta, opčina Križ imela je 7.406 stanovnikov, rasporejeneh v 16 naselj: Bunjani, Dolnji Prnjarovec, Gornji Prnjarovec, Johovec, Konščani, Križ, Mala Hrastilnica, Novoselec, Obedišče, Okešinec, Razljev, Rečica Kriška, Širinec, Šušnjari, Velika Hrastilnica, Vezišće.

## Povest

Povest Križa je vusko vezana s Ivanič-Gradom i sa Kloštar Ivaničem. Križ je dobil ime po najznačajnejšemu sakralnemu objektu - cirkvi Zvišenja svetega Križa. Mesto se najprvle indirektno spominje 1334. leta v popisu žup Zagrebečke biškupije. V vreme Vojne krajine, v 15. stoletju, mesto teda nazivano Vojni Križ postaje središče opčine. V analih iz 1577. leta "Kaštel Križ" je opisan kak menši festung na rubu Vojne krajine s oko 50 horvatskeh vojnikov šterega su ne okupirali Turki. Vkidanjem Vojne krajine se menja i status Vojnega Križa, pa on 1873. leta dohaja pod bansku last i postaje sjedišče Kriške podžupanije v Belovarske županije. Potli Drugega svetskega rata mesto gubi naziv "Vojni", ter se naziva lestor Križ.
Slavonija

Slavonija je povesna regija v izhodne Horvatske. Leži izmed reke Drave na severu (meja s Vugerskom), Save na jugu (meja s BiH), planine Papuk na zahodu i Dunava na izhodu (meja s Srbijom), sa izuzetkom Srema (meja izmed Slavonije i Srema je ne precizno odredjena). Slavonija je glavna žitnica i poljoprivredno najrazvejenejši del Horvatske.
Klet

Klet je naziv za oblik narodne arhitekture gospodarsko - boravišne namjene, često v sklopu goricah severozahodne i opčenito kontinentalne Horvatske. Negda su kleti bile male - veličine šupe i grajene od dreva. Denes se delaju od cigle i moreju doseči veličinu hiže. Zaradi tega se vse češe rabiju kak vikendice.
Zahodnoslavonski dijalekt

Zahodnoslavonski dijalekt je rubni kajkavski dijalekt šteri je (gotovo) izumrl pred turskimi osvajanji, a šteri se nahajal okoli Međurića i Kraljeve Velike v zahodne Slavonije. Veruje se ka su govori Hedešina i Homoka v Vugerske (okolica Šoprona) izišli iz tega dijalekta. V ta dva sela je prisuten sustav od 6 samoglasnikov (vuz vuobičajeneh horvatskeh 5, javlja se i ä) na naglašenih pozicijah ter 4 (i, u, a i ä) v Hedešinu, odnosno 5 (i, u, a, ä i o) v Homoku, vuz marginalno javljanje slogotvornega r, ter ü i ö.
Žirokopter

Žirokopter ili avtožir je vrsta zrakoplovov iz reda rotokopterov šteri stvaraju vuzgonsku silu pomoču rotora. Za razliku od helikopterov, rotor žirokoptera je ne spojen na motor, nego se slobodno okreče v struje zraka, dok motor pokreče propeler šteri pokreče letelicu prema napred. Vusled kretanja rotora čez struju zraka, na rotoru dohaja do pojave avtorotacije šterom se stvara vuzgon.
Baltički jeziki

Baltički jeziki su skupina Indoeuropskeh jezikov. Denes se govoriju v Baltičkih zemljah, ampak su negda bili rašireni na značajno vekšemu području. Denes brojiju oko 6 milionov govornikov. Smatra se da su se skup s Slavenskimi jeziki razvili iz prabaltoslavenskega jezika, ter zajedno s Slavenskimi jeziki činiju Baltoslavensku skupinu Indoeuropskeh jezikov. Deliju se na dve veje: Zahodnobaltički jeziki (Kuronski, Jatvinški, Galindski i Staropruski) i Izhodnobaltički jeziki (Latvijski, Latgalijski, Litvanski, Samogitijski, Selonski i Semigalijski).

Vekšina teh jezikov je izumrla, a skoro vsi denešnji govorniki pripadaju Latvijskemu i Litvanskemu jeziku.
Baltoslavenski jeziki

Baltoslavenska jezična zajednica je podskupina Indoeuropskeh jezikov štera se razvila iz praindoeuropskega. Baltoslavenski prajezik postojal je otprilike do 1400 leta pr.Kr. ter se tada raspal na dva prajezika; prabaltički i praslavenski. Vreme trajanja tega prajezika prostor šteri je zavzemal su v znanosti ne precizno vutvrdjeni. V temu se prajeziku začinje niz jezičnih promen karakterističnih za dalši razvoj slavenskeh jezikov. Neki lingvisti smatraju ka su prabaltički i praslavenski ne bili del jednega prajezika, neg su se zasebno razvili direktno od praindoeuropskega. Prema te teorije su vse spodobnosti slavenskeh i baltičkeh jezikov nastale za vreme kasnešega jezičnega kontakta putem jezičnega posudjivanja.
Nedelišče

Nedelišče (vug.: Drávavásárhely) je opčina v Horvatske, smeščena v Medjimorske županije. Prema popisu iz 2011. je imela 11,975 stanovnikov.

## Opčinska naselja

Opčina se zestoji od 11 naselja: Črečan, Dunjkovec, Gornji Hraščan, Gornji Kuršanec, Macinec, Nedelišče, Parag, Pretetinec, Puščine, Slakovec i Trnovec.

## Zemljopis

Opčina Nedelišče nahaja se na severozahodu Horvatske, v Medjimorju. Samo naselje Nedelišče nahaja se na glavne prometnice, izmed Čakovca i Varaždina. 3 km od Čakovca, 13 km od Varaždina. S južne strane je opčina omejena Dravom, a v njenemu zahodnemu delu pri meji z Slovenijom počineju medjimorske gorice.

## Povest

   Na livade Stara ves vuz Nedelišče je pronajdeno do ve najstarše slavensko naselje zabilježeno v Horvatske. Najstarša ranoslavenska zemnica datira iz začetka 7. st. Prvi put se ime Nedelišče spominje 1226. leta v darovnice kralja Bele IV. Naselje Nedelišče se v srednjemu veku razvilo kak trgovišče (oppidum) sa sejmi i obrtniki ter postalo gospodarsko, a neštero je vreme bilo i kulturno središče Medjimorja. Oko cirkve v Nedelišču su živeli kmeti, razni obrtniki, trgovci i drugi poduzetniki. Mesto je imelo sejmišne povlastice, štere su bile važne za život trgovišča, a vre 1498. leta v Nedelišču je otprta i znamenita carinarnica ili tridesetnica gde se skupljal porez. V 15. i 16. stoletju Nedelišče bilježi značajen demografski i gospodarski vuspon, posebno za vreme Zrinskeh (od 1546. do 1691. l.). V to je doba Nedelišče zraslo v jedno od središnjeh medjimorskeh mest s važnemi gospodarskemi, vupravnemu i kulturnemi funkcijami za širšu okolicu. V nešterih dokumentih iz 15. stoletja Nedelišče se spominje i kak grad (Civitatis Nedelicensis). Na jednemu od teh dokumentov nahaja se i prvi poznati pečat trgovišča, odnosno civitatisa Nedelišča. Na pečatu se nahajaju Presveti Trojaki.

V Nedelišču je za vreme Zrinskeh delovala jedna od prvih horvatskih štampar (od 1570. do 1586. l.), v štere je 1574. leta štampana prva knjiga na kajkavskemu "Decretum" Ivana Pergošiča (prevod Verboczyjevega "Tripartituma").

Začetki obrazovanja vezani su vuz delovanje Cirkve. Školstvo se je počelo razvijati vrlo rano, v 17. stoletju. Prvi dokument o nastanku župske škole potiče iz 1660. leta, gda je Medjimorjem vladala obitelj Zrinski. Školstvo se je organizirano začelo širiti v 18. stoletju. V Nedelišču deluje od 1908. leta dobrovoljno ognjogsno društvo, najstarše na području opčine Nedelišče. Društvo denes ima vukupno oko 150 članov, od čega je čak več od 50 mladeh.
Kulturno-vumetnička vudruga Seljačka sloga iz Nedelišča organizira smotru medjimorske popevke jošče od 1971. leta.
Klopotec

Klopotec je drevena mehanička naprava na visokem drevenem stupu, spodobna vetrenjači. Vuporablja se kak strašilo v Horvatskih, Slovenskih i Austrijskih goricah. Klopotec je jeden od simbolov Slovenije i Štajerske.

V Horvatske se največ rabi v Zagorju, Prigorju, Međimurju i Moslavine.

Dobil je ime po zvuku (klopotanju) dreveneh kladivcov šteri pri vrtenju tučeju po deske i tak teraju ftice.
Drevene cirkvice Turopolja

Drevene cirkvice Turopolja i Dolnjega Pokuplja su važni spomeniki kajkavske narodne arhitekture ter povesno-kulturna baščina. Cirkvice su del tematskega puta “5 drveneh cirkvic Turopolja”, šteri obuhvatja cirkvice v Lučelnice, Gustelnice, Lukinič Brdu, Levih Štefankih i Stare Drenčine.

Neke od cirkvic su:

* Kapela Sv. Barbare, Velka Mlaka, zgrajena 1642.
* Kapela Ranjenega Jezuša, Pleso, zgrajena 1758.
* Kapela Sv. Ivana Krstitelja, Buševec, zgrajena v druge polovice 17. st.
* Kapela Sv. Antuna Padovanskeg, Gustelnica, zgrajena 1888.
* Kapela Sv. Roka, Cvetkovič Brdo, zgrajena 1867.
* Kapela Sv. Ivana Krstitelja, Lukinič Brdo, zgrajena 1908.
* Kapela Sv. Jurja, Levi Štefanki, zgrajena 1677.
* Kapela Sv. Petra i Pavla, Cerje Pokupsko, zgrajena 1932.
* Kapela Presvetega Trojstva, Gladovec Pokupski, zgrajena 1847.
* Kapela Sv. Ilije, Auguštanovec, zgrajena 1926.
* Kapela Sv. Leonarda, Gradec Pokupski, zgrajena 1938.
* Kapela Presvetega Trojstva, Dvoranci, zgrajena v 18. st.
* Kapela Sv. Duha, Lučelnica, zgrajena 1935.
* Kapela Sv. Ivana Krstitelja, Stara Drenčina, zgrajena v 20. st
* Kapela Sv. Martina, Stari Brod, zgrajena v 17. st.
Drava

Drava je reka v srednje Europe. Drava zvira v južnemu Tirolu (pri jezeru Dobiaco) v Italije, odakle nastavlja teči prema izhodu, čez austrijsku pokrajinu Korušku, Sloveniju, Horvatsku, potlam delom tvori Horvatsko-Vugersku meju. Pri Donjemu Miholjcu Drava skreče prema Osijeku, ter napokon pri Aljmašu, na meji Horvatske sa Vojvodinom (Srbija), vuteče v Dunav. Drava v svom krajnjemu delu čini meju izmed regija Slavonije i Baranje. Vukupna dužina Drave je 725 km. Drava je plovna oko 90 km, od vušča v Dunav do mesta Čađavica v Horvatske.