חודש מאי 1980

\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\* סצנה חדשה \*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*

הזמן: חודש מאי 1980

המקום: המשרד Detect4U

נוסוס נכנסת בסערה למשרד כשהיא לבושה בביגוד מינימליסטי במיוחד. עכשיו שהחורף, סוף כל סוף, עזב את גוטהם היא יכולה להתגנדר לה בשמלות קיץ קצרות במיוחד. עדיין קר למדי בחוץ, אולם לא נראה שזה מפריע לה במיוחד.

בשמלה שחורה פתוחה מקדימה עד הפופיק, ובד שקוף, היא נראית כאילו היא יוצאת לארוחת ערב קיצית ומכובדת במיוחד.

נוסוס נכנסת, נותנת נשיקה על הלחי לאדגר שמדבר בטלפון, שולחת נשיקה לאלכסנדר. מתעכבת לתת נשיקה עמוקה יותר לארתור ומוצאת את אדריאן בחדר הפנימי. היא נותנת לו חיבוק חם, מתיישבת ומחזיקה את ידו, מסתכלת לעיניו ואומרת "אוקי, היום זה יום טוב להתחיל את הטיפול באדמות שלך. מתאים לך?" והיא מחייכת חיוך מקסים ויפהפה...

https://www.pinterest.com/pin/463307880421900951/

נוסוס מוצאת את אדריאן עסוק בקריאת מאמר על הקשר אפיון קשרים בוולגייט. הוא שקוע במאמר כל כך עד שהוא מחמיץ את כל ההופעה המדליקה שלה.

"כן..." אדריאן אומר בהתלהבות "אשמח גם עם תוכלי ללמד אותי איך להיכנס לאדמות שלי לבד. אהה וחשוב לציין שיש לי לוויתן ועכבישה חמודה בתוך הראש אז יש מצב שהאדמות שלי במצב מאוד אהמ מוזר."  הוא מחייך בחזרה קצת נבוך לציין את כל התודעות שרצות בתוכו

"בטח, " אומרת נוסוס "צריך יהיה לארגן את אזור הכניסה לאדמותיך. נקשור את זה לחפץ כלשהו שלך. ואז אחרי הפעם השלישית שנכנס ביחד, אתה אמור להצליח לעשות את זה לבד." היא משחקת לאדריאן ביד ואומרת "לגבי האורחים שיש לך, זה בסדר, עכבישה חמודה נשמע נחמד. בברור יותר טוב מעכברוש מסריח ומעשן שרק מקלל ויורק... שזה מה שיש לארתור באדמות..."

"בכל מקרה אנחנו צריכים להתחיל בלהיכנס לראש שלך. היות ואתה אדם אז נצטרך לעשות טקס של תשעה שלבים. זה גדול מהחמש שלך, אז זה אמור להתגבר. אם זה לא יספיק אז נחשוב על טקס חזק יותר."

"יהיו שלושה שלבים מרכזיים בטקס. ובכל אחד שלושה תתי חלקים. נעשה טקס קלאסי, מושלם וללא שברים."

"בשלב הבסיס נגיע להסכם סדור ביננו. חייבים הסכם בשביל הכבילה. לדוגמא אני עוזרת לך לבנות את האדמות שלך. ואתה תעזור לי במה? בכל מקרה אחרי שנסכים על משהו צריך יהיה לכתוב את זה."

"בשלב הצורה אתה בונה את הכניסה לאדמותיך. אתה תדמיין בראשך איך הכניסה נראית, אז תספר או תצייר, או לא יודעת, תשיר איך הכניסה נראית. בסיום תמצא חפץ, שיבטא את הכניסה והוא גם ישאר כאן לאחר מכן לשמש למען היציאה והכניסה העתידיים."

"בשלב המגבלות אתה תממש את הכניסה לאדמותיך. הוא יכיל שלושה חלקים - בראשון, אתה תסכים לכך שאנו נכנס בבטחון -אתה ואני - לאדמותיך. בשלב השני אתה תחזור שלוש פעמים על מלת הכניסה, או המשפט או הציור, מה שתבחר בו. ואז, אז נגלה מה הדרישה תהיה על מנת לממש את הטקס. בתקווה שזה לא יהיה משהו מוגזם."

אדריאן מחייך "פשוט וקל, מזל שזה לא חמש עשרה חלקים ... "  הוא מהרהר בשלבים השונים.

"בסדר אני חושב שאני מבין. אז שלב הבסיס, את תעזרי לי ואני אעזור לך למצוא עוד פרטים על ייס? " הוא מתרומם ןמביא מחברת ועט, תוך כדי הוא מתחיל לרשום. בצד שמאל למעלה הוא רושם את התאריך ואז כותרת הסכם בין אדריאן לנוסוס. הוא מראה את הדף לנוסוס ואם הצעת העזרה שלו מקובלת עליה הוא רושם אותה.

"בטח" נוסוס מחייכת, "אני אשמח לעזרה בחיפוש. רק זכור שתצטרך להשקיע בזה מאמץ רב, כמו שאני אשקיע בעזרה לך. אז אם אתה בטוח שזה נושא שיהיה לך טוב לעזור לי בו, אז בכיף" והיא חותמת את שמה המלא, את היותה ממשכן הנחושת ושייכת לחצר של פנדורה. היא נותנת גם לאדריאן לחתום ואז לוקחת את הנייר הכתוב בידה.

היא מתרכזת מספר שניות וגבוה על זרועה הנאה, ליד הכתף, מופיעה סדרה של קעקועים שעוטפים את זרועה פעמיים וחצי. נוסוס תוקעת את העט דרך הנייר החתום ואיתו מציירת על הזרוע שלה.

באי תאימות ברורה לתנועת העט על הזרוע, קעקוע חדש מצטייר לו, מצטרף לחבריו הקעקועים. קעקוע בצורה של ניצוץ.

"היכן תרצה שיופיע אצלך הכבילה של החוזה? תגיד לי ואני אחתום את החוזה שם" תוהה נוסוס "ותתחיל לחשוב על חלק הצורה של הטקס גם…"

https://www.vectorstock.com/royalty-free-vector/spark-graphic-element-vector-21244638

אדריאן מהנהן בראשו, הוא חושב ואז מצביע על הקיר שמסתיר את המחבוא של הכג"ש ושאר חפצי הכוח פלוס הנשקיה של אלכס. הוא מוציא גיר, פריט חובה לכל קוסם, ומצייר על הקיר דלת. זאת דלת  כבדה, יש לה מנעול קוד, מצוייר עליה את הסמל של אדריאן ויש שם שלט, האדמות הפרטיות של אדריאן הניצוץ סינקלייר, כניסת דרך - הכתובת של המשרד.

אדריאן מוציא את המסכה של הניצוץ "זה יכול לשמש כחפץ מעבר? " הוא שואל "או שצריך חפץ פחות טכנולוגי?"

אדריאן מוסיף לדלת עוד שלט: הכניסה אסורה ללא מורשים

"מה שבא לך. המסכה תהיה המפתח והדלת תהיה הדלת. וטוב שחשבת על לעשות את הדלת מוגנת היטב כי אתה לא רוצה אורחים לא קרואים" מחייכת נוסוס כשאפשר לזהות את ההתרגשות ממלאת אותה בתנועות הכמעט תזזיתיות שלה כשהיא נעה במסדרון מסביב לאדריאן.

"אבל שניה עם זה. צריך לגמור את הכבילה משלב הבסיס כראוי. אתה גם צריך לחתום על המסמך ואז להגיד לי היכן אתה רוצה את החותם עליך. אם לא תגיד כלום זה יופיע לך על היד. אבל אם תבחר אני יכולה לשים את החותם בכל מקום אחר בגוף שלך…” נוסוס רוקדת מסביב לאדריאן באומרה זאת, נותנת לשמלה להתרומם ולהתנפנף מסביב.

אדריאן מסמיק קלות "סליחה מתוך פוקוס במטרה פספסתי את הפרטים. את הסימן אני רוצה כאן." הוא מצביע על מרכז החזה שלו בדיוק בנקודה שבית החזה מתפצל וכמובן הוא חותם את שמו.

"בטח, “ אומרת נוסוס ועם החוזה סביב העט היא מציירת על מרכז החזה של אדריאן מה שנראה כמו וירוס מחייך – היא מציירת עיגול עם קווים יוצאים שיוצאים ממנו. בתוך העיגול יש שלוש עיניים וחיוך. הציור שוקע אל תוך אדריאן וקעקוע קטן, כשני סנטימטר גודלו, מופיע על עורו.

https://www.freepik.com/premium-vector/immunization-icons-set-outline-style\_5205649.htm

אדריאן מרגיש משהו רוטט בתוכו. משהו הדומה במקצת ללעמוד במועדון ליד הרמקולים הגדולים ואז כשהבאס רועם משהו רוטט בתוך הגוף.

"ונשאר רק לשלוח את החוזה לבית החידות, תעלומות ופרדוקסים. המממממ….” נוסוס לוקחת דף נוסף ומעתיקה את החוזה בשנית תוך שינוי האותיות כך את המלה "חוזה" היא הפכה ל"טזחו" וכו’. לאחר שסיימה היא לוקחת את הדף המועתק, מקפלת אותו, זורקת אותו לתוך השרותים ומורידה את המים. לאחר מכן נוסוס מרימה את החוזה המקורי , חותכת אותו לשלוש חתיכות שוות (בערך). אחת היא נותנת לאדריאן לשמור. אחת היא לוקחת לעצמה ואחת היא שמה בחדר הפנימי עם כל שאר הנשקים והחפצים המסתוריים.

כאשר כל זה מסתיים, אדריאן מרגיש מהקעקוע תחושה מוזרה, כאילו הוא התכווץ מעט.

"עבודה מצוינת" אומרת נוסוס לעצמה כשהיא נותנת עוד מספר סיבסובים שמחים במסדרון ומחיאות כפיים, “יאי!”.

"אז, שלב שני, אתה תדמיין מחדש את הדלת הזו שציירת, ויש לנו גם את המפתח – שזה המסכה. אז אנחנו סגורים גם על החלק השני" ממשיכה נוסוס, “כשהמראה של הדלת טבועה לך היטב בראש, נעבור לחלק השלישי. אתה תגיד, במלוא הכוונה, שאנחנו נכנסים בצורה בטוחה לתוך אדמותיך. אז תחזור על מילת הקוד שלוש פעמים או תנקוש שלוש פעמים על הדלת או משהו, העיקר שלוש פעמים. ואז נגלה ביחד מה ההפתעה הגדולה" נוסוס מחייכת בציפיה, קופצת במקום מרוב התרגשות.

אדריאן מהנהן "אנחנו עומדים להיכנס בביטחה לאדמות שלי." הוא חובש את המסכה ומתמקד בדלת, לא הדלת המצוירת אלא גם על הדלת שבראש שלו הוא ניגש לדלת ונוקש עליה סידרת נקישות שלוש פעמים כאשר כל נקישה מורכבת מחמש נקישות. שתיים איטיות אחת בתחילת הרצף ואחת בסופו ושלוש מהירות במרכז.

"המממ….” מבט מוזר עולה על פרצופה של נוסוס לאחר שאדריאן סיים את כל השלבים השונים בטקס, “אני מבינה ככה ככה מה שצריך לעשות. אז אני לא בטוחה…” היא מסתכלת על אדריאן ואומרת "אתה צריך לעשות על משהו כאן, משהו דומה למה שעשית על המסכה או השריון או הכפפות שלך… את אותה… קסם? שעשית? על החפצים? אבל על חפץ חדש…”

"הממ חפץ חדש בסדר אני יכול לעשות את זה... זה צריך להיות קשור לדלת, לאדמות? תני לי כיוון כללי."

"לא. זה לא קשור למה שעשינו עד עכשיו. זה צריך להיות חפץ שמבחינתך דומה לכל שאר החפצים שלך. זה המגבלות של המגבלות...." נוסוס חושבת ומנסה להסביר את הברור מאליו "אתה יודע, תחשוב על החפצים ומה שעשית איתם. אתה צריך לעשות את זה שוב. רק חדש.  עם אותו... כח? קסם? השפעה? מה שלא עשית עם השריון והמסכה והכפפות. כזה. אנחנו הולכים להתחבר ליצירה שלך ולקחת ממנה כוח למען יצירת הדרך, בשבילך, לאדמות שלך...."

אדריאן בוחן את נוסוס "בסדר, אבל זה יקח זמן." הוא לוקח את הסכין שאלכס נתן לו ומניח אותה על השולחן. הוא בוחן את הסכין, המשקל שלה החוד שלה, הדרך שבא היא מבתרת את האוויר. הוא רושם על דפדפת את כל הנתונים. ואז כחצי שעה אחר כך מתחיל הכיף האמיתי, הוא מתחיל לבנות משוואה, משוואת כוח שתעצים את הכוח של הסכין, שתכפיל את האנרגיה הקינטית שלו. הוא עובד על זה כשעתיים, זה לא הרבה זמן אבל מספיק כדי לתת לו משהו בסיסי שיעבוד פעם אחד בתפוקה של מאה עשרים עד מאתים אחוז תגבור עוצמה.

בהתחלה נוסוס יושבת, די משועממת ליד אדריאן. אולם לאחר כרבע שעה היא מתעוררת לחיים, ומתחילה לרקוד בחדר, לבדה, מסביב לאדריאן. ידיה נעות בתנועות כמעט נחשיות בעת שהיא עצמה מתפתלת בהנאה חושנית. הדבר קצת מפריע לריכוז של אדריאן. למעשה בחלק מהמקרים הדבר מפריע לריכוז במידה נכרת אפילו. אולם כל פעם שהוא מתרכז בה, היא נותנת בו מבט ישיר ובתנועת יד מסמנת לו להמשיך בעבודה שלו.

ואדריאן ממשיך. הזמן עובר עליו בנעימים. מצד אחד הוא עושה בדיוק את מה שהוא אוהב - לבנות את הציוד שלו לשטח, לחשוב מחשבות פיזיקליות ולחשב נוסחאות חדות, ברורות, מתמתיות. מצד שני, הוא עושה את זה כשבחורה יפהפיה רוקדת סביבו. פשוט נפלא.

לאחר זמן לא ברור הוא שם לב לצבעים שעולים ממנו כמו שאדים עולים מקומקום רותח, כך אדי צבע עולים ממנו, אדים בצבעים שרובם חומים בהירים אך יש קצת אדום פה ושם. אדריאן מעפעף בתהיה כאשר הצבעים נעלמים ונוסוס שוב מסתכלת עליו במבט של תתרכז. הוא ממשיך להתרכז ואחרי זמן מה שוב מופיעים הצבעים. הפעם אדריאן שם לב שהצבעים כמו נמשכים ממנו אל נוסוס, אשר אוספת אותם באצבעותיה המרקדות ואז הם זורמים במעלה ידה אל זרועה. לאזור בו לפני זמן קצר הופיע הקעקוע של ההסכם. מבט של נוסוס מחזיר את אדריאן משרעפיו אל החקירה שלפניו.

לאחר כשעתיים של עבודה אדריאן מתעייף ועוצר, ועם העצירה גם האדים-צבעים שעולים ממנו נעלמים. כאשר הוא מחפש את נוסוס הוא מגלה אותה ליד הדלת המצוירת. שם היא מציירת על הקיר, מסביב לדלת מה שנראה כמו הכפפה מימין, השריון מעל והמסכה שלו מופיעה משמאל לדלת. על הזרוע שלה, יש מסה גדולה ועליזה של צבעי אדום וחום בהירים אשר מתערבלים בצורה מהפנטת סביב זרועה, ובזמן שהיא מציירת, אפשר לראות את הצבעים מטיילים על זרועה, מדלגים ומתקשקשים להם ביחד, עד שהם מגיעים לאצבעותיה שם היא מרכזת אותם כמו נול שאוסף חוטים והופך לבד, ועם זה היא מציירת על הקיר את הצורות.

אדריאן מתקרב לבחון יותר לעומק את שקורה ומעל לדלת, כשהוא מתקרב הוא מבין שלא סתם היא מציירת את החפצים השונים, אלא שבאיזה שהוא אופן, עמוק בתוך הקיר מתפרש עשרות מטרים פנימה (מוזר ככל שזה יהיה), הוא יכול לראות את החפצים השונים - המסכה שהוא עבד עליה, נראית בתלת מימד שקועה בתוך הקיר. אבל לא רק המסכה, אלא גם כל מיני רעיונות שהיו לו למסכות אחרות, כולם שם - קרובים ורחוקים, קטנים וגדולים, בצבעים שונים. יש גם שריונות שונים, בצורות וצבעים שונים מסתובבים שם בפנים, מחליקים אחד לתוך השני או סתם עומדים בגאווה. רוב השיריונות, והכפפות דומות לאלו שהוא יצר ואפשר לראות אותם בשלבי יצירה שונים. אבל גם אפשר לראות עוד כל מיני רעיונות שהיו לו לגבי ציוד מופיעים בתוך הקיר…

"אתה רוצה הפסקה? התעייפת? שנמשיך מחר?" שואלת נוסוס את אדריאן.

https://www.artpal.com/munchyangel?i=127834-24

אדריאן עבד במרץ, כן נוסוס הייתה הסחת דעת אבל עם הזמן אדריאן למד שהאלמנט הגופני פחות משך אותו מאשר המחשבחי והנפשי. נוסוס הייתה הרבה דברים אבל הם ממש לא התאימו. בסופו של יום הוא פשוט כבר לא נמשך אליה.

הוא מחייך מורשם מהאפקט על הקיר "לא אני בסדר אני מאוד רוצה לראות מה יש מאחורי הדלת... בחירה  מעניינת של צבעים .. לא יודע מה זה אומר."

"מאחורי הדלת תהיה הכניסה לאדמות שלך..." נוסוס מסתכלת על אדריאן, תוהה אם הוא איבד את יכולת המחשבה שלו. "והצבעים הם שלך, אדום כי אתה מייצר בשביל אדם וחום בגלל שאתה יוצר. חפצים." היא ממשיכה ואומרת בקול של, זה ברור מאליו. "וזה, " היא מצביע על האפקט על הקיר "זה האדמות שלך, של החפצים, והם די בבלאגן. בכל מקרה צריך שתמשיך את מה שאתה עושה. זה טוב, אבל צריך יותר. אתה רוצה להמשיך היום או שנמשיך מחר?"

"מה, למה, אין בזה שום הגיון ..." אדריאן נאנח "לא משנה... " זה עוד חוסר הגיון של פיות שהוא צריך לקבל כמו שהוא "מה זאת אומרת יותר .. מה את צריכה יש גבול כמה אפשר לעשות שיפורים על סכין קטנה... כמה זמן את עוד צריכה. אם ארתור זה לקח לך רבע דקה, מה הקטע?"

"ששששש...." נוסוס טופחת בעדינות על ידו של אדריאן, מנסה להרגיע אותו כמו ילד קטן. "זה יקח רק עוד כמה שעות. אל תדאג, זה יעבור מהר." אז היא מגרדת מתחת לסנטרה המעוצב, חושבת קצת וממשיכה "תראה, אצל ארתור, דומא בנה את הכניסה במשך כמה הופעות. אז כשאני הגעתי השתמשתי בזה בקלות. אצלך... האדמות בורחות לצדדים..." ונוסוס מוסיפה תנועת יד שנעה הלוך ושוב להדגים את זה.

אדריאן מנער את יד מנגיעתה של נוסוס. הוא לא צריך את הרחמים שלה או את התנשאות. " מה זה אומר? זה מרמז שאולי זאת לא הדרך הנכונה? או שאולי זה לא טוב לערב פיות וקוסמים?"

"את יודעת הגדרתית אי אפשר להזמין יצירתיות. אני אמשיך לעבוד על הסכין אם את חושבת שצריך משהו נוסף אני יכול לעבוד על המעיל."

"…” נוסוס מסתכלת על אדריאן במבוכה "איך זה קשור בכלל?” עונה נוסוס לנקודה הראשונה. על הנקודה השניה היא אומרת "בוודאי שכן. תמשיך לעבוד על הסכין, על המעיל, על דברים. כשיהיה מספיק, נתקדם."

וכך אדריאן המשיך לעבוד ונוסוס המשיכה לרקוד.

השעות חלפו.

יום חלף.

עוד יום חלף.

צבעים המשיכו להתאדות מאדריאן.

נוסוס המשיכה ללכוד את הצבעים ולהעמיק את סמניה על הקיר.

ביום השלישי, אדריאן, עסוק בכתיבת הנוסחאות על הסכין, מנסה להשתמש, מגלה טעויות, חושב על פתרונות ומתקן את הערכים השונים, עד שלפתע הוא קולט את נוסוס מחייכת אליו חיוך רחב במיוחד ועושה לו סימן לא ברור בידה השמאלית. “מה?” הוא תוהה אליה. “זהו. יש מספיק. אפשר לפתוח את הדרך" עונה היא.

כאשר אדריאן מסתכל על הדלת, היא נראית… אמיתית! דלת ברזל כבדה עם מנעול קוד. במרכז הדלת יש את הסמל של אדריאן – סמל של ניצוץ – גם הוא נראה אמיתי, כאילו זוג כבלי חשמל התקרבו זה לזה והשפריצו ניצוצות חשמליים עבר. במשקוף של הדלת שקועים שלושה חפצים – כפפות, שריון ומסכה - גם הם נראים אמיתיים וזהים לאלו שנחים ליד השולחן שעליו עבד אדריאן. ליד הדלת תלוי שלט אשר מסביר "האדמות הפרטיות של אדריאן הניצוץ סינקלייר".

נוסוס עומדת גאה לצד הדלת כאמא שהרגע ילדה, “נכון שיצא מדהים! הדמיון שלך והכבילה שלי! ממש כניסה קלאסית!”

https://www.alamy.com/stock-photo-old-door-with-modern-code-lock-21640388.html

טוב, אדריאן היה חייב להודות שהוא היה מורשם. פיות היו מאושרות מבולגנת חסרות הגיון או משמעת אבל הן נתנו אפקטים מרשימים.

הוא נגע הדלת קלות כדי לוודא שהיא באמת שם  "אז נכנסים?" הוא שאל בהתלהבות

"כן" מדלגת לה בעודף שמחה נוסוס מסביב, “כן כן. זכור להגיד את משפט ההגנה עלינו, לנקוש את הנקישות הנכונות ולשים את המסכה על הדלת כי זה המפתח… אה, ואם יקרה משהו ונאבד אחד את השני, זכור שאני כבולה אליך. אז משוך אותי אליך.” והיא עושה תנועה רחבה בידה ומזמינה את אדריאן לפתוח את הדלת.

אדריאן ניגש לדלת ואומר "נוסוס ואני עומדים להיכנס בבטחה לאדמות שלי  אנחנו מוזמנים לשם וניהיה מוגנים כך עוד אנחנו שם עד שנצא בבטחה."

הוא חובש את המסכה, רק כשהיא עליו הוא רואה את הסימונים, שני עיגולים קטנים ואחד גדול יותר. כל עיגול בעצם מורכב מרונות אלא שהן בעצם משוואות קינטיות. הוא מקיש פעם אחת בעיגול השמאלי, שלוש פעמים במרכזי ואז עוד פעם בימיני. הוא חוזר על הפעולה שלוש פעמים בסך הכל מעביר מספיק עוצמה קינטית בפולסים הנכונים כדי לשחרר את המנעול. אז הוא תולה את המסכה במקום שלה, וכשהיא ננעלת למקומה הוא פותח את הדלת.

הדלת נפתחת בקלות ואדריאן רואה את האזור שהוא תמיד דמיין בתור פרלמנט הרוחות, אך במציאות, או לפחות במציאות של הדמיון הוא גדול ומרשים הרבה יותר ממה שהוא חשב שיהיה.

הברכה גדולה יותר ונראית כמו אגם. אגם עם מים כחולים מתוקים שגלים קטנים מרצדים על פניו ובמרכז אפשר לראות שהברכה מעמיקה יותר ויותר עד שהמיים נראים כמעט שחורים. ואי שם למטה, אדריאן מרגיש דג עצום שנע במיים.

העצים מסביב גדולים ועוטפים את האגם. עצי אשחר (European Buckthorn) מתנשאים לגובה רב ובינהם כמות כמעט אינסופית של קורי עכביש עוטפים את החל מגובה של כעשר מטר את העצים, הענפים וכל מה שבינהם. בין הענפים והקורים אדריאן חווה כמות גדולה של עכבישים. מאות. הוא נזכר באמירה של שירארי שהיא שלחה כמה עכבישים אליו ולא אחד.

ניתן לראות ספסלים עשויי עץ פה ושם ואף בקתה במרחק. פרפרים מרחפים באוויר. שפריריות שותות מיים. דגים צדים שפריריות והכל נראה כה עדין ופסטורלי.

אדריאן מרגיש בטוח ושמור כאן. הרבה יותר מכל מקום אחר. בוודאי שהרבה יותר מכל מקום וזמן מאז שהוא נכנס לסאב לומינוס. תמיד היה מסוכן כאן. תמיד אפשר היה לחוש את הפשעים. תמיד העיר הייתה קרה או חמה מדי. האנשים פגועים מידי.

אבל כאן, מבלי לדעת מדוע ולמה, הוא מרגיש תחושת בטחון עמוקה. כאן הוא בטוח. כאן דבר לא יכול להשיג אותו.

כאשר אדריאן מנסה להבין את התחושה הזו הוא שם לב שהוא יכול לחוש את כל המיים בברכה, את האוויר ואת העצים. הוא יכול לסגור את עיניו ועדיין לחוש את הפרפרים שמרחפים מעל פרח. את הצוף שבפרח ואת הדג במיים. התחושה הברורה שהוא רואה וחווה הכל מתקיימת באזור של הפרלמנט, עד עומק של כעשר מטר למיים ועד גובה של כעשר מטר אל בינות העצים. מעבר לזה יש תחושה של משהו אחר. בטוח. אך אחר.

נוסוס שלצידו של אדריאן לא ממתינה זמן רב. אחרי שהיא סוגרת את פיה מהשוק של לראות את המקום, הוא צורחת בחדווה, זורקת את שמלתה מעליה, ובתחתונים היא קופצת למיים, צורחת בהפתעה כשהיא מגלה שהם קרים, ומתחילה לשחות ולהשפריץ מיים בשמחה לכל עבר.

https://commons.wikimedia.org/wiki/File:Trees\_near\_lake.jpg

אדריאן מתעלם מנוסוס הוא מרותק למקום. הוא מסתובב סביב האגם, בוחן את הפרחים ןהצמחיה. הוא ממשיך לעצים ולעכבישים ולבסוף הוא מסתובב במעגלים גדלים מנסה להבין מה יש מחוץ לפרלמנט.

כשאדריאן נע, מסתכל על הסביבה הוא קולט שהכל מוכר לו. כל דבר כאן מעלה בו זכרון. כל גרגר חול, מכיל זכרון – עמום אך קיים – של התרכזות בפרלמנט הרוחות. הוא מרים בידו את החול, מחזיק גרגר אחד שלדעתו, והוא אינו בטוח, הוא חשב עליו כאשר הוא ישב בעשר דקות הפסקה בין שעור לשעור והתרכז בפרלמנט. הוא, במעומעם זוכר את הסנדביץ טונה שהוא אכל. גרגר אחר מעלה בו זכרונות בו הוא שוכב במיטה לפני שינה, מהרהר בפרלמנט הרוחות.

כאשר הוא נע לאורך החוף, הוא נע כמו בחלום. בהתחלה התחושה מאד חזקה ולא ברורה, אולם אחרי כמה מטרים הוא קולט שהוא נע בריחוף ולא בהליכה. כאשר הוא קולט את זה, הוא נופל לחול ותחושה קלה של עייפות עוברת בו. אדריאן מתיישר והולך. ממש הולך על החול. אז הוא מתרכז והוא מתחיל לרחף שוב. אחרי מאות השעות בהם הוא הטיל קסמים עד לעייפה, הוא מודע היטב לאנרגיה בגופו והוא חש כיצד אנרגיה מתרוקנת ממנו. הוא ממהר לחזור אל הקרקע ומנסה להתרכז באותה אנרגיה מוזרה בה הוא השתמש. זה בברור לא היה המגא-ג’ול שהוא רגיל אליו. הוא רושם לעצמו להמשיך ולחקור זאת בהמשך, כנראה זו אנרגיה המתאימה לפיות, אולי זה גלאמור.

הוא ממשיך בדרכו, אחד הדברים שכל הזמן קופצים לתודעה שלו היא תחושת הבטחון הגבוהה שיש לו. הוא לא יכול להסביר מדוע, אולם הוא יודע בבטחון מלא שכאן הוא בטוח. הוא מנסה להתרכז בתחושה הזו קמעה וקולט שהיא מפועפעת אליו מהסביבה אל תוכו. עוד דבר שיהיה צריך לבדוק אותו, מוסיף אדריאן לרשימה הארוכה של נושאים.

אחד מהפרפרים עובר לידו ואדריאן שולח אליו יד. זה נוחת על ידו ואדריאן קולט שזה בכלל אינו פרפר. זוהי תוכנית, אחת מהראשונות, לבניית השריון. זה אוסף המשוואות שהוא חשב ותכנן בהתחלה אשר כמו קיפול נייר, רק מקפל את הנוסחאות יחדיו. האם יש כאן את כול המחשבות שלו, תוהה אדריאן ומוסיף לרשימה עוד משימה.

הוא בוחן במבט מהיר את השולחן ואז עוצר. הוא מזהה את לוחות העצים בשולחן. אולם, כך הוא קולט, כל לוח עץ מגיע ממקום אחר – פעם אחת כאשר הוא דמיין כסא בפרלמנט, אולם יש גם לוח עץ שמגיע מחלום ילדות על נדנדה אישית שלו. רק אז אדריאן קולט שיש כאן לא מעט חומרים שמגיעים מחלומות, דמיונות, זכרונות, מחשבות מכל חייו. גם אלו של 2060. זה בהחלט מצטרף לרשימה ובמקום גבוה.

גם הבקתה הזו, שבצד הרחוק של האגם, לא זכור לו שהוא דמיין כזו, למרות שהוא בטוח שכל לוח עץ שם הוא מכיר. עוד נושא לרשימה.

איך הוא הרגיש את לוחות העץ של הבקתה? היא כמה מאות מטרים מכאן, תוהה אדריאן לעצמו. אז הוא מבין שהוא חש את כל הסביבה, מסביבו ולמרחק, באופן שאינו קשור לעיניו. מייד הוא בודק את התיאוריה בכך שהוא מנסה לחוש מה יש מאחורי גבו. הוא מתרכז בזה והוא ‘רואה’ שיש שם צמח מטפס קטן על אבן חומה-ירוקה. הוא מסתובב, בודק, מסתכל בעיניו ומגלה שהוא צדק. מסתבר שהוא ‘רואה’ את כל הסביבה גם כשהוא רואה רק קדימה בעיניו. זה בהחלט מתווסף לרשימה אומר אדריאן לעצמו.

הוא ממשיך אל בינות העצים. כל עץ זכור לו, אולם כשהוא קטן יותר. העצים כאן מתנשאים לגובה עצום ומוזר, אך הם פחות שייכים לו. אדריאן תוהה קצת על זה. הוא מסתכל על האגם ועל אחד מגרגרי החול שם ואז על העץ. משווה את התחושות המוזרות. הגרגר שייך לו במאה אחוז. כמו הכוס שיש לו בדירה ליד המיטה. זו הכוס שלו והוא מרגיש בנוחות מלאה לקחת אותה, ולשתות. אבל כשהוא היה צריך למען אחד הפרוייקטים שלו למלא אותה בטרפנטין הוא עשה זאת בלי שום בעיה, כי זו הייתה הכוס שלו. ואחר כך הוא ניקה אותה היטב. הוא לא היה עושה כזה דבר בכוס של מישהו אחר. יש תחושת בטחון מתי כוס שייכת לך או לא.

הגרגר חול שייך לו. בזה אדריאן בטוח.

העץ שייך לו ברובו. אבל גם שייך לעוד מישהו. הוא לא יכול לעשות בעץ כבשלו. המבט של אדריאן נוחת על קורי העכביש הרבים שמתחילים כעשר מטר מעליו, והוא די בטוח מי עוד חולק איתו את העצים. הוא מוסיף זאת לרשימה. בכלל עם כמות כה עצומה של קורים, היכן הם העכבישים הוא תוהה לעצמו, ומייד ‘רואה’ מאות מהם מסתובבים מעליו. הם דומים מאד לשירוראי ללא חלק הגוף האנושי. הם לבנים עם אותו הסימן של גולגולת שיש לה על הגב והם ארסיים. אולם למרות הכמות העצומה של העכבישים מסביב, הדבר לא גורם לו לפחד לחייו, ההפך, הוא משוכנע שהם מגינים עליו והוא בטוח יותר מאי פעם.

הוא ממשיך ונע קדימה בין העצים לנסות ולגלות מה יש מאחורי העצים. אולם ככל שהוא מתקדם הקורים נמוכים יותר ויותר, עד שלאחר כמאתיים מטר, הקורים כה ממלאים את חלל האוויר עד שהוא לא מסוגל לנוע יותר קדימה.

https://www.nationalgeographic.com/science/article/110331-pakistan-flood-spider-trees-webs

אדריאן מאבד את תחושת הזמן בשעה שהוא חולק את הצורה הגישמית של מחשבותיו וחלומותיו. הוא נותן לפרפר משוואה לנוח על אצבעות שורק לו מנגינה שזכורה לא במעומעם מילדותו. הוא ממשיך לכיוון הקורים ובוחן אותם ומה יש בצד השני.

אחרי זמן הוא מסתובב וחוזר למצוא את נוסוס. חלק ממנו תוהה מה יקרה עם הלוויתן טרף אותה ואיך הוא יסביר לאחרים אבל הוא די בטוח שהוא הגדיר שהיא יכולה להיכנס לכאן בבטחה ושהיא הרבה יותר טובה ממנו בכל הקטע הזה של הפיות והאדמות.

הוא מגיע לקצה האגם ומחפש את נוסוס במבטו. "נראה לי שיש לי פה עדר של עכבישונים חמודים שמסדרים את המקום. אבל הם סגרו אותו בכיפה של קורים."

“כן, הם פחות נחמדים מלוויתן. הוא… ענק! מתוק! פוציניו!” נוסוס עונה, “אבל שניהם נמצאים כאן בסימביוזה איתך, ובסופו של דבר אתה המלך כאן. אז רק תזכור שאם אתה רוצה משהו אתה יכול לממש אותו. אם כי זה יקר. או פשוט לדבר איתם או נציג מטעמם. אני לא בטוחה בחוזה בינכם אבל אני די משוכנעת שכאן אתה יכול להורות להם מה שאתה רוצה… בטוח שאתה יכול לבקש….” מסיימת נוסוס ומסתכלת על האגם "תרצה להצטרף לגלישה על המיים?” היא שואלת.

אדריאן מושך בכתפיו "למה לא. תזכירי לי רק למה אנחנו כאן." הוא מתפשט ומזל שהיום הוא לבש בגד ים. טוב לא ממש, קרוב להניח שהוא פשוט יכל לדמיין את עצמו בבגד ים אבל כקוסם המחשבה לעשות משהו כל כך ואלגרי הייתה נגד הטבע שלו. הוא זינק לתוך המים בקפיצת ראש מקצועית למחצה. הוא צלל לתוך המים לעומק רב, כאן הוא היה צריך פיות אוויר וזה נתן לו את האפשרות לחקור את האגם ולנסות להגיע לקרקעית.

נוסוס נשארת על החוף, מבטה תלוי באוויר מנסה לפצח את השאלה שנתן אדריאן "לבנות את האדמות שלך!” היא קוראת אחרי אדריאן ואז מחייכת חיוך גדול וקופצת אחריו אל תוך המיים.

אדריאן שוחה מנסה לשחות לקרקעית האגם. המטרים הראשונים מלאים במיים כחולים בוהקים רטובים במיוחד. מיים בהם אדריאן יכול לחוש את כל סביבתו וגם את נוסוס שצוללת אחריו.

לאחר כעשר עד חמש עשרה מטר המיים מתחילים להתכהות ולהיות קרים יותר ויותר, מלוחים והכי גרוע, פחות שלו ולכן גם פחות רטובים. אפשר לראות צורה עצומה נעה עמוק עמוק מתחתיו. אדריאן, נחוש, ממשיך לצלול אליו אולם מתחיל להיות חסר לו האוויר יותר ויותר. כמעט באופן בלתי מודע הוא מוודה שיהיה לו אוויר ולפתע הוא מרגיש כאילו הוא נשם, אולם הדבר בברור דורש ממנו משהו כי הוא מרגיש עייף מעט יותר. הוא ממשיך ויורד ומהמיים ממשיכים להתקרר ולהתמלח, עד שהוא מרגיש שהוא בתוך מי אוקינוס קרים ולא מי אגם חמימים. הבטחון שלו נשאר גבוה, הוא בטוח כאן. אבל מצד שני כאן לא בדיוק שייך לו. אין לו את הבטחון שכל דבר כאן, כמו בדירה שלו, שייך לו. הבטחון כאן הוא יותר כמו בסוכנות בלשים. זה שייך לו במובן שזה שייך לקבוצה וצריך להזהר כי יש דברים אישיים מסביב.

כל נשימה דורשת מאמץ גדול ומוזר מאדריאן והוא מודע לכך שהוא לא יוכל להשאר כאן זמן רב. כשהוא צולל לכשלושים מטר מתחת לפני המיים הלוויתן מגיע  לבקר אותו. גופו העצום, אפור עם  רכסים וואדיות נחצים שוב ושוב על ידי תתי ואדיות, עובר ליד אדריאן. המסה העצומה הזו מניעה את אדי בגל סמוי שמעיף אותו כמה מטרים לאחור. עיין עצומה שגודלה כגודל ראשו של אדריאן מסתכלת עליו והוא שומע בראשו בצורה חדה וברורה כמו שמעולם הוא לא שמע אותו "לוויתן שמח. אדריאן מופיע פיזית כאן. לא רק מוח מרחף. אדריאן מתפתח. מה שלום האדריאן?”

https://www.youtube.com/watch?v=H0HdQ-98DZM

אדריאן צף במים הקרים והמלוחים, הוא צריך לדאוג אבל כל מה שהוא מרגיש שזה שהוא בבית. הוא מחייך מושיט יד לגעת בלוויתן.

"שלום ידידי לקח לי זמן אבל אני כאן... אני בסדר אני מסדר את האדמות שלי."

"אדמות חשוב לסדר. אדמות נחמדות. תודות על הזמנה. אדריאן יסדר יהיה הרבה אדמות. שכנים מוזרים. שירוארי סקרנית. שואלת כל הזמן. " עונה הלויתן בקולו העמוק. המיים הקפואים מקיפים את אדריאן והלויתן עושה סיבובים גדולים מקיף את אדריאן שוב ושוב. גלי המיים מכים באדריאן כמו בג'קוזי עצום משחררים את שריריו.

"לויתן לא מצליח לישון מרוב שאלות. נושא אחד מסקרן. אדריאן, שירוארי, כולם משתמשים במלה אני. מלה מוזרה. אני - מה זה? למה להשתמש בה? איפה היא? למה להשתמש בה?" תוהה הלוויתן.

אדריאן מהנהן מהתנועה במים 'זאת שאלה טובה ויש לה הרבה תשובות תלוי מי עונה. אני אנסה לתת את התשובה שלי אבל אתחיל בשאלה כדי לבסס לנו הבנה. אתה לוויתן לא משתמש במילה אני אלא בשם לוויתן? מדוע זה ? האם הבסיס של הלוויתן משתנה כך שבזמן אחר הוא לא יהיה לוויתן? "

“שם מסובך לבני אדם.” אומר הלוויתן  ואוסף שריקות ממלא את חלל האויר ובסיומם "הוא השם של לויתן (https://www.youtube.com/watch?v=WabT1L-nN-E). אדריאן מסוגל לקרוא בשם של לויתן? אם לא, כינוי לויתן הוא כינוי טוב"

אדריאן נאנח "השם שלך מדהים הלוואי והייתי יכול להגות אותו. הכי קרוב שאני יכול זה  אווווווו אהההההה ואם זה מקובל עליך ולא מעליב אותך אשמח לקרוא לך U-Ah"

אדריאן מרגיש את הסכמתו של יו-אה. לא בדיבור כי אם בוודאות פנימית.

אדריאן מחייך אל יו-אה "יופי, אז אני היא דרך אחרת להגיד מי אתה. אבל בעוד ששם מנסה לתפוס את כל המהות של אדם והסיפור שלו. אני נותן תווית כללית שאומרת זה כל מי שאני בלי לפרט. למעשה אנשים נותנים לשים תוויות על הכל. זה מצמצם ומרדד להם את המציאות לחלקים קטנים שהם יכולים להתמודד איתם "

"יו-אה היא תוית שם ליו-אה.” אומר יו-אה וניתן לשמוע את ההומור בקולו המנטלי. או אולי זה לא קול מנטלי? אדריאן לפתע קולט שהוא שומע את הלוויתן לא רק בתוך מוחו, בשיח הפנימי, אלא גם מבחוץ! ליו-אה יש קול כאן! “תוית שם מדויקת. תוית שם היא החלקיק הכי קטן שיש. יו-אה הוא שם שקל להתמודד איתו…”

"יו-אה שואל כי לא היה - מלה אני – בעבר. מלה אני, הופיע לפני כמה אלפי שנה. מלה אני – התפשטה בדיבור בין בני האדם. מלה מוזרה. שם מדויק נותן מיקום מדויק. עם מיקום מדויק אפשר לפעול. מלה אני היא יחסית. בהמון היא לא מאפשרת מיקום מדויק. תנועה בחלל דורשת מיקום מדויק. מלה אני לא מאפשרת תנועה בחלל. יו-אה חושב שכאשר בני האדם איבדו את האפשרות לנוע בחלל הם איבדו את עצמם. בני אדם אבודים מגנים על עצמם עם מלה אני במקום להציב מטרות לעצמם.” ואדריאן מבין עוד דבר, הוא חושב שהוא מבין את צורת הדיבור המוזרה של הלוויתן. יו-אה מציב בתחילת המשפט את הנושא המרכזי. ואחר כך מתייחס אליו, מוסיף לו משמעות ורבדים. באיזה שהוא אופן מוזר, צורת הדיבור של יו-אה קשורה לנושא עליו הוא מדבר כרגע.

אדריאן מנסה לתקשר בצורה של יו-אה, "בני אדם בחרו בעיוורון... או שאולי בחרו בשבילם. אבל רוב בני אדם שמים תוויות קטנות שתוחמות להם את המציאות. זה בהחלט מגביל אותנו ואדריאן מודה שהוא לא חשב שהמילה אני מגבילה, הוא חשב שהיא משחררת ואולי זאת הכבילה האמיתית שלה."

אדריאן שוחה במעגלים סביב יו-אה "בני אדם טסו בחלל פעם? אני אשמח לדעת מה קרה ואיך הם הגיעו למצב הכבול שלהם כאן  יו-אה חלק עם אדריאן זיכרון קדום שלו, זיכרון שבו יו-אה ויתר על החלל תמורת הים... ועל הבשר תמורת הרוח (spirit). אדריאן ישמח ללמוד על זה, אדריאן אוהב ללמוד ולגדול... ברוח בגוף ובמחשבה."

"מלחמות. מלחמות כל הזמן" עונה יו-אה "מלחמות שסחפו עשרות רבות של מערכות שמש אחד כנגד השני. מלחמות האור נקראת התקופה. מלחמות במשך מאות אלפי שנים. מלחמות שבני האדם הובילו אחד נגד השני. מלחמות של דת ואמונה. מלחמות של שימוש בטכנולוגיות מול שימוש בגוף. מלחמות רבות מסוגים שונים. בני האדם נפלו ממרום שליטתם. הנפילה גררה נפילה ביכולות של התנועה הבין כוכבית. בני האדם נפלו עד שאחרים החלו לנצל זאת כנגדם. פיות וכאוסטיקים נגסו במה שנשאר והרסו את השאריות של העבר עד אפר ועפר. בני אדם צנחו אל תוך הבאר העמוקה ביותר שאפשר לחשוב עליה. בני האדם מנסים לטפס בחזרה מזה עשרת אלפי שנים. בני אדם מושכים את עצמם צעד אחר צעד בחזרה" ואדריאן שומע את הצער בקולו של יו-אה.

"כשיו-אה היה צעיר עדיין היתה מעט תנועה בין כוכבית. מו נפלה ואיתה נפלה גם התנועה הזו. מו החלה לחזור לגדולה כאשר הכאוסטיקים הרסו אותה. כאוסטיקים רוצים בני אדם פשוטים וללא יכולת לחימה חזרה. “ יו-אה ממשיך "יו-אה חש מזה עשרים אלף שנים את נשמותיהן של מתי מו. יו-אה איבד את התחושה לפני כעשור. יו-אה מודאג, היכן נשמותיהם של אנשי מו נעלמו? יו-אה ביקש מאדריאן לחקור על אטלנטיס ועל מו. יו-אה מקווה שאדריאן ימצא מה קרה לנשמות האלו.”

אדריאן צף שם ושוקל את מילותיו של יו-אה לא רק המילים אלא גם את התחושות והזכרונות שמגיעות יחד עם המילים. "אדריאן מבין ולא מבין את נפילת בני האדם  הוא מבין את המילים אבל אדריאן מוגבל לקליפה אחת לכן קשה לו באמת להבין מושגים של אלפי שנים ומלחמות בסקלה גדולה כזאת. אדריאן היה רוצה ללמוד עוד על הכאוסטיקים, מי הם והאם הם עדיין איתנו? אדריאן ישמח לדעת איך הישות בשם האל מכונה משתלבת באירועים."

“האל מכונה הוא פרזיט. פרזיט היה ועדיין. פרזיט שאינו מקדם ואינו עוצר. פרזיט שלוקח ואינו נותן. פרזיט כאן עם בני האדם בעולם הזה. פרזיט בכל עולם בו הוא קיים. עולם בני אדם, האל מכונה פרזיט. עולם שארשאנים, האל מכונה פרזיט. עולם קורלאקי, האל מכונה פרזיט" עונה קולו הרועם של יו-אה.

עצב ממלא את קולו של יו-אה כאשר הוא אומר את המלה “הכאוסטיקים...”

בתוך בית קטן, עשוי בהדפסה (שמאוחר יותר אדריאן יחשוב שהוא דומה מאד לזה שהוא גדל בו) בקירות ניתן לראות את שורות ההדפסה אשר דומות לנחש ששוכב על נחש ששוכב על נחש. תמונה אחת תלויה. ריח רקב קל באוויר. טלויזיה תלת מימד (גם זו בראיה לאחור דומה לזו שמילדותו, יחשוב אדריאן) מראה את ההגעה של הנסיך אל העיר. ברקע ניתן לראות בניינים מרחפים ויצורים שונים עפים. מקדימה אדם יפה תואר, בלונדיני, רזה אך ספורטיבי, עם סנטר מוצק ועיניים שצבעים שונים מתערבלים בהם. הקריין מספר על כך שבנו של מלך הכאוסטיקים הגיע לביקור. הבן עוצר מול המצלמה ומספר שהוא גאה להיות חלק מהמשלחת שבאה לעזור כאן במו. הוא מספר מעט על מוצאו מהממכלות של אזור הכאוס, על האנשים והערים שם. (במחשבה לאחור אדריאן יקלוט שהקול של הנסיך אינו תואם לתנועת פיו של הנסיך, מעט כמו בסרט מדובב). הוא מספר כיצד אב-סבו הצליח לכבוש את צ’ימיניזייי ומשם להתפשט ולכבוש רשימה של ממלכות שונות. כעת שעברו כמה דורות, והעניינים נרגעו, אביו, המלך גורולומווו החליט לצאת ולעזור גם לבני האדם על פני כדור הארץ. להגיע למו ולעזור שם לבנות מחדש ולחקור מחדש את העולמות השונים ביקום, לייצר מסלולי תנועה וסחר על פני כלל כלא החשכה (זהו השם של האזור בגלקסיה שבו כדור הארץ שוכן, כך אדריאן מבין אינטואיטיבית לאחר מכן).

זכרון אחר צף וממלא את אדריאן. הוא צף בחלל, סוחב מאחוריו מסה גדולה של סחורה אותה יש להעביר לאלפא סנטאורי. היות והוא קרוב לכדור הארץ הוא מקשיב לחדשות. קי נא – אחד מהטכנומאנסרים המובילים בתחום ה-סבילוראש מסביר על הפרוייקט העצום שכל מו לקחה על עצמה. לפתוח, על פני כדור הארץ, פתח שצד אחד יהיה כאן והצד השני יהיה בברונו. הדבר יאפשר תנועת אנשים וסחר ישירה בין הפלנטות האחיות וכך יביא להתפתחות במידה שלא הייתה קיימת כבר יותר מחמישים אלף שנה אפשר לראות את השער העצום אשר עשוי כדורים כדורים, כל כדור בנוי מגלגלי שיניים מסתובבים זה בתוך זה. הטכנומאנסר ממשיך ומספר על הקושי העצום בבניית השער. כמות האנרגיה הקולוסיאלית שהיה צריך לאסוף, המחקר המתקדם ועוד. הוא ממשיך ומספר על התוכניות לחבר שישה עולמות יחדיו, על היתרונות בכך שלא יהיה צריך יותר לשנע את האנשים והסחורות אל החלל ואז שבועות בחלל, אלא ניתן יהיה להעבירם ישירות, בדיוק כמו שנעשה במקומות אחרים בגלקסיה. הוא ממשיך ומתאר את עידן הזהב שעומד להגיע כאשר הזכרון דועך.

זכרון אחר ממלא את אדריאן. הוא נמצא בתחנת החלל שסובבת סביב אלפא סנטאורי והחדשות הנוראיות הגיעו לכאן. בעת שניסו להפעיל את הקישור  בין כדור הארץ (6) לבין ברונו, הכאוסטיקים חיבלו במקורות הכוח על פני מו וגרמו לפיצוץ עצום שהרס מיידית את חלקו הצפון מזרחי של מו והשקיע את שאר היבשת לא תוך האוקיינוס! דאגה ממלאת את ליבו בשעה שהוא נוטש את המטען שהוא אמור לקחת, הוא אוסף עוד כמה מאנשי כדור הארץ ובטירוף מנסה להגיע מהר ככל האפשר בחזרה לכדור הארץ. הדבר קשה עד למאד. זרמי הטייקונים שבדרך כלל רגועים ומאפשרים לו לנוע מהר מתנועת האור כאוטיים לחלוטין ולוקח חודשים עד שהם נרגעים מספיק ומאפשרים לו לנוע בחזרה לכדור הארץ.

אדריאן צף לו בחלל, מוקף בזכרונות וברגשות שאינן שלו. כמו תמיד הקשר עם יו-אה מאיים לסחוף אותו ולבטל אותו אבל אדריאן מתמקד בגרעיני העצמי שלו ומקבע את עצמו כך שיו-אה שוצף דרכו אבל לא סוחף אותו, בסופו של דבר נשאר אדריאן.

"הכאוסטיקים בגדו במו, אבל למה? אתה חושב שהפרזיט היה מעורב? מה לגבי השער? אדריאן ראה כדורים כאלו בזמן  האחרון " הוא חולק עם יו-אה את תמונת הכג"ש.

"הכג"ש נראה כמו אותם כדורים עתיקים" מאשר יו-אה "יו-אה אינו יודע על מבנם או דרך פעולתם"

"הכאוסטיקים לא רצו שמו תצליח. הכאוסטיקים לא רצו קשר בין כוכבי. הכאוסטיקים רצו שהמינים החיים במו יחזרו אל תקופת האבן" אומר יו-אה בכעס "הכאוסטיקים ראו את מו מושכת יישויות בחזרה. כאוסטיקים לא רצו את זה..."

אדריאן מקשיב בקשב רב "אז הכאוסטיקים הכריזו מלחמה על מו? ובעצם הם ניצחו והביסו אותה? מה לגבי אטלנטיס וייט? איך הן מעורבות בעסק?"

"כאוסטיקטים מלחמה לא הכריזו. כאוסטיקים נכנסו במרמה. כאוסטיקים הפילו במרמה את מו. מו נפלה, כאוסטיקים שלחו כוחות לוודא הריגה" מדגיש יו-אה "ייס נפלה כי הפיות נרבקו בינהן. פיות כל הזמן נלחמות. אטלנטיס, יו-אה לא יודע מה קרה שם".

אדריאן מבין "מה קרה לכאוסטיקים? הם שרדו עד ימינו ? איפה הבית שלהם? והאם הם מסתובבים בעולם שלנו בתקופה הנוכחית?"

"יו-אה אינו יודע היכן ביתם. יו-אה בעל מידע. אדריאן יוכל על סמך מידע זה לחפש אותם בממלכות." עונה יו-אה לאחר מחשבה ארוכה "יו-אה זיהה את השפעה אפשרית של הכאוסטיקים בגורמים שונים כגון בלאק ספיירל דאנסרז וחברות נפט וטבק מסוימות. הידיעה אינה ברורה באם זו אכן השפעה ישירה או פשוט התנהגות של גורמים מסוג זה באופן כללי."

"אדריאן חושב שזה סימנים ברורים להשפעות של הכאוסטיקים. אדריאן ינסה ללמוד עוד ואז יספר ליו-אה. עכשיו אדריאן חוזר לפני המים כדי לסיים את סידור האדמות של אדריאן. תודה שיו-אה חלק עם אדריאן את שמו וזכרונותיו זה כבוד גדול לאדריאן."

"יו-אה מבקש מאדריאן בתוארו אש  הלוייתן. יואה מספר שנשמות חברים ממו נעלמו. יו-אה מודאג. יו-אה מבקש שאדריאן יחפש אותם" מספר יו-אה ועדכון למשימה שאדריאן קיבל כאשר הוא היה במחסן (היכן שהוא עזר בהריגת נמלת האמפרור) מתעדכן.

עדכון למשימה "חפירות ארכיאולוגיות לארכיאולוגיה - חלק א": בעקבות השיחה עם הלוויתן אתה מתבקש לחקור ולמצוא ידע על נשמות עתיקות ממו אשר נעלמו.

"זה יהיה לכבודו של אדריאן אש הלוויתן לעזור ליו-אה למצוא את ננשמות האבודות של חבריו. אדריאן ישמח שיו-אה יתן לו עוד פרטים על אותם חברים כדי לכוון את החיפוש."

"חברים מתקופת מו" אומר יו-אה "יו-אה חש את קיומם. יו-אה חש לפני כשלוש שנים היחלשות. יו-אה הפסיק לחוש אותם לפני כשנה."

הזכרון עוטף בעדינות את אדריאן. הוא רואה יצור דמוי אנוש עם ראש דומה מעט לנמלה צהובה, ידיים שנראות מעט כמו עלוות עצים ירקרקה, גוף צנום, חום ומאורך עם רבעיית רגליים מתחת.

https://www.pinterest.com/pin/549720698242941309/

כמו בחזיונות הקודמים, גם כאן במראה של היצור יש משהו מלאכותי. כאילו המראה האמיתי מתחבא מאחורי מסכה. או אולי משהו מזויף במראה. או אולי הוא נבנה מחדש ולא כך הוא נראה במקור. התחושה הברורה היא שמצד אחד זה החזיון וזה המראה וזה נכון. אך בו בזמן יש תחושה קלה נלוות כאילו עשו איזה שהוא שיפוץ בתמונה. היא ב- 95% נכונה. לא ב 100%....

אדריאן מנסה בעדינות ולא באינטנסיביות להבין מהו החמישה אחוז השונים.

"אדריאן מבין, הוא יזהה חבר עם יפגוש אותו. אדריאן יודע לחוש את הפאזות של בני התמותה,  של הפרזיט ואת הפאזה של הפיות וקצת של רוחות חופשיות (spirit). האם יו-אה יכול למקד את אדריאן באיזה פאזה חברים נמצאים ולעזור לו לחוש את הפאזה?"

יו-אה עונה "חברים מתו. חברים הם רוחות של מתים" בעצב.

אדריאן מקשיב ליו-אה כאשר במקביל הוא גם חושב על כל נושא הזיוף הוא מבין שזו לא הפעם הראשונה שאדריאן נתקל בכך שהחזיונות מכילים משהו שהוא אולי מזויף אולי מתורגם אולי סתם עבר יותר מידי העתקות.

למעשה, כך אדריאן מבין, משהו מוזר מאד קורה בחזיונות האלו. נניח החזיון הקודם בו הוא חווה את מו, אדריאן מהרהר לו, הבתים שם דמו באופן לא סביר לבתים שהוא גר בהם ב 2060. מה הסיכוי שמו שהתקיימה לפני איזה בזיליון שנים נראתה בדיוק כמו 2060? משהו שם לא תקין.

כשהוא ממשיך להרהר בכך הוא גם שם לב שהדיבור של הנסיך שהגיע למו היה כמו דיבוב של סרט. המילים ותנועת הפה שלו לא התאימו.

אדריאן לא בטוח מה כל זה אומר, אבל אין לו ספק שיש לזה משמעות שמתחמקת מהבנתו....

אדריאן מהרהר במשמעות בתחילה הוא לא מחבר את הנקודות ואז הוא חושב שאולי בשל צורת התקשורת שלו עם יו-אה שהיא בעצם לא שיחה אלא יותר לחלוק מחשבות וזכרונות המוח של אדריאן מתרגם את הדברים לפורמט מוכר יותר. הרי אם אדריאן ויו-אה חולקים מחשבות על בית, אז כל אחד יראה בית אחר לפי תפיסתו.

"אדריאן מצטער לשמוע שהחברים הם רוחות של מתים, אדריאן ינסה לגלות קרה לחברים. עכשיו אדריאן צריך לחזור לבחוץ כדי לסיים לסדר את האדמות."

יו-אה שורק בלוויתנית משהו שאדריאן חושב שהוא ברכה בהמשך דרכו. הלויתן מכה בזנבו העצום וצולל מטה מטה אל תוך המיים החשוכים.

אדריאן שוחה לפני השטח הגיע הזמן ל"סדר" את האדמות.

בזמן שהוא צף אדריאן מהרהר לו, איפה האדמות ומתי הן נוצרות. במקרה שלו זה עוד יותר מבולגן. הרי אדריאן הופיע כאן לפני חצי שנה. מה זה אומר שהאדמות הופיעו מכלום ? מי יצר אתם במקרה הזה? או שאולי אדריאן השתלט על חלק מאדמה כללית או של מישהו אחר? ומה לגבי הפיות שיש לכאורה בתוכו. אלו שאלות רבות והוא ישאל את נוסוס בתקווה הוא יקבל תשובה מילולית ברורה ולא ריקוד ושיר.

כאשר אדריאן מגיע לפני השטח הוא רואה את נוסוס 'משחקת' עם עכביש בגודל בניין. היא רוכבת עליו מסביב לאגם תוך כדי צרחות וצעקות שמחה ורודפת אחר עכביש אחר - קטן יותר - וכאילו הייתה קאוגירל מנסה לתפוס אותו עם לאסו (עשוי מקורי עכביש).

אדריאן נאנח, הוא ממש לא בטוח איך הגיע עכביש בגודל בניין לתוך האדמות שלו, הוא גם לו בטוח איך הוא מתאים בגודל ואיך בכלל אפשר לרכוב עליו או כל הדברים האחרים שנוסוס עושה. מצד שני לפחות היא לא שרה ורוקדת.

אדריאן יותר מהמים ומתיישב על ספסל השיש הלבן מתחת לצל עץ האלון. הוא ימתין בסבלנות עד שנוסוס תסיים להציק לחיות לפני שיתפוס או ינסה לתפוס את ת תשומת ליבה.

לאחר דהרה קלה על הקרקע ובין ענפי העצים נוסוס קופצת, כולה אדמונית ממאמץ, ומתקרבת עם חיוך רחב לאדריאן. יושבת על הספסל לידו ונאנחת בהנאה עמוקה.

https://www.pinterest.com/pin/AZLE5nao73LiQgMw7xFXo6rrsVnP6rW4uUbGC8lInDyulSZBmQama58/

אדריאן בוחן אותה "קשה... או אולי מתיש יותר נכון להגיד."

נוסוס מחייכת ואומרת "אני אוהבת את המקום הזה. האגם כיפי והעכבישים פשוט משהו אחר..."

אדריאן מהנהן "כן, קצת יוצר עכבישים ממה שחשבתי שיהיו ... תגידי מאיפה האדמות הללו הגיעו? מה הם היו לפני שהיו שלי? הן פשוט נוצרו מכלום איתי או שלקחתי חלק מאדמה של משהו גדול יותר?"

הוא עוצר את שתף השאלות רק לשניה "ומה הקטע עם הפיות שבתוכי? יש לי דרך לתקשר איתן?"

"מאיפה הן הגיעו? מתוכך... אתה זה שהתרכז בהן בחצי שנה האחרונה וכך יצר אותן...  השאלה האמיתית היא איך זה שהן כאלו יציבות, ולא מתחלפות. אני חושבת שזה בגלל הרוחות שזימנת לכאן, הן נתנו למקום יציבות" עונה נוסוס.

"והאדמות האלו לא היו של אף אחד אחר לפניך. הן שלך... מה שכן, הן לא נוצרו מתוך הלא כלום. כלום נוצר מתוך הלא כלום. והן גם לא נלקחו מאף אחד. האדמות האלו נוצרו בעזרת הגלאמור שלך..."

"ולגבי הפיות שבתוכך, כאן אתה מוגן אפילו מהן. אבל אם נצא לקצה, מחוץ לשליטה של המקום הזה, נוכל לפגוש, לתקשר ובעיקר להשתמש בפיות שבתוכך... " מסיימת נוסוס את אמירותיה

אדריאן מקשיב בעניין " נגיד לצורך הדיון שנוצרתי כבוגר לפני שניה. איך ומתי האדמות היו נוצרות ומתי הפיות היו נכנסות אלי."

הוא מביט בסביבה בחום "יכול להיות, אני גם מנסה ליצור מקום לתקשר עם הרוחות כבר כמה חודשים. אני מכנה אותו פרלמנט הרוחות וכך די דמיינתי אותו. יש עוד משהו שצריך לעשות כאן?"

"הממממ...." נוסוס מהמהמת לעצמה במחשבה "האדמה של פרלמנט הרוחות במצב מצוין. אתה יכול לשנות אותה אם תרצה אבל כללית אני לא רואה משהו שצריך לעשות כאן."

"לגבי השאלות. שמע, פיות נכנסות רק כשאתה מאשר להם.  אוקי? לגבי אדמות. זה קצת יותר מסובך"

נוסוס חושבת לעצמה כדקה קלה ואומרת "תראה, בגדול יש את מחזור הגלאמור. כאדם אתה מייצר גלאמור. לגלאמור יש כמה הופעות. בדרך כלל זה יהיה רק... אה... אנרגיה. אבל זה יכול להופיע גם כפיות בסיס. ובמקרים משמעותיים כאדמה.  אני משערת לעצמי שאם ממש תתרכז בזה... הההםםם... נניח פיית בסיס בטח תוכל לייצר תוך איזה חצי שעה שעה. אז תוך כמה שעות תוכל לייצר אדמה ראשונה... ".

אדריאן מחייך, לפחות נושא האדמות נסגר. "טוב בואי נניח שאני לא מבין כלום, מה זאת פיית בסיס ואם אני מבין אותך נכון אז רק פיה שאישרתי לה תוכל להיכנס אלי... אבל רגע מבחינתם גם פעולה זאת הסכמה אז אם אני נושם אז אני מאשר לפיית הנשימה להיכנס?"

"פיית בסיס זו פיה שאתה מייצר כאשר אתה מדמיין משהו משמעותי, או חש משהו חשוב, או מאמין במשהו מהותי. כל פעולה מנטלית כזו יוצרת גלאמור, ואם היא נעשית בצורה מהותית דיה, הגלאמור...הההממממ מתרכז? מתמצק? מתממש? לכדי פיה שמבטאת את הדבר  שעליו חשבת. זו פיה שלך, כן, היא לא זרה. והיא יכולה להפך לאדמות אם יש מספיק גלאמור בתוכה...." עונה  נוסוס. "וכן, רק פיה שאתה מאשר - בדיבור, במחשבה או בעשיה - יכולה להכנס.  אבל זה לא פשוט כמו לנשום. צריך שזה יהיה משמעותי. נניח אם אתה נחנק ואתה נאבק לנשום, אז כנראה אתה תאשר לפית נשימה - שאני לא מכירה אחת כזו - להכנס".

"הממ כלומר עם אחשוב על משהו, נגיד מחקר או התקשרות עם רוחות אוכל ליצור פיה שתעזור לי בכך?"

"כך סתם הפיה שתווצר, בהיותה פיית בסיס היא בעיקר תהיה מרוכזת בעצמה. באופן טיבעי החלק המהותי שבה יהיה אותו נושא מחקרי או התקשרותי שאתה עסקת בו, אבל זה לא יהיה בשבילך, זה יהיה בשבילה." עונה נוסוס "באם תרצה שהיא תעזור לך תצטרך או לבגר אותה או שפיה בוגרת תעצב אותה."

אדריאן מקשיב בסקרנות רבה "מה זאת אומרת לבגר אותה?" הוא שואל בהתרגשות.

"קשה להסביר את זה. במיוחד כאן שהאדמה כל כך מעוצבת. חשבתי שנצא לקצוות ושם נתעסק באדמות הלא מעובדות שלך..." אומרת נוסוס כשהיא מרימה את עיניה לשמיים בחינניות ומחשבה עמוקה. "יהיה יותר קל להדגים את זה. "'סתכל" היא אומרת ומשחררת צבע כחול עדין מהיד. אחד השפריריות מתקרב לאכול מהצבע. מקרוב אפשר לראות שהיא כולה עשויה נוסחאות שאדריאן מזהה שהן עוסקות בשריון שלו. אלו נוסחאות מוקדמות יחסית שהתגלו כבעייתיות בגלל כמות המגה ג'אולים הנדרשת להפעילם.

כאשר השפרירית מתקרב לנוסוס זו שולחת את ידה בעדינות, תופסת ומחזיקה אותה בידה. מלטפת בעדינות על ראשה מלא הנוסחאות.

"זו פית בסיס" היא אומרת "אתה השקעת מספיק במחשבה על הנוסחאות האלו שהיא התמצקה. עכשיו תסתכל עליה לעומק. האם אתה מסוגל להמשיך את רצף המחשבות הזה שהיא נוצרה ממנו? אני לא בטוחה שזה יעבוד כאן, כי כמו שאמרתי האדמה כאן מאד יציבה, אבל בוא ננסה..."

https://www.pinterest.ca/pin/3237030952503687/

אדריאן בוחן בפליאה את השפרירית. בתחילה הוא לא בטוח איך להמשיך את רצף המחשבות אבל אז הוא קולט שהתשובה מתחת לאף שלו. הוא מעביר את ידו על גוף השפרירית בוחן את הנוסחאות, זאת מגירסה שלוש של המשוואה כשהוא חשב להשתמש במשוואות רצף על בסיס משפט פוינטינג ... זה לא יצא לפועל כי כמות האנרגיה הייתה גדולה מדי אבל זה נתן לו רמז איך להמשיך  אדריאן נזכר איך הרגיש כשהוא חישב את המשוואות, את הגאווה שהוא הצליח ליצור משוואה מורכבת ואז את האכזבה כשהבין שזה לא ישים ולבסוף את הנחישות והשימחה כשהוא הבין שזה פשוט עוד צעד במסע למצוא את המשוואה הנכונה.

השפרירית מרפרפת בכנפיה בהנאה אך לא נראה שקורה דבר מה.

"נוסוס עושה מעוותת את פרצופה בחשיבה ואומרת "אהה... אני לא בטוחה. נסה לראות אם אתה יכול לעשות איזה משהו עם... מה שזה לא היה במקור. כלומר זה נראה כמו פיית מחשבה. אז נסה... אתה יודע... לחשוב על זה עוד קצת... לעשות יותר מחשבה כזה..."

https://tenor.com/view/wonder-woman-gal-gadot-think-pause-worried-gif-10485308

היה משהו השיחה עם פיות שדמה ללצעוד בערפל, היה שם משהו אבל כל פעם שסגרת את היד זה היה על כלום. אדריאן תהה אם פיות היו ככה בכוונה, אם הם היו עם מחשבה סדורה ומדעית הן היו משתלטות על המציאות בקלות אבל ככה כשהן בעצמן לא הבינו מה הן עשו כשהן פועלות מתוך דחפים, תחושות והרגשות בטן הן לא השיגו כלום.

"בסדר ... אני אנסה." אדריאן בוחן את השפרירית ןהפעם הוא מתחיל עם המשוואות, הוא לא מתחבר לרגשות שלהן אלא למהות שלהן, הוא מחשב אותן כשהוא כל הזמן מחזיק בראש את המטרה שלהן לפזר בצורה יעילה אנרגיה קינטית שפוגעת בשיריון.

אדריאן שוקע במחשבות, כשהוא מחשב חישובים ותוהה כיצד אפשר לעקוף מיני בעיות אינהרנטיות לפתרון. הוא שם לב שהשפרירית עפה ומתיישבת לו על הכתף. וכאשר הוא בדיוק חושב על פיתוח אלטרנטיבי לנוסחה, יוצא ממנו צבע חום עדין, אשר בצורה מפתיעה, נוסוס פולה ממנו את הצבע משחקת בו ביד, הופכת את הצבע הערפילי לחוט עדין שאיתו היא ועוטפת את השפרירית. "ככה" אומרת נוסוס כשהיא מרוצה מהתוצאה.

https://www.jpost.com/not-just-news/gal-gadot-sends-empowering-message-to-women-in-wake-of-harvey-weinstein-allegations-507355

אדריאן גם די מרוצה בסוף הוא עוד יצליח אולי לא להבין פיות אבל לפחות לא להסתכן בהתקף לב כשהוא פועל איתן. "יופי מה עכשיו?"

"מה שעשית זה להוסיף גלאמור אל…" היא מנענת בידיה ובסופו של דבר מצביעה לשפרירית "אליה. תעשה את זה לאורך מספיק זמן והיא תתבגר".

"כמה זמן?" תוהה אדריאן.

"אי אפשר לדעת" תוקעת נוסוס מבט חד באדריאן "זה כמובן תלוי בך. אבל לרוב בני האדם יקח בין חודשים לשנים לבגר פיה.

בתוך אדריאן שוב מתרוצצות מחשבות על הפיות ודעתו בנושא, אולם הוא שומר אותם לעצמו. בכל זאת נראה שנוסוס קולטת לפחות חלק מהם כי היא מרימה את ידיה במגננה וממשיכה להגיד "אבל, למזלך, אני כאן. ויש עוד פתרונות!" היא שולחת חיוך מנצח לאדריאן. זה נאנח ושואל אותה על הפתרונות.

"האפשרות הבאה בתור זה כמובן לחבר פיות שונות ביחד. בוא נראה…" היא קמה ומתחילה לרדוף אחר כמה שפיריות. המראה של נוסוס, בלבוש מינימלי, רצה לכאן ולשם, מעלה חיוך על שפתיו של אדריאן.

נוסוס חוזרת עם עוד שני שפיריות. על אחת אדריאן מזהה את הנוסחאות החדשות שהוא התחיל לתכנן בשביל השריון דור בית שלו. ועל אחת יש נוסחאות שבכלל קשורות ללימודים שלו בפיזיקה, ספציפית נוסחאות משיעורי הבית שהוא עשה לפני כשבועיים בתחום הספקטרוסקופיה. זה נושא חדש שהוא לקחת על עצמו על מנת לבסס ידע תיאורטי שממנו הוא יוכל לפתח יכולות טכנומאנסריות על האור.

"יפה. יש לנו שלושה פיות. בוא נאחד אותן ביחד." אומרת נוסוס "אתה צריך להתרכז בכל אחת ולהתחבר אליה בצורה עמוקה. אז למצוא סיפור שמאחד את כל השלושה ביחד. לסיום אתה צריך לדרוש מהן בקול ובתנועת יד ובמחשבה שהם יתאחדו. אם תצליח, הם יהיו ביחד. וטובים השלוש מן האחד!" היא מסיימת בחיוך מנצח נוסף.

https://wonderwomansbiceps.tumblr.com/post/176105482301/gal-gadot-training-for-her-role-as-wonder-woman

אדריאן חושב ובוחן את כל אחת מהשפריריות. הוא שוקל את דבריו "תגידי לפני שאני מתחיל, כמה כוח יש לשמות? אם אני אתן להן שמות הם זה יתן להן יותר כוח? יקח ממני כוח יתגבר את כולנו או לא יעשה דבר?"

"שמות נועדו לרכז דברים. להכווין אותם. לקשר אותם מנקודה לנקודה. זה לא נותן יותר כוח בזכות עצמו. אבל זה מאד עוזר - בעיקר לבני אדם - לסדר להם את העבודה שלהם. שמות זה כמו טלפון. אתה יודע למי אתה מתקשר וכך הכוח שלך לא נוזל למקומות שלא רצית. וההפך, שמות יכולים לקחת כוח שאתה מייצר ולהעביר אותו לגורם שאתה לא רוצה. תזהר עם שמות..." עונה נוסוס כשהיא מלטפת את אחת מהשפריריות בעדינות רבה.

אדריאן מהנהן בראשו "בסדר אני אחכה עם שמות עד שאבין יותר."

הוא בוחן את השפרירית, את הראשונה הוא כבר התחבר. הוא ממשיך לשפרירית השניה היא מתחיל עם המשוואות ומחשב אותן מחדש. אלו משוואות שנועדו לתגבר אנרגיה קינטית להפוך אגרוף לחזק יותר או להגביר יכולת ניתור. הוא מריץ בראשו את המשוואות ואת המטרה של עיבוד ותרגום אנרגיה קינטית. השפרירית השלישית יותר מאתגרת המשוואות שלה חדשות בשבילו ולוקח לו זמן לחשב אותן הן מתעסקות בפיזור ורפלקציה של אור מחלקיקים. המטרה שלו זה להבין את התנהגות האור במרחב המכיל חלקיקים מחזירי אור.

לאחר שהוא מחזיק בראשו את שלוש השפריריות והמטרות שלהן הוא מאחד אותן לסיפור אחד. הן חלק מאותה מטרה, הבנה ושליטה במרחב, אם זה באמצעות רפלקציה של אור או שליטה ברמות אנרגיה קינטית הן נועדו להבין ודרך ההבנה להשפיע על  רמה מסוימת של המציאות.

צבעים מעורפלים חומים עולים מאדריאן כאילו היה קומקום רותח, בהתחלה הם נעים בעצמם ברוח בלתי נראית אולם לאט לאט הם עוטפים שפרירית אחר שפרירית. נוסוס נראית מרוכזת בשפריריות ובצבעים עד למאד. בזהירות ובדיוק של מנתח היא פולה מעט צבע כחול שמיים ומדביקה לשפרירית הראשונה. כך היא גם עושה לשניה ולשלישית. לאחר מכן היא אוספת את הצבע החום המעורפל שעולה מאדריאן כאילו הייתה מוכר של צמר גפן מתוק בצבע חום אדמה עמוקה והיא מחברת את שלושת השפריריות בחוטים חומים המתחברים לכל שפרירית באותה נקודה כחולה. אז היא נושפת צבע כחול מלכותי מפיה אשר בתוכו שזורים חצים דו כיווניים חומים, ושלושת השפריריות מתחילות להתקרב זו לזו. כל אחת מהן מנסה לברוח לכיוון אחר אולם נוסוס לא מאפשרת להם את זה. השפריריות בהיסטריה מנסות להמלט אולם נוסוס, בעדינות מקרבת אותן עוד ועוד זו לזו, עד שהנוסחאות שמהן הן מורכבות מתחילות להתערבל זו לתוך זו. כמה שניות לאחר מכן, שפרירית חדשה ובודדת מרחפת לה מעל ידה של נוסוס. אפשר לראות את כל הנוסחאות השונות בונות את אותה שפרירית.

אדריאן שבוחן את השפרירית רואה שהיא מעט גדולה יותר מקודמותיה. המרחק בין הנוסחאות השונות שמרכיבות את גופה קטן יותר כך שהיא בהתאמה ברורה יותר.

https://theredcarpet.net/gal-gadot-says-she-feels-a-strong-connection-with-holocaust-survivors-as-a-woman-whose-grandfather-was-an-auschwitz-survivor/

אדריאן קצת מופתע מהתוצאה הסופית "הממ חשבתי שזה שהן יהפכו לקבוצה כמו שאדי, בורארו ואת ... לא ממש הבנתי שכדי שזה יקרה נצטרך להקריב אותן... כמה תבוניות הן ואני מניח שכדי לקדם אותו עוד נצטרך לחבר בצורה דומה עוד שש כדי ליצור שלוש שפיריות מתקדמות ואותן לאחד לאחת מתקדמת מאוד?"

"הן תבוניות בערך כמו שהן נראות. נניח ברמה של שפיריות" עונה נוסוס "הן בעיקר פחדו על החופש שלהן, כי הן לא מתו ולא הקרבנו אותם. למעשה חיברנו אותם. וזה בכלל לטובתן. אני חושבת שאם עכשיו תנסה להפריד בינהן הם כנראה יאבקו בך לא פחות ממקודם. זה הקטע עם מגבלות. הם מגבילות אבל מחזקות. אף אחד לא אוהב כששמים את המגבלות אבל אחר כך, כשאתה חזק יותר, אתה מסתכל לאחור מרוצה...."

"וכן, אם רוצים להרוויח מהשיטה הזו אז צריך יהיה להתחיל לחבר עוד ועוד. אבל תשע באדמה כה מסודרת זה לא רצוי כך סתם. הם לא תושבות תואמות למקום אז אני לא ממליצה. אבל אתה צודק ונעשה את זה פשוט לא כאן," היא עוצרת, חושבת וממשיכה "תראה, מה שעשינו עכשיו זו הצורה הנכונה לעבודה. כן זו שיטה טובה. הבעיה היא שהיא איטית. אז היות ורצינו לבקר את האדמות שלך, בוא ונצא לראות את שאר האדמות שלך. אני מזהה שהם במצב פחות טוב מזו שכאן. שם נשתמש בשיטה הזו ונחבר כמויות גדולות יותר. למרות שבגלל האיטיות נוסיף שם עוד מגבלות. נשתמש גם בעסקאות. אבל שם" מצביעה נוסוס לכיוון היער מכוסה הקורים.

אדריאן מופתע שיש לו עוד אדמות אבל מהנהן בשמחה "אין בעיה בואי נחקור את שאר האדמות שלי."

"יאי" קופצת נוסוס בשמחה, נותנת לשפירית לעוף בחזרה. זו עושה סיבוב ואז נוחתת לאדריאן על הכתף.

נוסוס מובילה לתוך היער ומהר מאד, כמו שאדריאן גילה, רשתות העכבישים מכסות כל חלקה קיימת ולא מאפשרות עוד תנועה.

"דבר עם החברים שלך שיפנו לנו דרך" אומרת נוסוס לאדריאן.

אדריאן לא יכול שלא לחייך לאור ההתלהבות של נוסוס.

הוא צועד למרכז השביל מכחכח בגרונו "סליחה, אתה יכולים בבקשה לפנות את הדרך?"

בין העצים מגיע עכביש עצום מימדים. עכביש עצום ותיקני לחלוטין בעל שמונה רגליים בדיוק. גודלו מקצה לקצה מגיע לכמעט שלוש מטרים! גופו לבן לחלוטין. כאשר העכביש מתקרב אידריאן מגלה שכנראה מדובר בעכבישה כי היא נושאת ראש אישה עצום מקדימה עם ארבע עיניים!

העכבישה יורדת מהעצים אל האדמה, פותחת דרך, דרך ערימות הענק של רשתות העכבישים. השלושה ממשיכים כמאה מטרים עד שהם מגיעים לקצה היער שם עומד לו קיר עצום. הקיר מורכב ממקומות בהם אדריאן היה, חפצים שונים ומחשבות. נוסוס מסתכלת על הקיר ונאנחת "בני אדם..." היא מנענעת בראשה. "זה מה יש. בכל מקרה אתה צריך לבחור עכשיו. אנחנו צריכים להתחיל לבנות את האדמות שלך. אפשר להתחיל כאן, אפשר ללכת למרכז שלך או אפשר ללכת לכל מחשבה/כוח או חלק גוף שלך ולהתחיל משם. מה תרצה?"

https://www.etsy.com/il-en/listing/747978617/spider-lady-head-black-and-white

אדריאן קד קידה עמוקה לעכבישה ומודה לה על העזרה.

כשם מגיעים לקיר הוא בוחן אותה בעניין "אם נתחיל עם המרכז זה יוכל להשפיע על כל שאר האדמות?"  הוא שואל בסקרנות.

"לבנות אדמות זה דבר שלוקח זמן, מאמץ ופיות רבות" מסבירה נוסוס "ככה שאיפה שתתחיל שם יהיה הכי מסודר, הכי מלא והכי בשליטה שלך. מנקודה זו ככל שהדבר רחוק יותר, יקח יותר זמן להגיע אליו עם אדמות סדורות, הוא יהיה יותר מבולגן ופחות בשליטה מכאן."

"אני מבין... וארתור זרם אם זה?" אדריאן שואל בהתפעלות.

"בואי נתחיל, מה את צריכה שאעשה?"

"ארתור? לעבוד? לא. האדמות שלו כבר היו מסודרות. דומא ארגן לו הכל. " עונה נוסוס.

"אז החלטת שאתה רוצה שנתחיל בהקמת האדמות כאן? בסדר גמור. יש בזה הגיון כי המקום מוגן היטב." נוסוס ממשיכה ואז מסבירה

"לבנות את האדמות צריך יהיה לאסוף הרבה מאד גלאמור. בשביל זה נשים נקודות שירכזו את הגלאמור. והדרך הקלה היא לעשות עסקה בנושא."

"הבסיס הוא לבחור שלושה נושאים שהם מאד מרכזיים בשבילך. תוכל להגיד לי שלושה נושאים שאתה חושב/מתעסק/עובד בהם הכי הרבה? זה יכול להיות כל דבר שהוא חלק ממך. מחשבות/כוחות/חלקי גוף מה שבא לך שמעסיק אותך רבות."

אדריאן מחכך בידיו ֹ"הממ, הייתי אומר שהדבר הראשון זה הבנת הפאזות השונות של היש. הדבר השני זה הבניה של פרלמנט הרוחות. הדבר השלישי הוא הבניה של הניצוץ וכל המשוואות שקשורות אליו."

"המממ.... הבנת הפאזות השונות של היש. אין לי מושג מה זה אומר" תוהה לה נוסוס לעצמה "אבל כל עוד אתה יודע, זה בסדר. אתה תתרכז בדבר הזה, בפאזות האלו, אני אעשה טקס לתפוס פיה תואמת... תתחיל להתרכז בזה..." היא מתרכזת, מרימה את עיניה בהיסח דעת לשמיים וממלמלת לעצמה משהו עם המלה פאזות. בנתיים אדריאן מתרכז בפאזת הפיות ורואה כיצד מנוסוס יוצא צבע כחול שמכיל בתוכו, כמו חלמון בחלבון של הביצה, שפיריות שונות. היא מגיעה לאיזו שהיא מסקנה, נגשת לאדריאן "אל תיבהל" היא אומרת לו בזמן שהיא בעדינות ובאיטיות שולחת אצבע לכיוון העיין הימנית של אדריאן "רק תסגור את העין כשהאצבע שלי ליד העין שלך" היא מסבירה. אדריאן, לא מרוצה, סוגר את עינו ומרגיש את האצבע של נוסוס נוגעת מעדנות בעפעף.

ברגע זה הצבע הכחול שעוטף את נוסוס נשלח לאוויר, נתפס על מה שנראה כמו צינור צבוע כחול, הדומה עד למאד לקו מידע של פרימיום עם פסים כחלחלים לאורכו, ומושך אותו מטה לידה של נוסוס.

נוסוס מחזיקה כעת צינור מידע של פרימיום. הצינור נראה משמעותית יותר חי מאשר במציאות, הוא, כמו נחש, מנסה לזוז ימינה ושמאלה, אולם נוסוס תופסת בו היטב ומנועת את בריחתו.

"אוקי!" נוסוס אומרת שמחה, "את הבסיס סגרנו. יש לנו פיה מתאימה. עכשיו רק צריך לעגן אותה לכאן ולהתחיל להזרים את כל הגלאמור שקשור לנושא אל תוכה. אז עיגון. זה אתה אדריאן. תתרכז בכך ש... אה... הפיה הזו תשאר בדיוק כאן, לא תברח, תעזוב או תתרוקן, יעני תעגן אותה" ועם הרגל היא מסמנת עיגול על הקרקע.

אדריאן מביט בעין אחת בצינור הפרימיום החי מולו. הוא מתמקד בו קשור לתוך  המעגל שנוסוס ציירה, בדמיונו המעגל מורכב משתי רמות של משוואות. מבחוץ אלו משוואות עיגון שמקבעות את הצינור לתוך המעגל מבפנים אלו משוואות זרימה ולחץ שמעבירות נוזלים או גלאמור לצינור.

צבעים כחולים כהים עולים מאדריאן, בתוכם שזורים, מעשה רקמה,של משוואות שונות. הצבע הוא כבד ואיטי ויש לו טעם של פחמים שרופים. נוסוס אוספת את הצבע בידה ועוטפת את הנחש היטב בצבע, אז היא מניחה את הנחש בתוך העיגול שהיא סמנה מקודם ונותנת לצבע הכחול הכבד לנזול לקרקע. כאשר הקרקע והנחש מלאים בצבע היא אומרת לאדריאן, "נפלא! טוב, עכשיו עם היד שלך, פשוט תצמיד את הנחש לקרקע, תתרכז בזה שהוא יהיה מחובר לקרקע הזו, ותגיד 'אתה מעוגן לקרקע'". אדריאן עושה כל זאת כאשר הצבע שוקע אל תוך הנחש, קול רעם עמום נשמע מתוך המעגל, כל האדמה שוקעת לתוך הנחש  כאילו הנחש היה ביצה טובענית ונוצר מעין כדור ריק מאדמה, בו יש רק נחש אדום במרכז. מהנחש יוצאים פתילים כחולים/אדומים, חמים וחדים בעלי ריח מתכתי, שפוגעים בספרה שמסביבו כאילו היה זה כדור ברקים. אדריאן מרגיש שהכדור הזה כבד או אולי ממוגנט והוא ממש מושך אותו, מעדנות, לכיוונו.

"זה, אדריאן, " אומרת נוסוס מרוצה "מקום עיגון לנושא של, אה, הפאזות הזה שלך..."

https://www.gadgetshop.co.il/products/plasma\_ball

צבעים כחולים כהים עולים מאדריאן, בתוכם שזורים, מעשה רקמה,של משוואות שונות. הצבע הוא כבד ואיטי ויש לו טעם של פחמים שרופים. נוסוס אוספת את הצבע בידה ועוטפת את הנחש היטב בצבע, אז היא מניחה את הנחש בתוך העיגול שהיא סמנה מקודם ונותנת לצבע הכחול הכבד לנזול לקרקע. כאשר הקרקע והנחש מלאים בצבע היא אומרת לאדריאן, "נפלא! טוב, עכשיו עם היד שלך, פשוט תצמיד את הנחש לקרקע, תתרכז בזה שהוא יהיה מחובר לקרקע הזו, ותגיד 'אתה מעוגן לקרקע'". אדריאן עושה כל זאת כאשר הצבע שוקע אל תוך הנחש, קול רעם עמום נשמע מתוך המעגל, כל האדמה שוקעת לתוך הנחש  כאילו הנחש היה ביצה טובענית ונוצר מעין כדור ריק מאדמה, בו יש רק נחש אדום במרכז. מהנחש יוצאים פתילים כחולים/אדומים, חמים וחדים בעלי ריח מתכתי, שפוגעים בספרה שמסביבו כאילו היה זה כדור ברקים. אדריאן מרגיש שהכדור הזה כבד או אולי ממוגנט והוא ממש מושך אותו, מעדנות, לכיוונו.

"זה, אדריאן, " אומרת נוסוס מרוצה "מקום עיגון לנושא של, אה, הפאזות הזה שלך..."

אדריאן בוחן את הכדור/נחש מרותק ומסוקרן. "מדהים " הוא מעביר את היד מעל הכדור לאט כך שלנוסוס יהיה זמן לעצור אותו אם הוא יודע משהו מטומטם במיוחד

כמו בכדור פלזמה, כאשר ידו של אדריאן מתקרבת, זיקים מתרכזים בכדור לכיוונה של היד. במקביל, מגוון צבעים יוצאים כזיקים מכלל גופו של אדריאן לכיוונו של הכדור. הצבעים בעיקר חומים אולם יש גם אדומים וכחולים.

בתוכו של אדריאן עולים מגוון של זכרונות, רגשות ומחשבות על כל מיני ארועים הקשורים בעבר לראיה של פיות ושל רוחות ושל חשמל ושל אל מכונה. שיחות עם איתן על הפאזות השונות. הכל עולה ומתערבל במוחו של אדריאן. אדריאן בוחן את כל אלו שוב ושוב. חווה אותם ומבין אותם שוב.

הוא שם לב שבזכרונות/ידיעות/מחשבות האלו חלה מעין טרנספורמציה. ככל שהוא יותר מתיחס לזכרונות האלו, הם פחות זכרונות ויותר הסיפור שהוא מספר על הזכרון. ככל שעובר הזמן כך הזכרון נהיה יותר הסיפור שהוא זוכר מהזכרון ופחות החוויה שהוא חווה מהזכרון. במקביל הנחש במרכז הכדור משמין קלות ומתמלא בעוד ועוד סימנים הזזים בתוך גופו.

אדריאן חווה את הכל בסקרנות של תינוק. הוא בוחן את החוויה ואת הזכרונות שלו וכיצד היא הופכת מזכרון לסיפור על זכרון. הוא לא מקמץ ונותן הכל מעצמו לנחש המשמין.

העובדה שאדריאן חוזר שוב ושוב על זכרונות/רגשות/מחשבות שהיו לו מסדרת אותם. הדבר דומה לכתיבת עבודה באוניברסיטה. בהתחלה יש לו איזה שהוא רעיון בראש. הרעיון מכיל המון אפשרויות, הוא מגניב, הוא נראה ברור אבל בתכלס יש בו המון המון חורים. אז כשלוקחים את הרעיון וכותבים אותו על דף. זה מסדר את הרעיון. מגלה את כל החורים שיש בו ומתאפשר למצוא להם פתרונות. מצד שני זה מצמצם את הרעיון הראשוני מאוסף כלל האפשרויות שהיו יכולות להתפתח ממנו, למה שנכתב על הדף. מצד שלישי זה מאפשר לחזור למידע הזה יותר בקלות בעתיד, כי הוא סדור יותר. מצד רביעי זה מעייף. אדריאן יודע עד כמה חבריו למשחק לא מבינים את המאמץ בסידור וכתיבה, אבל כתיבה מעייפת. וככל שהוא ממשיך ונותן מעצמו לנחש כך הוא מתעייף יותר ויותר.

אדריאן לא זר לעבודת כתיבה וסיכום למעשה אחת ההתמחויות שלו זה בקפה מחוזק שלוש פעמים. אבל גם אין לו כוונה לשרוף את עצמו, הוא ממשיך בעבודה האירגון המחשבות שלו וכנראה כתוצאה גם את האדמות. ברגע שהוא ירגיש שזה גומר אותו הוא יעצור לקחת מנוחה "הממ מעניין מאוד וככה צריך לעשות עם כל אדמה?"

נוסוס שנראית מרותקת למעשיו של אדריאן לוקחת כמה שניות להתאושש ואז עונה "מה? כל אדמה? לא, אנחנו נעשה את זה לשלוש החשובות שאמרת מקודם. אז ניקח קצת זמן שבו אתה תגדל אותם. כשהם יהיו גדולים דיים הם ישמשו כבסיס לבנות את תשע האדמות הבאות וכך הלאה. בהתחלה צריך יהיה לנהל הכל מקרוב ועם הזמן יהיו פיות בוגרות שלך שדרכם יהיה קל יותר להמשיך את העבודה..."

אדריאן מגלגל את עיניו "כן זה מה שהתכוונתי כל שלוש האדמות העיקריות." הוא לוקח נשימה ארוכה ובוחן את נחש האדמה "כחה זמן זה יקח דבר כזה, נשמע כמו שנים של עבודה."

"ברור, " עונה נוסוס "למעשה כל החיים."

נוסוס מציצה בזיקים ואומרת "אז מצאנו את פיית הבסיס המתאימה. עיגנו אותה. נשאר רק לעשות את ההסכם שיעבוד ברקע ויאסוף את הגלאמור ממך לכאן לאורך זמן. יש הרבה אפשרויות לגבי ההסכם, אבל נראה לי שניקח משהו פשוט. הממממ...." היא נראית מהרהרת ואז אומרת "בגדול כאדם יש בך שלושה חלקים - המחשבה, הגוף, הכוחות שלך. אם אתה רוצה חלוקה אחרת אז תגיד. אם החלוקה הזו בסדר, אז תצטרך לבחור איזה מהשלושה יתאים לעוגן הזה. הפאזות הזה." ונוסוס מצביעה על כדור הברקים.

אדריאן נאנח  "את יודעת כל הקטע הזה של לדחוף כל דבר למספר מוגדר מראש הוא מאוד מעייף ולא יעיל. לצמצם משהו לשלוש, ארבע או חמש תוויות זה פשוט דרך לאבד מידע ולהחמיץ דברים. לא אני לא חושב ששלוש דברים מייצגים אותי אבל גם לא תשע או חמש ף, אני חושב שאדם או פיה הם מורכבים ובנויים מרובדים מרובים, הן מבחינה הפיזית, המנטליות והנפשית. אז עזבי בואי נזרום עם איך של הקסם שלך עובד ונגדיר את שזה מתחבר לכוחות שלי."

נוסוס נראית לא מרוצה. לשניה היא מתכוונת להגיד משהו אולם אז היא מוותרת וממלמלת מתחת לאפה הנאה "בני אדם. אי אפשר איתם ואי אפשר בלעדיהם."

"טוב" היא אומרת בקול לאדריאן "שלוש היא האמת. אבל עדיף שנמשיך ולא נריב על זה. הכוחות שלך זה מצוין. בוא נעשה עסקה בנושא. המממ…. תן לי רגע לחשוב" והיא מרימה את עיניה לשמיים ומגרדת את אוזנה הימנית במחשבה. “הממממ… " היא מתחילה להניע את ידיה בעת שהיא מדברת אל עצמה בראשה "הממממ…. יש לי!” היא אומרת בשמחה.

"העסקה תהיה בינך לבין… אוף. אין לו שם… מה יהיה השם שלו?” היא מצביעה על הנחש בתוך כדור הברקים.

אדריאן כורע ברך כך שיהיה יותר קרוב לנחש "אז מה השם שלך..." הוא יותר אותר משואל כשהוא בוחן את הנחש לעומק. "הממ..." אדריאן חושב בשעה שהוא מתמקד הנחש "אתה ללא ספק קווסיטור (quaesitor) " הוא אומר בחיוך.

"הווווו… שם ממש מוצלח" אומרת נוסוס בקפיצות קטנות במקום "קוויסיטור, קווסיטור, קוויסיטור" כאשר היא מסיימת את השם בפעם השלישית הנחש עוזב את מרכז הברקים ויוצא לסיבוב ביקור קצר בו הוא מרחרח את נוסוס ואת אדריאן טרם חזרתו למקומו הקודם. “יופי של שם. טוב, העסקה!”

"אז ככה. נעשה עסקה בין פיית הבסיס קוויסיטור, המעגן אדריאן והמתווכת נוסוס. קוויזיטור יממש אדמה. אדריאן יתן את הגלאמור של כל מימושי הכוחות שלו כולל מחשבות, זכרונות ורגשות. ונוסוס תממש עוגן מאדריאן לקווסיטור. בתמורה קווזיזיטור יגדל להיות פיית צורת אדמה. אדריאן יקבל אחריות על האדמה ונוסוס תקבל 9% מהגלאמור בעסקה. אתם מסכימים לכך?” תוהה נוסוס.

אדריאן מקשיב ומהנהן "מה זה אומר לתת את כל המחשבות, הזכרונות והרגשות? זה אומר שהם לא יהיו שלי? זה אומר שלא תיהיה לי גישה אליהם או זכות להשתמש בהם?"

הוא בוחן את נוסוס "לגבי החלק שלך, זה תשלום חד פעמי, רציף או מה. לגבי הכמות זה נשמע לי הרבה עשרה אחוז זה כמות רצינית שיכולה לפגוע ביכולת. אני מציע שנתחיל עם 0.9 אחוז. זה נשמע לי יותר סביר."

"אפס נקודה תשע אחוז...אה... אין לי מושג מה זה אומר" נוסוס אומרת במבוכה קלה "אבל אולי אם יעזור אפשר להגביל נניח את האדמה לרמת בסיס בלבד ולעשות את הכל לחודש ושבוע ויום ואז אתווך בתמורה ל... אה...אהה... " נראה שכאן נוסוס מנסה להזכר במשהו ואז היא אומרת "עשרים ושבע אחוז? זה יהיה יותר טוב בשבילך? זה זמן נורא קצר ואתה תהיה בבעיה אחר כך, אבל אני כאן כדי לעזור לך..."

"לגבי השאלות האחרות - תראה, אתה לא נותן את המחשבות שלך, אתה נותן את הגלאמור שאתה יוצר כאשר אתה חושב את המחשבות שלך (והזכרונות והרגשות). המחשבות יישארו שלך ותוכל לגשת אליהם ותוכל להשתמש בהם. אפשר כמובן שתתן את המחשבות שלך, אבל זה לא מה שכלול בעסקה. בעסקה אנו מדברים רק על הגלאמור של המחשבות שלך. בעסקה אתה מנווט את הגלאמור למקומות אחרים, ויש לזה השפעה על הצורה בה אתה חושב, על הדברים שבהם תתרכז, על העוצמה שבה תחווה את המחשבות האלו. לכן חשוב בעסקה לקחת את הדברים שאתה מוצא אותם כמהותיים ולבנות בעזרתם את הפיות/אדמות/את עצמך."

אדריאן מחייך "תראי נוסוס ברור שלגלמור יש כימות מספרי אחרת לא היית מדברת באחוזים השאלה כמה. עכשיו אני מבין את הצורך שלך באספקת גלאמור קבוע ואני זורם אם זה. אבל הגלאמור דרוש לפתח את האדמה ולכן אי אפשר לגזול הרבה ממנו. בניגוד לחלקים אחרים בשבט אני לא היסטרי נגד עסקאות. אז אני מציע ככה, נפתח את האדמה למקסימום. בתמורה תקבלי אחוז אחד מהגלאמור, אם את צריכה את זה בכפולה של שלוש אפשר 0.9. אני מבין 'זה נראה קצת אבל הרי המטרה שלך זה אספקה רציפה של גלאמור אז בנוסף אני מציע עוד שני דברים . זכות הצבעה ראשונה לכל עסקאות גלאמור שאעשה בעתיד בקשר לפיתוח אדמות.ושאדבר עם שאר חברי השבט לגבי הגדלת השימוש בעסקאות בתוך השבט."

"מספרים זה דבר נורא, " אומרת נוסוס ברתיעה "זה אחד מהמעגנים הקשים ביותר שיש ולי אין מושג בזה. אז אני אבדוק מה אמורים להיות המספרים עוד שניה, ואגיד לך מה המספרים הנכונים, כי נראה לי שעשיתי בלאגן גדול בהם. אבל לפני זה..."

היא עוצרת ומהרהרת איך לנסח את עצמה "דיברנו. כלומר בורארו אדי ואני דיברנו על הרתיעה שיש לכם מעסקאות. משום מה אתם חושבים שאנחנו רוצים את העסקאות האלו איתכם על מנת להרוויח משהו. אז זה ממש לא נכון. אנחנו רוצים את העסקאות האלו כדי שכולנו נרוויח מזה. שאתה תרוויח מזה. עסקאות זה דבר טוב. זה מה שבונה משכן. או מה שאתם קוראים לו שבט. אני לא רוצה את העסקה הזו בשבילי, אני רוצה את העסקה הזו בשבילך... בשביל שכאשר אתה תהיה חזק יותר, כל השבט יהיה חזק יותר. בשבילנו"

נוסוס מקמטת את מצחה במחשבה עמוקה "הרבה פעמים אנחנו אפילו לא חושבים על זה יותר מדי. אנחנו רואים בעיה שאנחנו יודעים שעסקה פותרת אותה ואנחנו מיד מציעים את הפתרון הברור מאליו. ואז כל פעם אתם מקבלים את השוק הזה. המבט שלכם נהיה קר וזה ברור שאתם משוכנעים שאנחנו כאן כדי לדפוק אותכם. לא יודעת." דמעות מתחילות לזלוג על לחיה של נוסוס "אני חייבת ללכת" היא אומרת ובורחת בחזרה לכיוון האגם.

https://tenor.com/view/crying-gal-gadot-wonder-woman-dc-comics-gif-17800603

אדריאן מגלגל את עיניו, באמת למה הוא צריך את כל ההצגות הללו, ארתור איתה בגרסה של זוגיות אז למה אדריאן צריך להתמודד עם הדרק הזה. הוא הולך אחרי נוסוס מחכה שהיא תירגע ותפסיק עם מסחטת הדמעות כדי שיוכלו לסגור עסקה.

לאחר כרבע שעה נוסוס נרגעת, היא שוטפת את פניה באגם, מסדרת את שערה ואת בגדיה ובאה לדבר עם אדריאן. אדריאן שם לב שהיא עדיין מסתכלת עליו במבט מוזר אולם הוא מעדיף להמשיך את השיחה ולא להדרדר שוב לבכי ולכן לא שואל אותה על זה.

"אני לא באמת מבינה על כל המספרים האלו. חשבתי שבורארו יכול לעזור לי, אבל מה שהוא אמר לי זה רק בילבל אותי יותר. בכל מקרה היה לי שעור על זה באקדמיה אז תן לי דקה להיזכר במה שבדיוק אמרו שם ואז תחליט מה שמתאים לך…” אומרת נוסוס ואז מתיישבת על שורש עץ שמנמן, מתרכזת, צבעים כחולים, עדינים, בטעם גלידת פטל מתחילים לעלות כמו שערות סביב ראשה ומתגבשים לאוסף של קופסאות מרחפות מסביב. חלק מהקופסאות נראות כמו קופסאות אוצר, חלקן עשויות עץ וחלקן מתכת או עור. יש קופסאות קטנות וגדולות, בצבעים וצורות שונות. נוסוס מסתכלת, מתרכזת וקוטפת קופסה עשויה עץ לבוד, בתוכה יש מדפים מדפים אשר עליהם נחים דפים בצבעים שונים. נוסוס מחפשת ומוציאה את הדפים הירוקים בהירים. כאשר היא מחזיקה בדפים אלו נעלמים אל תוך ידה ובמקיל אדריאן חווה, כמו בחלום בהקיץ, את עצמו ישוב בקרחת יער, יחד עם עוד כמה פיות ילדותיות מסביב מול עץ עתיק מדבר. החוויה נעלמת לפני שאדריאן מספיק לחוות עוד פרטים.

"אז ככה, “ אומרת נוסוס לאחר שהיא לוקחת נשימה עמוקה ונראית כמי שמכינה את עצמה לבאות, “יש שלושה סוגי עסקאות אפשריות עם מחירים שונים על פי מערכת היחסים בין החצרות. זה מה שהמליצו באקדמיה כשלמדנו על תיווך, בעת שמעגנים אדמה, את כל הגלאמור שמגיע יש לחלק לתשעה חלקים. אם מדובר בחצר זרה, אזי המתווך יקבל 6 חלקים מתוך ה 9, האדמה 2 והגורם המבקש 1. אם מדובר בחצר ידידותית אז המתווך יקבל 4 חלקים מה-9, האדמה 4 והגורם המבקש 1. אם מדובר במישהו מהחצר שלך, אז המתווך יקבל 2 חלקים, האדמה 6 והגורם המבקש 1.” נוסוס עומדת "אז תחליט אתה אם בכלל אתה רוצה עסקה. הנה את האדמה הזו הצלחת לגדל בעצמך, אז אולי אתה בכלל לא צריך אותי. אם אתה כן רוצה שאעזור אז תצטרך לבחור אחד משלוש אפשרויות התשלום שהציעו עליהן באקדמיה. אבל העסקה הזו היא לא התמקחות בשוק, היא מה שהיא. תבחר אפשרות ופשוט תגיד לי מה שמתאים לך...”

https://www.amazon.com/Origami-Paper-Case-Box-Organizer/dp/B01K5YFW6C

https://www.pinterest.com/pin/178244097724563607/

אדריאן שומר על פנים חתומות בזמן שנוסוס מדברת. אבל השמיים הכחולים מתחילים להתקדר ככל שהיא מסבירה יותר. גלים שחורים עולים ממנו בטעם שלך כעס ותחושת בגידה.

"אין בעיה אני בוחר באפשרות הראשונה." הוא אומר בכל קר. "בואי נחתום ונסיים את העסקה הזאת."

נוסוס קולטת את האווירה המתקררת ואת תחושותיו של אדריאן כי היא נראית מבוהלת יותר ויותר, מביטה מסביב על הקורה, על השמיים ועל הגלים השחורים "לא, " היא אומרת "כל מה שקורה כעת רק מרע את המצב. חשבתי שאני יכולה לעזור וקרה ההפך. וזה רק נהיה רע יותר ויותר. אז לפני שאנחנו מגיעים למקומות שקשה לחזור מהם, נעזוב את זה. סליחה על זה שלא הצלחתי לעזור לך כראוי, אני באמת מקווה שתמצא מישהו טוב יותר ממני בסידור האדמות שלך." והיא מרימה את ידיה ונעה לאיטה ובזהירות, תוך הסתכלות מתמדת על אדריאן, לכיוון היציאה מהאדמה...

פרצופו של אדריאן נהיה קודר יותר כשנוסוס בוגדת ונוטשת אותו " להתראות נוסוס... אל תחזרי לכאן שוב את לא רצויה כאן יותר. " הוא אומר והולך לכיוון היציאה גם. כשהן יוצאים הוא נועל את הדלת בפני כולם מלבד עצמו.

\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\* סוף סצנה \*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*

תוספת לידע "פיות 9%

-> תת התמחות "פיות בסיס" 15%

-> תת התמחות "גלאמור" 27%

-> תת התמחות "אדמות" 9%

-> תת התמחות "טקסים" 12%

-> תת התמחות "עסקאות" 15%

-> תת התמחות האדמה "פרלמנט הרוחות" רמה 1, 0%

-> תת התמחות "האקדמיה" 1%

תוספת ליכולת "פיות" 3%

-> תת התמחות "שליטה בגלאמור" 15%

-> תת התמחות "אדמות" 6%

->  תת התמחות "טקסים" 9%

לוט: חוזה שעוגנו הוא הסמל של נוסוס על החזה של אדריאן וסמל של ניצוץ על זרועה של נוסוס ודף מוצפן של החוזה זרוק לביוב.

לוט: דלת כניסה לאדמה "פרלמנט הרוחות”, שדרוג של המסכה של אדריאן להיות מפתח לדלת.

לוט "קווסיטור" (עוגן לנושא "הבנת הפאזות השונות של היש")

לוט: סכין שמכפיל אנרגיה קינטית.

תוספת למוניטין עם "יו-אה" 50%

תוספת ליכולת "שיח פנימי" 5%

תוספת לידע "היסטוריה עתיקה" 5%

→ תת התמחות "מלחמות האור" 5%

-> תת התמחות "כאוסטיקים" 8%

-> תת התמחות "העידן של מו" 4%

-> תת התמחות ב "מו" 14%

-> תת התמחות "אלפא סנטורי" 1%

תוספת ליכולת שאולה (מקור: יו-אה) "תרגום מידע מעידן קדום" רמה 0, 25%

תוספת לידע "כג"ש" 2%

תוספת לידע "תנועה בחלל במהירות גבוהה מהאור" 1%

תזכורת: משימה "חפירות ארכיאולוגיות לארכיאולוגיה – חלק א’"