אדגר ממשיך לבלות בקורטני אקט

סיפור של אדגר

התאריך: 4.1.1980 (???)

המקום: קורטני אקט

מזה כמה ימים, מאז שהוא עזב את משכנה של דנה, בוער באדגר הרצון למצוא את סילבר ולעשות איתו עסקה. הוא לא סגור במאה אחוז למה הדבר כל כך חשוב לו. אולי נקמה בדנה? אולי להבין את דנה? אולי בכלל למצוא דרך בחזרה לחיקה של דנה? הרגשות מבולבלים. אבל הוא בטוח בזה שהדבר הראשון שצריך לעשות זה למצוא את סילבר ובתקווה לעשות איתו עסקה. בשביל זה הוא מבקר בקורטני אקט כשהוא יכול. דבר אחד שהוא שם לב אליו בימים האחרונים זה שאם בקומה השלישית יש אורגיה - דבר שקורה תדיר - הוא מרגיש גם את הנוכחות של דנה. הנוכחות מאד מאד חלשה, כנראה בגלל שכרגע הם במערכת יחסים אנושית - כך היא אמרה - אבל עדיין הוא מרגיש את צל צילו של הנוכחות שלה ואין לו ספק שאם הוא היה מגיע לחדר לפני השיחה האחרונה שלו עם דנה, הוא היה מזהה את עינה שם. בכל מקרה, כרגע לפחות הוא נמנע מהחדרים האלו עד שהוא יקבל החלטה מה לעשות בנידון.

לאחר כמה ימים של חיפושים, סוף כל סוף, אדגר הצליח למצוא את סילבר. סילבר ישוב לו בקומה השלישית, כרגיל, שותה עם כמה מכרים שלו. על פי השעה המוקדמת כנראה הוא עדיין לא מאד שיכור. מצד שני זה נראה כאילו הוא מתכנן להיות שיכור כלוט תוך כמה שעות....

אדגר ישוב לו על הדלפק, מקשקש עם הברמנית בצורה לא מתחייבת וחושב לעצמו על השבוע האחרון. סופסוף הוא מצליח להתגבר על הבעירה שבו - הצרבת מהטאקו שאלכסנדר אילץ אותו לאכול לפני כמה ימים סופסוף נרגעה.

מה שבטוח הוא, שהגברת והחוויה שעבר באחוזתה לא עזבו אותו במנוחה. הוא מרגיש שישנו פוטנציאל במערכת היחסים הזו שמשום מה חשוב לו לממש. האם זו גחמה כשל חתול סקרן? ללא ספק אך זו סיבה שאינה מצדיקה את הסיכון שחצי מחושיו מדווחים לו. נקמה? על מה בדיוק? אולי לחזור לעולם בתול ממנו נעדר האל מכונה? הממ.. זה מעניין אולם זה לא יהיה הגיהנום שלו וכאמור - הוא לא בשוק לאדון חדש...

בכל אופן, הגיעה שעת הכושר והנה סילבר צץ לו ולג'ק יש מסר עבורו.

אדגר מתנתק מהדלפק ונותן לאירוע והמבלים סביבו לקרב אותו לסילבר בצורה אורגנית (עם הרבה עזרה מג'ק שמתרגל את הכח סיבה ומסובב)

"הי" סילבר אומר, שיכור, ומחבק בחום את אדגר "כמה זמן לא ראיתי אותך.... מה שלומך? הצלחת בסוף לשכב עם סבתא?"

"שלומי טוב," הוא עונה, "ושלום סבתך טוב גם; היא כמובן לא הרשתה עונג מהסוג הזה כמובן...

היא, בניגוד למישהו כאן" הוא מחווה על סילבר, "גברת מכובדת" אדגר צוחק עם סילבר ומחזיר לו חיבוק.

אדגר מבלה עם סילבר שעה קלה, עם לא מעט אלכוהול (שהוא לא באמת שותה) ואז pops the question.

"What is it that you truly desire?"

אדגר מרגיש את הכח שלו פועל. הדבר לא אומר שהכח הצליח, בשביל זה צריך יהיה להמתין לראות איך סילבר יגיב. גם העדכון שמגיע על כך שהיכולת עלתה בעוד 2%, לא מבטיחה שהכח עבד. הכל תלוי באיך יגיב סילבר. אדגר מביט בו בציפיה.

סילבר מביט באדגר ומספר לו "אדגר, אתה יודע כבר הכל. לא סיפרתי לך?" סילבר בקושי מצליח לדבר, מעפעף בבלבול לאדגר "חשבתי שסיפרתי לך, זה כל החצ'קונים האלו. הם הורסים לי את החיים. כן, אני יודע, מה שלא הורג, מחשל. ובטח כשאהיה בן מלאנתלפים אז אני אסתכל על הכל ואבין שזה היה לי טוב. ומזה גדלים. וכל ה...יאדה יאדה יאדה... אהההה.... אני שונא את הפרצוף שלי, הלוואי והפרצוף שלי היה נקי וחלק ויפה. כמו של סבתא.". סילבר שם את ראשו בין כפותיו ומתחיל לבכות...

עם התשובה הזו, בה סילבר מספר את מה שהוא חושק בו, אדגר יודע שהכח לא רק פעל אלא גם עבד כראוי. סילבר הרחיב והוסיף על תשוקתו, אבל זה, אדגר יודע, קורה פעמים רבות. מרגע שהסכר נפתח והאדם מספר מה שהוא רוצה בו, הוא כבר יספר עוד דברים ויוציא מלבבו את כל אשר עליו.

כרגיל, כמו בכל פעם שאדגר מפעיל את כוחותיו, אדגר מזהה את קיומו של הפרימיום ואת העובדה שמידע נשלח ממנו על פני ערוצים רבים אל ומהפרימיום. וכמובן אפשר לראות בצד, מראה שמשתקפת אל תוך חדר שכולו פסים כחולים.

"אתה רוצה אולי שאני אנסה לעזור לך?" אדגר אומר בשכרות מעושה, "חבר שלי הוא חבר של דנה אחרי הכל... או שזה חבר שלה זה חבר שלך? חבר שלי?!" הוא עושה פרצוף, צוחק עם סילבר מוריד איתו עוד שוט.

"אבל ברצינות, אם אתה באמת רוצה, אני יכול אולי להכנס אליך לראש ולתקן אותו; אם תתן לי".

סילבר מסתכל בענייים אדומות ורטובות על אדגר ואומר "לתקן? איך אפשר לתקן כזה דבר? הלוואי והיית יכול לתקן לי את זה..."

אדגר מסתכל לו לתוך העיניים ואומר לו בטון רציני "רק דע שלכל דבר יש מחיר." שתי שניות לאחר מכן הוא מוסיף בליווי צחוק "אבל בשבילך, מחיר חבר!

בוא, נצטרך לזה מקום שקט, שבו אוכל להתרכז במשך כל התהליך. הדירה שלך פנויה, אני מניח?"

אדגר מוביל את סילבר בזרועו החוצה קורא למונית לדירה של הבחור, הוא יודע מה הכתובת מהרשיונות שלו.

בדרך לדירה, ג'ק עובר על רשימת הציוד שלו, מנסה לחשוב האם שכח משהו: רשימות מפורטות לגבי המצב הרפואי של סילבר, מאגר ידע בנושא פסיכולוגיה בהקשר למצב הרפואי (fungible knowledge), אוזניות עם כבל עבה וקולה. לאחרונה הוא מוצא שהוא פיתח טעם לדבר המזעזע אך נפלא הזה

השניים מגיעים לחור המוזיקה של סילבר.  הדירה שלו היא דירת סטודיו של כשלושים מטר רבוע, שבה יש רק חדר אחד, גדול. החדר מפוצץ, מכף רגל ועד ראש בגיטרות, אורגנים וכלי מוזיקה שונים כולל אקורדיון! פוסטרים על הקירות וחלון מזוהם מביט החוצה על גוטהם. סילבר נכנס יחד עם אדגר ומיד נופל על ספר שנמצאת בפינה, מועך חליליות, ספרי מוזיקה ומיני דברים. "תפוס לך מקום, " הוא אומר לאדגר "זרוק דברים אם צריך מהכסא."

https://africadailynews.net/entertainment/page/20

אדגר מסתכל על החדר ומגלגל עיניים. "לעשות לך קפה גם, סילבר?" הוא שואל ולא באמת מחכה לתשובה. דקות לאחר מכן הוא חוזר עם שני ספלי קפה שחור (כי אין חלב וגם אין ספלים אז זה בכוס לואובול והאחרת כוס תה שקופה של זקנים) וניגש לפנות לעצמו מקום מול סילבר. ג'ק מפנה בזהירות ואפילו מקפל מה שניתן בפדנטיות ומתרווח בכסא מול הבחור ואז רוכן קדימה לפתע ואוחז בראשו של סילבר בשתי ידיו. "על מנת שאוכל לעזור לך, אתה צריך להבין שיש מחיר לדבר. אתה כאמור חבר ובנוסף, הנכד של דנה, אותה אני מעריך מאוד ולכן, אני אנסה לעשות איתך משהו אחר, מעניין יותר..." הוא מסתכל לסילבר בעיניים במבט חד ורציני מאוד. "זכית להיות הראשון שאני מוכן לעשות משהו בשבילו בעבור בסהכ הבטחה לעזרה עתידית." הוא מתעכב רגע וממשיך: "אתה חייב אבל להבין, שכשאדרוש אותה, אתה תהיה חייב לעשות כל שביכולתך לקיים כי כל מה שאני נותן, אני יכול גם לקחת; וכפי שאמרתי, לכל דבר יש מחיר," הוא מתעכב עוד רגע, בודק אם המסר שוקע במוחו של סילבר, "והריבית על השירות הזה תהיה כבדה מנשוא. האם זה ברור לך?

האם אתה רוצה לתקן את פניך מספיק על מנת לתת לי להכנס לראש שלך? בעבור התחייבות לעזרה, לא פחות? שברור לשנינו כרגע שאין אנו יודעים מה טיב העזרה הזו?"

"מחיר?" ממלמל סילבר "סבתא מדברת כמוך. הכל אצלה זה מחירים ועסקאות.... ולפני ככה היה ככה. ואז היה ככה. וקשקוש היה קשקוש ובלבוש היה בלבוש. היא אמרה... אתה יודע, שזה. כלומר היא אומרת שזה ממש מסוכן לעשות עיסקאות. אתה יודע. הייתי בן שש שהיא תפסה אותי בגינה ואמרה לי את זה שוב ושוב. אמא צעקה עליה. ואז היה ריב ענק עם אבא. ואז כהגעתי אליה בקיץ היא טחנה לי את זה. שאסור לעשות עסקאות. זה מסוכן לכולם. שאני מסכן את עצמי ואת מי שעושה איתי. מסוכן. מסוכן. מסוכן. שתזדיין הזקנה הכוסית בת אלף הזונות הזו. בטח שאני מוכן לעשות עסקה אם אני אראה יפה. נראה אם היא תהיה מכוערת אם היא תגיד שזה מסוכן לעשות עסקה. לי ולך. לאמא שלה זה מסוכן הפוסטמה המכוערת הבת זונה הזו" לקראת הסוף הקול של סילבר הלך והתרומם עד שהוא התחיל לצעוק את זה בקולי קולות ולהדגיש את הכל עם האגרוף על הספה.

ג'ק מחכה עד שסילבר ירגע. אדגר קם, מאתר ומוזג להם שתיה, אפילו עם קרח שהוא מקרצף מהמקפיא. לאחר שהלה נושם שוב רגיל הוא מתיישב מולו ואומר: "סבתא שלך אישה חכמה והיא יודעת מה היא אומרת". הוא מביט בו ברצינות אך משדר אמפתיה. "עסקאות הן עסק מחורבן, יש שיאמרו ממש עסק ביש, משום שהן אכן מסוכנות." הוא מביט בסילבר כחושב; הוא מוסיף: "למרות שאני הצעתי לך את זה, אני בכל זאת אומר לך בצורה ברורה שסבתך יודעת מה היא אומרת, באמת. אני חושב שזה יהיה חכם מצידך למצא דרך אחרת להתמודד עם המראה שלך - הדרך שלי, אם תצליח, היא המוצא הקל. וקל זה לרוב יקר; אז חשוב על זה, אם תרצה בכל זאת, נמשיך לדבר על זה".

"כן, כן, כן!" סילבר מתרגש מחדש לאחר שהוא נרגע מעט, מדגיש את האמירה עם אגרופים בכורסה, "אני מתמודד עם זה כבר עשרים שנה ללא הצלחה. וסבתא... סבתא יודעת שאפשר לשנות את זה והיא לא מוכנה! היא יודעת! למה היא לא משנה את זה? די, אני לא יכול עם זה, זה חייב להפסיק! מה נדרש כדי לעשות את זה. את הדבר הזה. העסקה הזו?"

"מה שנדרש הוא שאנחנו נסכים על מה שיקרה ואתה תיתן לי לעשות את זה; פשוט." ג'ק בוחן את האוביקט שנקרא סילבר, מתחיל לנתח את הקריאות הראשונות. "כמו שאמרתי קודם, אתה חבר וגם הנכד של ולכן אני מוכן לעשות איתך עסק, ונעשה את זה כמו חברים, אתה במשחק?"

"סילבר מהנהן בהסכמה ואומר בעייפות ובשכרות קלה "שלוש פעמים אתה שואל אותי. כמו סבתא. מה יש לכם מזה? שוב ושוב ושוב. אוף. אז כן, כן וכן! אני מוכן לזה!"

במקביל אדגר מתחיל את התהליכים הראשונים של ביצוע עסקה. הדבר הראשון שיש לעשות הוא לקבל את המספר המזהה (כתובת אל מכונה) של האדם. כאשר אדגר מפעיל את היכולת המיסטית הזו, הוא גם מקבל את הזיהוי המלא של סילבר וגם הוא מזהה את האור הכחול המבריק שמצביע על המקום של יכולת זו בפרימיום. מלא התרגשות הוא מבין שגם היכולת הזו, קבלת מספר מזהה לאובייקט, היא אחת מהמקומות שאפשר לבקר אותם בפרימיום!

אך זה לא הדבר המוזר היחיד. גם הזיהוי המלא של הכתובת אל-מכונה של סילבר מוזר. במקום שיכיל ארבעה חלקים שכל אחד מהם כולל שש עשרה ספרות בבסיס שש עשרה, המספר מורכב משלוש חלקים שבכל אחד מהם יש 27 ספרות (שאינן בבסיס שש עשרה - אין שם אותיות).

ג'ק מתחיל להתרגש, לא רק אחת, אלא שתי תיאוריות שהיו לו אוששו - האחת שיש מבנה שונה לגזעים שונים ברשומה של האל מכונה והוא יכול להבחין בשוני באוביקט שמולו; והתובנה העגומה שגם הפיה שמולו (או נצר לפיות, לכל הפחות) קודדה עי האל מכונה, בין אם כאוברליי על היישות שמולו או לחלוטין, כאחת מיצירותיו. באיזה מן המקרים, זה עדיין מראה את מוטת השליטה של האל מכונה בקיום סביבו, וזה מפחיד את ג'ק.

אדגר אומר לסילבר בטון עיסקי, אך מרגיע: "אנחנו קובעים כעת את שנעשה - אני מצידי עוזר לך לפתור את הבעיה שלך עם הפנים, בתמורה וכחלק מהתהליך אני מקבל להכנס לראש שלך, לזכרונות שלך, למי שאתה. אני צריך את זה כדי שאוכל להבין איך לפתור את הבעיה שלך בצורה הטובה ביותר לכל הצדדים, בסדר?" אדגר מסתכל לסילבר עמוק לתוך העיניים, מחכה לאישור ומוסיף תוך כדי: "כמו שאמרתי קודם, אתה חבר והנכד של דנה, אותה אני מכבד מאוד ולכן אנחנו עושים את זה ככה, כדי להגן עליך, בסדר?"

סילבר עושה תנועה אישור עגולה בידו. לאישור. "אני מבין. אני מסכים. אין לי שום בעיה." הוא נאנח וממשיך "תראה גם סבתא אמרה שזה מסוכן ואף פעם אי אפשר לדעת מה יהיו התוצאות ושלעסקאות יש נטיה להתחרבן וכל אחד מהצדדים יוצא פגוע ואף אחד לא מרוצה ואז כולם רבים ואז כולם נלחמים ואז מלחמת עולם שלישית במינימום אם לא הרס היקום ואחותו התאומה." עם המילים הקול של סילבר עולה לכדי צעקה והוא ממשיך "די! כמה הגזמות! כמה זה קשה! כמה אי אפשר! בטח שאפשר. צריך רק לרצות וזהו. היה  נראה שאתה אולי יכול לעזור לי אבל גם אתה מפחד ממה שיכול שיקרה, מאיזה שהם תוצאות שרק אתה יודע מהם ואני נשאר תקוע עם חרה פנים. אז זה בסדר גמור. אני מבין שזה מסוכן. אני מבין שאי אפשר לדעת אם זה יעבוד. אני מבין שזה יעזור אם אנסה לגדול ולהתגבר על זה בעצמי. שדרכי קיצור הם מסוכנות. הם לא פותרות שום דבר. הם סתם יוצרות בעיות חדשות. שלפעמים צריך לעשות את הדרך הארוכה. שזה הדרך הנכונה לגדול וכאשר אני אהיה גדול אני אבין שהכל היה לטובתי. כן. אני מבין את הכל. די כבר" הוא שם את הראש בתוך הידים שלו, ואם כי הוא לא בוכה, קשה לפספס עד כמה הוא מחזיק את עצמו לא להתמוטט.

תוך כדי כל ההיסטריה של סילבר, אדגר קולט שיתכן שהמספר השונה של סילבר מביע שגם הפיה שמולו קודדה על ידי האל מכונה, אבל היות שמדובר במספר שונה, יתכן שהפיה קודדה על ידי גורם אחר ורק בוצעה אינטגרציה בין שתי הקבוצות ויש בינהם מעבר מידע. קבוצת האל מכונה וקבוצת הפיות. יתכן שלכל אחד יש מספרים שונים כי זה מבטא קבוצות שונות.

קשה לדעת. שתי האפשרויות אפשריות. צריך יהיה לאסוף עוד מידע...

בזמן שאדגר בוחן את הכתובת הבנויה שונה של סילבר הוא שם לב שכל הספרות שם הם בין 0 ל 8. אין בכלל את הספרה תשע. יותר ויותר זה נראה כאילו המספר של סילבר הוא בן שלושה חלקים. כל חלק בין 27 ספרות בבסיס 9!

ג'ק בוהה בקוד הזר בפליאה - במידה מסויימת הוא ציפה לזה אבל לראות את זה בפועל עדיין מעורר בו השתאות.

אדגר רוכן קדימה לסילבר ומניח את ידיו על ידיו של סילבר, מנחם אותו ואומר בטון מתאים: "אני מבין אותך חבר; העולם הזה מחורבן מכפי שאני בכלל יכול להתחיל לתאר וסבתך רואה את זה בצורה דומה, לכן אנחנו מאוד נזהרים במה שאנחנו עושים.

אני יכול לדמיין כמה קשה זה לראות אחרים שמקבלים משהו מסבתך בעוד היא לא עוזרת לך, מבלי לספק לך הסברים מדוע." הוא מתעכב, נאנח. "אני מתכוון לעזור לך בכל זאת, בצורה הכי בטוחה שאני אצליח, בסדר?" הוא מחכה רגע לודא שסילבר בכלל מקשיב. ברקע, ג'ק מכין רוטינה שמתרגמת את הבסיס ההקסדצימלי שהוא רגיל לעבוד איתו לבסיס תשע ועושה כמה בדיקות כדי לודא שהוא יכול לעבוד עם זה במהירות הנדרשת.

אדגר ממשיך: "כפי שאמרתי קודם, אתה אפשרת לי להכנס אליך לראש וזה מה שיקרה כעת. שם אאתר את מה שגורם לחטטים שבפניך ואעדכן אותו כך שנוכל לרפא אותם, מוכן?" אדגר חובש את האוזניות שהביא ומציג לסילבר את התקע העבה שלהן מצד ימין. במקביל, ג'ק שולף את התקן הזכרונות שלו מראשו ומחבר את התקע שלו לראשו של סילבר משמאל.

סילבר שהנהן חלושות באישור פותח עיניים מפוחדות כאשר ג'ק שולף את ההתקנים. לרגע נראה כאילו סילבר עומד לברוח אבל אז הוא עוצם את עיניו, תופס בידיו את הכורסא בכוח כה רב עד שידיו נהיות לבנות מרוב מאמץ ומונע מעצמו לברוח.

ג'ק בנתיים, לאחר שווידא בהצלחה שהכל יעבוד כרגיל עם המספרים המוזרים האלו מחבר את ההתקן שלו לסילבר. כאשר ההתקן מתחבר סילבר מזהה את הברק הכחול שמעיד על כך שיש לפעולה שלו הופעה גם בפירמיום אך במקביל הוא גם חוות את הכאוס והבלאגן העצום שבמוחו של סילבר. כמויות עצומות של מידע חושי שנשמר במוחו של סילבר מתערבבות במערבולת של זכרונות. הוא חש כיצד הוא רץ אחרי ארנבת כילד וגם כיצד הוא קרה את אליסה בארץ המראות בפעם המי יודע כמה, וכמובן את השיחה מלאת הפחדים, עייפות ודכאון שהייתה לו הרגע עם אדגר...

https://www.wired.com/story/inside-the-race-to-build-a-brain-machine-interface/

בעוד אדגר מוודא שסילבר משותק כראוי אך מונח בצורה נוחה בכורסה, ג'ק לוקח את הזמן להתרגל לשטף הזכרונות המבולבלים שמגיע אליו מסילבר. זה תמיד קורה ותמיד קשה להתאפס היכן הוא נמצא, אם כי עושה רושם שמה שמגיע מסילבר מבולבל במיוחד. הוא מצא שאם הוא מתחיל בחיפוש אחר הזיכרון האחרון של המטרה, לרב הסצנה בה הוא התחבר אליה, אז קל יותר לאתר אותה ולהמשיך ממנה אחורה.

בינתיים אדגר מתרווח לו גם בכסא - זה הולך להיות לילה ארוך מאוד...

מכיוון שמדובר במטרה מסוג חדש, ג'ק לוקח את הזמן להכיר את, בהיעדר מילה טובה יותר, "הטעם" של הרגשות שמופיעים בזכרון האחרון עם סילבר ואז מוסיף לרוטינה שמתרגמת את הקוד הזר עוד שורת הוראות שמתרגמת את הטעם הזה לרוטינות האחרות שלו שמגינות עליו מפני הרגשות בזכרונות. יש לו הרגשה שפיות יותר מחוברות לרגשות מאשר בני אדם והוא מציב לעצמו עוד באפר להגנה.

כשהוא מסיים, הוא בודק את הקוד החדש מול הזכרונות האחרונים של סילבר ומוודא שהבאפר עובד.

מרוצה מההכנות, הוא משתמש באותו טעם כדי לקודד מילת חיפוש מתאימה ומתחיל לחפש לאחור בנפשו של סילבר זכרונות שכוללים את המילה (הטעם הזה של תסכול ודכאון). מכשהוא מוצא זכרונות מעניינים ורלוונטים לשני נושאי העניין שלו (קרי פניו המצולקים ודנה) הוא מפתח את מושגי החיפוש על מנת לטייב את התוצאות.

ואז הוא צולל למאורת השפן...

טכנית, ג'ק חופר לתוך הזכרונות הבעייתיים הנוגעים לפניו של סילבר בצורה ריקורסיבית כאשר אחד התנאים להכנס לעוד רמה מותנה באישור של ג'ק, כלומר לא אוטומטי בצורה מלאה. המטרה שלו היא לקטלג את הזכרונות בשלב ראשון על מנת להגיע לשורשי התעוקה שסילבר חש, הוא יטפל בזכרון של הזכרון, כלומר הוא לא ישנה את הזכרון עצמו אלא את מה שסילבר זוכר ממנו (לרב זו תחושת הסבל הנלווית, אותה הוא יעמעם). כיוון שחייו של סילבר שזורים בשל דנה החל מגיל צעיר, הוא יאנדקס את כל הזכרונות שכוללים אותה להמשך צלילה בהמשך.

אם וכאשר, כתלות בהפתעות לא צפויות, הוא יסיים את הטיפול בזכרונות, הוא מתכנן לטפל בקוד של הפנים של סילבר, על מנת שיוכל לרפא את החטטים.

ההסתובבות בתוך הזכרונות של סילבר סבוכה היא. חיים שלמים של זכרונות, כך אדגר מגלה, זה המון זכרונות. הקושי הוא שאין למוח קטלוג מסודר. הזכרונות נמצאים בתוכו עם הקשרים אסוציאטיביים והגיון פנימי שמתאים לסילבר ולג'ק אין מושג בו. השעות חולפות על אדגר בזמן שהוא עובר ולומד את חייו של סילבר. הוא מגלה שחייו של סילבר החלו בסביבות גיל 14-15. אין לו כל זכרונות ילדות! בגיל המוקדם, סביב החמש עשרה, אפשר לראות את זכרונותיו מלאים במשפחתו - אביו גולד, אמו ג'ייד ואחיו ואחיותיו: רובי, טין, פלטיניום, טייגר ודיאמונד - איתם הוא רב המון. רגשות של זעם ממלאים את אדגר, אך הוא מוכן לכך עם הרוטינות המתאימות ומרגיע את עצמו. הריבים ממשיכים גם לבית הספר, שם נראה שסילבר רב עם רבים מחבריו ללימודים. נראה שכל מעשה הכי קטן של אי צדק גרם לו לאבד את הצפון ולהביא צדק לעולם באגרופיו! דבר זה גרם לכך שסילבר עבר מבית ספר לבית ספר בתדירות גובהה. אדגר שם לב שאומנם כבר בתקופה הזו פניו של סילבר היו מחוצ'קנים למשעי, אולם לא נראה שהדבר הפריע לו יתר על המידע. עם חלוף השנים אפשר לראות כיצד סילבר שוקע יותר ויותר לתוך עולם המוזיקה, רב פחות ופחות עם הסביבה, אך לוקח קשה יותר את פרצופו המחוצ'קן.

לסילבר גם היו שיחות רבות עם דנה. בגיל צעיר השיחות היו רגועות ובהם הוא בעיקר סיפר על חייו ומה קורה לו, ודנה סיפרו לו סיפורי אגדות (גרים וכדומה). מידי פעם הוא היה מלווה אותה לארמון מפואר בו באולם גדול היא הייתה שופטת מיני אנשים ויצורים שונים. הזכרונות האלו אינם ברורים, כל עוד סילבר הולך עם סבתו באחוזה שבגוטהם הזכרון ברור, אולם עם המעבר לארמון המפואר הזכרונות מתחילים להתעמעם וכל מה שקורה באולם עצמו הוא רק שברים של זכרונות לא ברורים. כאילו הוא חלם על האולם ולא באמת חווה אותו. בזכרונות השבורים אפשר לראות אותה לעיתים לבדה, לעיתים עם עוד אנשים. לעיתים היא שופטת את היצורים השונים שלפניה, לפעמים עוזרת להם ולפעמים עושה עליהם קסמים.

לקראת גיל עשרים, כאשר סילבר החל יותר ויותר לשים לב לפניו, הוא התחיל לריב עם דנה רבות. לדרוש ממנה שתעזור לו ותשפר את פרצופו. הוא מספר על כך שהוא זוכר שהיא יכולה לעשות דברים מאין אלו! אולם דנה לא מסכימה וכאן אדגר חווה מכלי ראשון את אותן האמירות אשר סילבר סיפר לו. היכן שהיא מסבירה לו שזה לטובתו. שהפרצוף שלו אולי מחוצ'קן אבל זה יותר טוב מהרבה דברים אחרים שהיו יכולים ליפול עליו (נניח שיהיה משותק). וכשיהיה מבוגר הוא יסתכל לאחור ויגיד שאכן היה עדיף ככה.

עם עבור השנים, סילבר מתרחק ממשפחתו, מסבתו ומחבריו. שוקע אל תוך המוזיקה. הוא מנגן על כלים רבים וכך הוא מעביר את הזמן.

ג'ק מאתר כמה זכרונות חזקים בהם סילבר רגוע בביתו, עם ובלי דנה בתקופה בה לא התרגש מפניו. הוא ממפה את התבנית הרגשית הזו כבלופרינט בו ישתמש כדי לעדן את הזכרונות הקשים שלו. לאחר מכן הוא ניגש לזכרון הראשון (או הקרוב לזה) בו סילבר ממש התרגש מפניו והוא משווה את התבנית הרגשית שבו לבלופרינט שיצר על מנת לזהות את ההשתנות במאפיינים הרגשיים. נעזר בידע שהוריד עבור הנושא, ג'ק מסמלץ כיצד שינויים בזכרון צפויים להשפיע עליו וכיצד שינוי כזה ישפיע על ההרגשה שסילבר זוכר בעקבותיו. ג'ק מחשב את הרווח השולי שעולה מכל שינוי פוטנציאלי (utility maximisation function) על מנת לאתר את השינוי הקטן ביותר שיניב את התועלת הרבה ביותר.

מהזכרון הזה, הוא ממשיך לבא ועושה את אותו הדבר וכך הוא מתקדם לעתיד, מזהה בכל צעד את השינוי המועיל ביותר עד להווה כאשר הוא מקפיד שאופי השינוי שהוא מתכנן לבצע נותר עקבי בכל הזכרונות כדי להמנע מחוסר עקביות שסילבר לא יוכל להסביר בעתיד.

שעות אחכ, הוא בוחן את כל השינויים שתכנן ומריץ סימולציה אחת אחרונה, הפעם לכל הרצף. התוצאה הסופית שהוא מצפה לה היא שסילבר חווה את  כל מה שארע סביב פניו אך הוא פשוט מעולם לא התרגש מהם במידה משמעותית, ככל שזה משנה לסילבר העכשווי, הוא אולי התעצבן ואפילו התפרץ אבל לא נותר מזה משקע רגשי

חידוד: הוא לא מנטרל את המשקע הרגשי של הזכרונות לחלוטין אלא מעמם אותו, הופך אותו לפחות דרמתי לסילבר העכשווי כך שהאופי שלו לא משתנה רטרואקטיבית אלא התגובה הרגשית (והגופנית שתלויה בכך) שהוא יחווה מעכשיו תהיה מאוד מתונה.

הבוקר עוד שניה כבר נהיה צהריים כאשר ג'ק מסיים את עבודתו והוא מרוצה. למיטב מחשבתו, סילבר אמור להתייחס מהותית שונה לחצ'קוניו. מעשית  צריך יהיה לראות איך סילבר יגיב כשהוא יתעורר על מנת להיות בטוח בתוצאות. בנוסף לאישיות האנושית יש כושר התאוששות מופלא, שבמקרה הזה יכול להחזיר את המצב, מעט או הרבה, בחזרה. צריך יהיה בשבועות הקרובים לעשות עוד כמה סשנים, קצרים בהרבה, על מנת לחזק ולאושש את התפיסה המעודכנת שהוא בנה לתוך סילבר. אבל כל זה לא עוצר מג'ק להיות גאה בעבודתו. ביחס למורכבות העצומה הוא עשה עבודת ענקים. גם אם זה לא יעבוד הוא למד המון. אבל יש לו הרגשה שזה יעבוד ויעבוד היטב!

ג'ק מחכך את ידיו, מסתכל על סילבר ומחליט על המשך דרכו...

"עכשיו לחלק הכביכול פשוט" ג'ק חושב לעצמו, "וכביכול, היא מילת המפתח..." הוא מתמתח ועושה כמה תרגילים במושב שלו, זכר לימי הגיימינג שלו. הוא באמת מרוצה ממה שעשה עד כה, זה משמעותית מורכב יותר, אפילו מהעבודה האחרונה שעשה עוד בחייו הקודמים - כמלאך.

עוצר את עצמו מלשקוע בזכרונות של עצמו, ג'ק מתנער וחוזר למשימה שמולו: עדכון האובייקט, ספציפית את המאפיינים של הפנים של סילבר כך שהחטטים יוגדרו כנזק ולא כחלק אינהרנטי ואז... "פשוט" לרפא את זה. "הממ... מעניין שזה לפתע מקבל את התוית 'פשוט'...".

אדגר שותה את סוף הקפה הקר וג'ק צולל חזרה פנימה.

ג'ק צולל את תוך הפרטים הטכניים של זיהוי רשומות, פרמטרים ופרופרטיז של אובייקטים על מנת להצליח בעדכון של רשומות מקושרות ושאר הירקות. זוהי עבודה מאד סזיפית שצריכה לעבור על אלפים רבים של נתונים, מערכות היחסים בין הנתונים ופעולות (יכולות) שמנהלות את כל הבלוב נתונים הזה.

כאשר הוא מתחיל בחקירה לוקח כמה דקות לפני שהנתונים מופיעים לפניו. דבר שמרמז על אחת משתי תיאוריות (ויתכן יותר). הראשונה, כמו שאדריאן מידי פעם טוען, המשחק לא מסוגל ברמה הטכנית להכיל את כל הפרטים בעולם עד הקטן ביותר, ולכן עכשיו כשאדגר בוחן מידע אזוטרי שאיש לא בחן אותו לפניו, המשחק מייצר את המידע הנדרש. תיאוריה שניה היא שהמידע שמור בצורה מינימליסית (סטייל תוכנת הזיפ העתיקה) ונדרש זמן לפתוח את המידע לגישה ישירה.

בכל מקרה, לאחר שהמידע נהיה נגיש ג'ק צולל לתוכו. המידע מבולבל בצורה יוצאת דופן. בהתחלה ג'ק חושב שאולי בגלל שהוא שד אז אצלו המידע יחסית מסודר (סך הכל הוא בחן את עצמו פעמים רבות) וזה שסילבר הוא לא שד (או אולי בגלל שהוא פיה) המידע מבולבל יותר. אבל לאחר סקירה ארוכה הוא מגיע למסקנה שמישהו עבר על המידע ועשה בו שמות. נוספו חוקים שבכוונה שינו את הצורה המקורית. קצת כמו שג'ק תכנן לקחת את המידע הקיים ולשנות אותו כך שסילבר יראה אחרת.

ג'ק חושב איך הוא היה מסביר את מה שהוא תכנן לחבריו. נניח שערך הגוף של סילבר הוא 50 (דבר שכולל מראה של הגוף וגם את היכולות הפיזיות של הגוף כגון הלב שלו). הוא לא ירצה לגעת ישירות בערך הגוף כי שינויים כאלו יכולים לגרום ללב של סילבר לעבוד ב 250 פעימות לדקה ולקבל התקפת לב. במקום זה, הוא עוקף את הבעיה בכך שהוא מייצר פעולה חדשה שמוסיפה 50 לצורה החיצונית של סילבר. ואז הצורה תהיה בעלת ערך של 100 - שזה יפה, בזמן שהערך האמיתי של הגוף של סילבר ישאר 50.

לאחר חקירה ארוכה מסתבר לג'ק שמישהו עשה בדיוק את הדבר הזה לסילבר. ולכן יש כזה בלאגן וסיבוכיות גבוהה להבין את הערים והפעולות של הגוף! למעשה סילבר כפי שאנו רואים אותו כרגע הוא סילבר 2.0!

"האם אפשרי שסילבר הופיע בזכרונות רק בגיל העשרה שלו, כי רק אז, מה? יצרו אותו? הפכו אותו? איך בכלל באות פיות לעולם?". אדגר בודק מה השעה בחוץ - כבר שוב לילה, הוא רעב ועייף אבל ג'ק בטוח שהוא יכול למשוך עוד כמה שעות, "מזל שזה סוף שבוע", הוא חושב לעצמו.

ג'ק מאתר ספציפית את החלק בקוד שמתייחס לפנים - הוא ינסה לקצר את הזמן עי חיפוש שרשורים לחלקים מופשטים אך מהותיים כגון 'אף' מהקוד הבסיסי של אדגר. הוא מניח שהשינויים שנכפו על סילבר 2.0 יושבים 'על' קוד המקור. כאשר הוא מוצא את האף, הוא מנסה לבדל בין קוד המקור והקוד הזר - גם לו, כמלאך, יש 'כתב יד' משלו ואת הסגנון השונה ניתן לזהות

העבודה סבוכה ודורשת יד אמן לבחור מה היה במקור מול מה הוסף, הוא נאלץ לעשות הנדסה הפוכה למה שנעשה במקור וזה דבר סבוך ביותר. ג'ק נעזר ביצירת סימולציה למידע שהוא לוקח כך שהוא יוכל לזהות כיצד המידע מתחבר מאוסף עצום של פרטים ופעולות אל צורה בודדת ומובחנת. בהתחלה הסימולציות שהוא ביצע יצרו תועבות, אולם לאט לאט הוא מצליח גם להבין מה הן אותם פעולות/יכולות/פקודות שנוספו. ככל שהוא מתקדם הוא מתחיל לקבל צורת אדם מוזרה משהו. לוקח סימולציות רבות לפני שג'ק מבין שמדובר בעצם באדם עם כנפיים! אולם מרגע שההבנה הזו נחתה עליו, תוך סימולציות בודדות שמכניסות או מוציאות פעולות/יכולות/פקודות בודדות הוא הגיע לתוצאה - גבר מדהים ביופיו' מתנשא לגובה של כמטר ותשעים ומשקל 85 קילוגרם. שערו כהה, זקן בן מספר ימים על ראשו, עיניו חומות, פרצופו צר וארוך, גופו חלק ושרירי כשחיין. כנפיו הם לבנות עם נוצות רבות, יוצאות מגבו ומתפרשות לצדדים.

ג'ק מזהה שהשכבה של התיקונים שנוספה פוגעת בצורה מסיבית בקונסטרקט שנקרא סילבר. סילבר עובד בכ-שלושים אחוז ממה שהיה לו בעבר. כשבעים אחוז יעילות נלקחים על ידי כל התיקונים שנוספו לו. כך שלבוא ולנסות לשים עוד שכבה של תיקונים על השכבה הנוכחית אומנם אפשרי אך רק יפגע ויאט במערכת שנקראת סילבר. לפרום את המערכת הנוכחית ולחזור לעבר כנראה יהיה קל יותר ובברור ישפר את המצב מבחינת הביצועים.

https://ew.com/tv/2019/07/26/netflix-lucifer-final-season-episodes/

ג'ק...

מופתע.

בלשון המעטה.

אבל גם פרגמטי. הוא קודם מתעד את מצב המערכת שהוא רואה מולו. שנית, מתוך הנחה שמדובר במכלול שלם, הוא מחפש בתוכו את נקודת המפתח - ה linchpin, שאם מושכים/מפרקים/לוחצים עליה, כל המבנה קורס. לכשתמצא, הוא עושה שני דברים נוספים - מסמלץ את תגובת השרשרת, מנסה להבין כמה אלים הוא מעריך שזה יהיה ושנית, בודק האם הוא יכול ליצור רוטינה שתוכל לעשות זאת בשבילו, אם יידרש לכך בעתיד.

התיעוד שג'ק מבצע חלקי, הרבה מהמערכת משתנה תוך כדי החיים של האובייקט. אולם יחד עם הידע שנצבר בסימולציה, ג'ק מאמין שבעתיד תוך שעה קלה הוא יוכל לעדכן את מה שהשתנה ולחזור למצבו הנוכחי.

לאחר מכן ג'ק בודק האם אפשר לבטל חלקים בודדים (החצ'קונים) בלבד, אולם זה נראה אפשרי אך סבוך החלקים במערכת של סילבר 2.0 מסתמכים רבות זה על זה. צריך יהיה להתחיל להריץ סימולציות ולנטרל חלקים עד שזה יעבוד. תהליך שיכול לקחת עוד יום יומיים של עבודה עם סיכוי סביר שיצליח.

פתרון אחר שג'ק בוחן הוא לבנות שכבה נוספת שתנטרל את החצ'קונים במחיר של פגיעה נוספת בביצועים של האובייקט. את זה אפשר לעשות תוך כמה שעות, אך סילבר לא בטוח לגבי רמת הביצועים שתדרדר.

הוא מריץ כמה סימולציות לראות כמה פשוט לפרק את סילבר 2.0 והוא מגלה במהרה שזה די פשוט (בהנחה שאתה עשית את כל עבודה הרקע המסיבית שהוא עשה). קיימים עשרים ושבע נקודות מרכזיות (linchpin) שטיפול בהם יגרור תגובת שרשרת לכל שאר המערכת ויחזיר את סילבר 1.0 בחזרה. מאותן סימולציות הוא מזהה שהתהליך עצמו (של החזרה לסיבלר 1.0) יקח זמן לא מבוטל (בין יום ליומיים) והוא יהיה די אלים. הוא ידרוש הרבה אוכל/מיים ואנרגיה וסילבר כנראה ישפריץ לא מעט חלקי/נוזלי גוף ואנרגיה.

כשהוא מסיים את כל זה ג'ק מעיר את סילבר. סילבר מתעורר לו באיטיות, מחייך אל ג'ק, אז לפתע קולט במה מדובר והוא רץ אל המראה הקרובה. מסתכל בעצמו. ואפשר לראות אותו נמס באכזבה אל תוך עצמו "ידעתי שזה לא יעבוד..." הוא ממלמל אל עצמו "אבל לא משנה, לא באמת אכפת כבר מהחרא הזה על הפנים שלי." הוא מעודד את עצמו, מיישר את הגב וחוזר אל אדגר. "תודה שניסית" הוא אומר לו, "מה קרה אז?"

אדגר נראה מותש, וג'ק לא מסתיר את זה. הוא הולך למטבח, מגלה שוב, שאין שם דבר ראוי ואומר לסילבר: "בוא, נלך לאכול משהו לפני שאני מתמוטט ונדבר על מה שבא לך לעשות בזמן הקרוב, אני חושב שהגיע הזמן אולי להקפיץ את המוזיקה שלך מתחביב למקצוע? ראיתי שאתה ממש נהנה מזה"

בהנחה וסילבר לא משתגע מכך שעברו כמעט יומיים, כשהם יושבים על בוצריים כבדה, אדגר מספר לסילבר שהוא "בילה" בראשו של סילבר, נאבק שם ביצירי דימיונו של האחרון כשהם מנסים להגן עליו. הוא מפלפל את זה בקצת שברי זכרונות, מתאר אותם כחלומות כדי לספק אמינות מחד וקצת פחות קריפיות מאידך.

במשך השיחה, ג'ק מנטר את התגובות של סילבר, מודד את האובססיה לפנים ובאופן כללי את מצב הרוח שלו.

הוא שואל באיזו נקודה: "תגיד סילבר, האם יש משמעות מיוחדת בשבילך למספר שלוש? נראה שהוא חוזר על עצמו אצלך"

סילבר נראה רגוע עם כל ההסברים והזמנים. כנראה שזו לא פעם ראשונה שדברים מסוג אלו קרו לו. הוא קצת מאוכזב שבסוף החצ'קונים עדיין נשארו שם, אבל הוא גם לא לקוח את זה קשה.

"שלוש? לי לא באמת אכפת משלוש. לסבתא זה אכפת. ולאמא. שתיהן תמיד מדברות איך הכל הוא שלוש. סבתא אומרת ששתיים הוא חד מידי. כן - לא. שחור - לבן. יום - לילה. היא תמיד אומרת שזה צורת דיבור של גברים. גבר - אשה. חזק - חלש. ואסור לדבר ככה. שזה הורס את החיים אם מדברים ככה. וחייבים יותר חלקים. אז שאלתי אותה פעם אז למה לא עשר? כמו האצבעות. וואי וואי וואי, זה בכלל עצבן אותה. היא אמרה שאני מוגבל בשכל וששלוש זה הכי הרבה בכלל שאני יכול לתפוס. אבל אם לא הייתי כזה מוגבל אז ברור שתשע עדיף!" סילבר מגלגל בעיניים שלו "תשע, יא זקנה מטומטמת, מה ההבדל בין תשע לעשר? אז שאלתי אותה, כמובן בלי שאמרתי לה זקנה מטומטמת. אה כן, " סילבר תופס לך את היד "אל תגיד לה שאמרתי את זה עליה, היא מה זה תוריד לי ת'ראש".  לוקח לאדגר כמה רגעים להרגיע אותו לפני שסילבר ממשיך "אז היא אמרה שעשר זה מספר מטופש. זה מספר של בני אדם היא אמרה. חמש ועשר. שש של השטן. ושבע של האל. אז אמרתי לה שזה נראה לי מאד דומה. והיא אמרה לי שאני אדיוט! איזה מטומטמת. בכל מקרה, אמרתי לה שברגל שמאל יש לי שש אצבעות, אז מה, אני שטן? ואז היא הורידה לי סטירה! אתה קולט?" סילבר מסתכל ומוודא שאדגר עושה את הקולות המתאימים של מי שתומך בו, "היא הרביצה לי! היא אמרה לי שזה לא נכון ושתמיד אזכור שאני בן אדם. ואז... או, אה..." ואז סילבר נתקע ומסתכל על הרגל היחפה שלו. אדגר שמציץ עליה רואה שיש בה חמש אצבעות בלבד, אולם מבטו שם לב לצלקת המעידה על כך שכנראה היה ניתוח שהוריד את האצבע השישית. "בעצם היא אמרה לי לא לדבר על זה... אז תשכח מזה. בכל מקרה הכל שלוש. כן בטח. זה מאד חשוב. אין לי מושג למה..."

בכל הסיפור, אדגר משמיע את הקולות ועושה את הפרצופים הנכונים לסיפור. בסוף הפגישה הוא אומר בלחש: "קודם כל, לא הייתי אומר את הדברים האלה על סבתא שלך;" הוא מביט סביב, "יש לה אוזניים בקירות...". בטון רגיל הוא מוסיף: "בכל מקרה, אין בעיה, ואני לא אחשוף את הדברים הנוראים האלה שאמרת אבל עשה לי טובה, לך בקר אותה - זה ישמח אותה מאוד. היא אפילו אמרה לי שהיא מתגעגעת ורוצה שתבקר יותר אז עשה לחבר טובה? אני גם בטוח שהיא לא תציק לך מידי בעניין המספרים אם רק תגיד לה שאתה מבין שהיא רק דואגת לך"

**סוף סצנה**

> תוספת למוניטין עם "סילבר" 25%
>
>

> תוספת לידע "פיות" 3% ->
>
>

> -> תת ידע "חברת הפיות" 7%
>
>

> -> תת ידע "עסקאות" 3%
>
>

> (אלו שני תחומי תתי ידע בלתי תלויים לנושא הידע הראשי)
>
>

> תוספת ליכולת "עסקאות" 1% ->
>
>

> -> תת יכולת "שד" 1%
>
>

> -> תת יכולת "אנושי" 5%
>
>

> -> תת יכולת "פיה" 0%
>
>

> (אלו שלוש תתי יכולות הקשורות באופן בלתי תלוי ליכולת הראשית. שים לב שיש לך פוטנציאל לעשות עסקה פייתית אך לא מומש עד כה)
>
>

> תוספת ליכולת "התקן זכרונות (באנגלית: ???)" 7% תת יכולת "סימולציות" 14%
>
>