TIR

== TIR konvencijas darbības
mērķi ==
Starptautiskā muitas konvencija par autokravu pārvadājumiem lietojot
TIR karneti (turpmāk TIR konvencija) pieņemta Ženēvā 1975.gada 14.novembrī. No
konvencijas teksta izriet, ka tās darbības uzraudzību ir uzņēmusies Apvienoto
Nāciju Organizācija (ANO), jo ratificēšanas, atzīšanas, apstiprināšanas vai
pievienošanās dokumenti jānodod glabāšanā ANO ģenerālsekretāram[1].
Bez tam, minētā amatpersona pilnvarota sasaukt konvencijas pārskatīšanas
konferenci, kā arī paziņot dalībvalstīm par pieņemtajiem konvencijas teksta
labojumiem[2].
Latvija TIR konvencijai ir pievienojusies 1993.gada 19.oktobrī.

Par TIR konvencijas izstrādāšanas un darbības mērķi varētu uzskatīt
kravu starptautisko autopārvadājumu sekmēšanu un robežu šķērsošanas formalitāšu
vienkāršošanu un saskaņošanu starptautisko pārvadājumu jomā izmantojot
autotransportu. Pēc savas būtības apskatāmās konvencijas dalībvalstis sniedz
finansiālas garantijas par ievedmuitas vai izvedmuitas nodevas nomaksu tranzīta
valstī gadījumā, ja tranzīta krava netiek izvesta no valsts.

Par ievedmuitas vai izvedmuitas nodevām TIR konvencija uzskata muitas
un citus nodokļus, nodevas un maksājumus, kurus iekasē ievedot vai izvedot
kravas, jeb citiem vārdiem sakot muitas maksājumus[3].
Līdz ar to, var secināt, ka konvencija garantē muitas maksājumus un tas notiek
gadījumā, ja tranzīta procedūra netiek pabeigta, t.i. tranzītam paredzētā prece
tiek izlaista brīvam apgrozījumam tranzīta valstī bez muitas nodokļa nomaksas.
Katrai līgumslēdzējas puses valstij jānosaka maksimālo summu apmērs, kuru
samaksu var prasīt no garantijas asociācijas.[4] Konvencija rekomendē ierobežot garantijas
summu līdz 50 tūkstošiem ASV dolāriem par vienu TIR karneti[5],
kas nereti ir nepietiekoša, lai segtu visus par attiecīgo preci paredzētos
muitas maksājumus. TIR konvencija aizstāj nacionālo muitas procedūru
„Tranzīts”.

== Konvencijas darbības
pamatprincipi ==
Lai kontrolētu TIR konvencijas nosacījumu izpildi katrā dalībvalstī
jābūt muitas iestāžu atzītai garantijas asociācijai. Konvencijā ar garantijas
asociāciju saprot juridisku personu, kuru līgumslēdzējas puses muitas iestādes
atzinušas par to personu garantu, kuras izmanto TIR procedūru[6].
Latvijā šīs personas statusu ir ieguvusi Latvijas Autopārvadātāju asociācija
“Latvijas Auto”.

Ņemot vērā to, ka TIR konvencija, tāpat kā CMR konvencija, paredzēta
kravām, kuras tiek pārvietotas ar autotransportu, arī šeit ir fiksēts
transportlīdzekļa jēdziens. Par transportlīdzekli konvencijas ietvaros tiek
uzskatīts ne tikai mehāniskais autotransporta līdzeklis, bet arī jebkura
piekabe vai puspiekabe, kura paredzēta vilkšanai ar šo transportlīdzekli un
konteiners, bet sakabināti transportlīdzekļi, kuri pārvadājumu veic kā viens
vesels, konvencijā tiek dēvēti par transportlīdzekļu sastāvu[7].
Savukārt, ar vārdu “konteiners” konvencija saprot ne tikai izplatītākos 20 un jūras
konteinerus. Šajā kategorijā ietilpst arī pilnīgi vai daļēji slēgtas tvertnes,
kā arī dažādas speciālas konstrukcijas[8],
kas:

Ø  konstruētas tā, lai
tajās varētu ērti iekraut un izkraut kravas;

Ø  atvieglo kravas
pārkraušanu no viena transportlīdzekļa citā;

Ø  atvieglo kravu
pārvadāšanu ar viena vai dažāda veida transportlīdzekļiem, nepārkraujot to
saturu; un

Ø  pēc sava iekšējā
tilpuma nav mazākas par 1m3.

Kā jau apskatīts iepriekš, TIR konvencija paredzēta robežas šķērsošanas
formalitāšu vienkāršošanai, bet to nevar piemērot visos kravu pārvadājumu
gadījumos. Lai piemērotu konvencijas sniegtās priekšrocības, kravu tās
transportēšanas laikā nedrīkst pārkraut un tai jāšķērso vienu vai vairākas
robežas no vienas līgumslēdzējas puses valsts izvedmuitai līdz otras
līgumslēdzējas puses valsts ievedmuitai. Šis nosacījums nepārprotami nosaka, ka
konvencijas nosacījumu piemērošana var notikt tikai pārvietojot kravas starp
valstīm, kuras ir pievienojušās TIR konvencijai, un kravai pārvadāšanas laikā
jāšķērso vismaz vienas valsts robeža. Kravas var pārvietot arī vienas valsts
ietvaros, bet šajā gadījumā tām jābūt teritoriāli atdalītām, piemēram, ASV –
Aļaskas štats, Krievija – Kaļiņingradas apgabals. Bez tam jāatceras, ka no
muitas viedokļa ES ir viena valsts ar kopīgu muitas teritoriju un vienotu
muitas robežu, līdz ar to TIR konvencijas nosacījumi nav izmantojami kravu
pārvadājumos starp ES dalībvalstīm.

Tieši tāpat kā CMR konvencijā, arī TIR konvencijas nosacījumus var
izmantot multimodālajos pārvadājumos, ar iebildi, ka vismaz viens no TIR
operācijas posmiem starp tās sākumu un beigām jāveic ar autotransportu. Līdz ar
to, TIR procedūrā kravu pārvadājumus var veikt izmantojot jebkuru
transportēšanas veidu (pa dzelzceļu, jūru vai gaisu), bet vienam no
pārvadāšanas posmiem obligāti jānotiek ar autotransportu un kravu pārvadāšanas
laikā nedrīkst pārkraut citā transportlīdzeklī[9].

Kā jau izriet no TIR konvencijas nosaukuma, tā ir muitas konvencija un
tajā atsevišķi ir akcentēts, ka līgumslēdzējas puses valsts muitas darbinieki
parasti atzīst citu līgumslēdzēju pušu valstu muitu uzliktos nodrošinājumus,
protams, ar nosacījumu, ka tie nav bojāti[10].
Tas gan nenozīmē, ka muitas iestādes nekontrolē kravas, kas tiek pārvadātas
saskaņā ar TIR konvencijas nosacījumiem. Ja kravas tiek pārvadātas aizplombētos
transportlīdzekļos vai konteineros un nodrošinājums nav bojāts, tad
tranzītvalstu muitās tās pamatā netiek pakļautas muitas kontrolei. Minētās
kravas muitas kontrolei parasti pakļauj ar mērķi veikt iespējamo muitas
noteikumu pārkāpumu profilaksi, kā arī gadījumos, kad muitas iestādēm ir
konkrēta informācija vai pamatotas aizdomas par minētajiem pārkāpumiem[11].

Muitas kontroles ierobežošana saistīta ar to, ka starptautiskā kravu
pārvadāšanas sistēma lietojot TIR karnetes, paredz papildus garantijas
attiecībā pret nacionālajām procedūrām. Pirmkārt, TIR karnetē sniegtajām ziņām
par kravu jāatbilst nosūtītājā valstī sastādītajos muitas dokumentos
ierakstītajām ziņām, otrkārt nosūtīšanas vietā veiktā kontrole, kuru apstiprina
nosūtītājas valsts muita ar savu plombu, ir papildus garantija tranzīta un
saņēmējām valstīm. Un treškārt TIR sistēma paredz visu muitas maksājumu nomaksu
gadījumā, ja krava netiek izvesta no tranzīta valsts muitas teritorijas.
Iepriekš minētais varētu kalpot par iemeslu tam, ka kravas, kuras pārvadājot
izmanto TIR procedūru, tranzītvalstu muitās tiek atbrīvotas no ievedmuitas un
izvedmuitas maksājumiem[12].

Lai transportlīdzeklis varētu pārvadāt kravas izmantojot TIR procedūras
atvieglojumus, tam pēc savas konstrukcijas un iekārtojuma jāatbilst noteiktām
prasībām un jābūt atbilstoši sertificētam. Konstrukcijas, iekārtojuma un
sertifikācijas prasības noteiktas TIR konvencijas 2. un 3.pielikumā[13].
Jāpiebilst, ka transportlīdzekļu konstrukcijas prasības konvencijas pielikumos
atrunātas ļoti sīki un skrupulozi. Konvencijas 2.pielikumā “Noteikumi attiecībā
uz transportlīdzekļu tehniskajām prasībām, to atļaušanas veikt starptautiskos
muitas noplombēto kravu pārvadājumus” minēti galvenie pamatprincipi muitas
noplombēto kravu pārvadājumiem. Tos atļauts veikt tikai transportlīdzekļiem,
kuri konstruēti un iekārtoti tā[14],
lai:

Ø  kravu nevarētu
izņemt no transportlīdzekļa aizzīmogotā nodalījuma vai iekraut tajā, neatstājot
acīm redzamas muitas plombu uzlaušanas vai labojumu pēdas;

Ø  muitas plombas
varētu uzlikt ar vienkāršiem un drošiem paņēmieniem;

Ø  tajos nebūtu kravas
slēptuvju, vai vietas, kuras par tādām varētu izmantot;

Ø  visas vietas, kurās
novieto kravu būtu ērti pieejamas muitas apskatei.

Tas pats attiecas arī uz citiem konstrukcijas elementiem, piemēram, uz
kravas nodalījuma durvju eņģu stiprinājumu. Vismaz vienai no katras eņģes
stiprinājuma skrūves galviņai no ārpuses jābūt pilnīgi piemetinātai deformējot
to vai citām metodēm tā jāpadara no ārpuses neatskrūvējama. Tātad
transportlīdzekļa sertifikācija vērsta uz to, lai pilna pārliecība, ka
noplombētai kravai nav iespējams piekļūt bez ārēji redzamiem bojājumiem.

Transportlīdzekļa sertifikācija pati par sevi vēl negarantēs kravu
neaizskaramību. Kā jau tika minēts, TIR konvencijā liela uzmanība pievērsta
kravas telpu plombēšanai un tam, ka muitas iestādēm pārvadājuma laikā regulāri
jāpārbauda muitas nodrošinājums (plombas), tas ir, lai tās nebūtu bojātas un to
stāvoklis nodrošinātu kravas neaizskaramību.

== TIR procedūras kontroles
mehānisms ==
Muitas kontrole neaprobežojas tikai ar muitas nodrošinājuma pārbaudi
ievedot un izvedot kravas no muitas teritorijas. Muitas uzdevums kontrolēt
tranzīta kravas visā to kustības laikā, bet pie pietiekoši attīstītas ceļu
infrastruktūras šādas kontroles veikšana ir stipri apgrūtināta. Pārvadātājs
visdažādāko iemeslu ne vienmēr izvēlēsies taisnākos ceļus, līdz ar to muitai ir
ļoti grūti noteikt tās kontrolē esošās kravas atrašanās vietu un tikpat grūti
paredzēt kravas izvešanas laiku no muitas teritorijas. Šo un citu iemeslu dēļ
muitas kontroles pasākumu pastiprināšanai dalībvalstu muitas iestādēm dotas
tiesības savas valsts teritorijā noteikt konkrētu kravas pārvadājumu termiņu un
prasīt, lai kravas tiktu pārvadātas pa noteiktu maršrutu[15] jeb muitas ceļiem.

Praksē bieži vien muitas iestādes kontroles pastiprināšanai jau
esošajam citu valstu muitas nodrošinājumam pievieno savas plombas. Tāpat savas
plombas muitas iestādes uzliek gadījumos, kad ceļā vai tranzīta muitas iestādē,
pārbaudot kravu, muitnieki bija spiesti noņemt esošo kravas nodrošinājumu. Abos
minētajos gadījumos muitas amatpersonai jāizdara atzīmes par iepriekšējā muitas
nodrošinājuma noņemšanu un jauna uzlikšanu tās valstī lietotajās TIR karnetes
lapās un to paliekošajos kontroltalonos[16].

Vienlaicīgi kontroles pastiprināšana un tās vienkāršošana ir iemesls
īpašam marķējumam kravām, kas tiek pārvadātas saskaņā ar TIR konvenciju.
Pārvadājot kravas, kuras pakļautas konvencijas prasībām, transportlīdzeklim
jāpiestiprina īpašs marķējums – taisnstūra plāksnītes ar uzrakstu ‘TIR’ (balti
burti uz zila fona). Vienu plāksnīti piestiprina transportlīdzekļa priekšā,
otru – aizmugurē. Konvencijā precīzi milimetros noteikti ne tikai pašas
plāksnītes izmēri, bet arī burtu augstums un līniju platums. Šīs plāksnītes
piestiprina tādā veidā, lai tās būtu labi saskatāmas un tām jābūt noņemamām[17].
Praksē bieži vien uz ceļiem var redzēt transportlīdzekļus, uz kuriem minētās
plāksnītes piestiprinātas stacionāri un neatrodoties TIR procedūrā, labākajā
gadījumā, tās šķērsām pārlīmētas ar sarkanu vai citas krāsas līmlentu (it kā
pārsvītrotas). Faktiski to var uzskatīt par TIR konvencijas pārkāpumu.

TIR operāciju var veikt cauri vairākām izvedmuitām un ievedmuitām, bet
jāievēro sekojoši nosacījumi[18]:

Ø  izvedmuitām jābūt
tikai vienā valstī;

Ø  ievedmuitām jābūt ne
vairāk kā divās valstīs; un

Ø  izvedmuitas un
ievedmuitas kopskaitā nedrīkst būt vairāk par četrām.

## TIR karnete

Par dokumentālu apstiprinājumu tam, ka krava atrodas TIR procedūrā,
kalpo TIR karnete (grāmatiņa).[19] TIR karnetes (skat. 3.attēlu) tiek izsniegtas
noteiktam pārvadātājam un to derīguma termiņš ir ierobežots. Derīguma termiņu
nosaka garantijas asociācija, kas izsniedz karneti[20].
Saņemto TIR karneti nodot citam pārvadātājam ir aizliegts. Beidzoties derīguma
termiņam, karnete jānodod atpakaļ tās izsniedzējam - garantijas asociācijai,
Latvijā - “Latvijas auto”.

Katram transportlīdzeklim vai konteineram izsniedz vienu TIR karneti un
tā derīga tikai vienam pārvadājumam[21].
Tajā pat laikā TIR procedūrā šķērsojamo tranzītvalstu skaits nav ierobežots,
bet ko darīt gadījumā, ja tranzītvalstu skaits ir lielāks par karnetē tranzītam
paredzēto lapu skaitu? Šajā gadījumā konvencija pieļauj divu TIR karnetu
izmantošanu vienam pārvadājumam[22],
noformējot pēdējo tranzīta lapu pilno karneti slēdz un atver jaunu. Jaunu
karneti atver arī gadījumā, ja kāda iemesla dēļ tiek mainīta saņēmēja muitas
iestāde.

Karnete jāaizpilda uzmanīgi, jo tajā nedrīkst būt dzēsumi vai
aizkrāsojumi. Visus kļūdainos ierakstus drīkst labot svītrojot ar vienu
horizontālu svītru un nepieciešamības gadījumā papildinot ar vajadzīgajām
ziņām, bet ikviens šāds labojums ar savu parakstu jāapstiprina personai, kura
to izdarījusi, un jāapliecina muitas iestādē[23].
Ieraksti karnetē jāveic izmantojot mehāniskos līdzekļus (rakstāmmašīna, adatu
printeris, u.t.t.) tā, lai tie būtu salasāmi visās lappusēs, jo neskaidri
aizpildītas lapas muitas iestādei ir tiesības noformēšanai nepieņemt[24].

**4.attēls. TIR**
sistēmas darbības kontrole tranzītvalstī

Protams, ne vienmēr viss ir tik ideāli. Ja kāda no karnetes komplekta
lapām noteiktā termiņā kontrolējošā muitas struktūrvienībā netiek iesniegta
(parasti tā ir kravas izvešanu apliecinošā zaļā lapa), muita lūdz garantijas
asociāciju pārbaudīt pašu karneti, precīzāk tās pasakņus. Līdz ar to, karnetes
pasakņi kalpo papildus gan kā apliecinājuma, gan kontroles mehānisms abām
ieinteresētajām pusēm pārvadātājam un muitai. Pārvadātājam vai garantijas
asociācijai noteiktā termiņā jāiesniedz muitai pierādījumi par kravas izvešanu
no valsts, tas ir TIR tranzīta procedūras izpildi. Ja šādi pierādījumi netiek
iesniegti, muita uzskata, ka preces izlaistas brīvam apgrozījumam bez muitas
maksājumu nomaksas un radies muitas parāds, kura apjomā tiek piestādīts rēķins
garantijas asociācijai.