CITES

== CITES
konvencijas darbības mērķis un uzdevumi ==
Pēdējo 50 gadu laikā, dinamiski attīstoties starpvalstu tirdzniecībai
un pieaugot dzīves līmenim ekonomiski attīstītajās pasaules valstīs (bet
saglabājoties nabadzībai ekoloģisko preču eksportētājvalstīs), eko-preču
nelegālo tirgus apriti ir jūtami veicinājis pirktspējīgais un elitārais
pieprasījums pēc tādām dārgām un eksotiskām precēm, kā savvaļas reto sugu
dzīvnieki, augi un no tiem izgatavotie dekoratīva, medicīniska vai cita
rakstura izstrādājumi. Daudzām dabā reti sastopamām savvaļas sugām tas rada
arvien nopietnākus izzušanas draudus.

Lai aizkavētu savvaļas dzīvnieku un augu izzušanu, 1972.gadā ANO Vides
programmas konferencē Stokholmā, pēc vairāku Āfrikas un Āzijas valstu lūguma,
kuru flora un fauna jau bija reāli apdraudēta, tika ierosināts noslēgt
vienošanos starp valstīm par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām
savvaļas augu un dzīvnieku sugām.

Šobrīd pasaulē to pazīst kā CITES[1] konvenciju jeb ***1973.gada Vašingtonas***
konvenciju par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku
un augu sugām***. CITES konvencija ir spēkā no 1975.gada 1.jūlija un līdz***
2010. gada 1.jūlijam to jau ir ratificējušas 175 valstis[2],
kas sadarbojas kā CITES dalībvalstis (ieskaitot Latviju[3]).
CITES konvencija ir viena no retajām starptautiskajām konvencijām, kurai ir
izveidots savs logotips (skat. attēlu), ar kuru tā ir atpazīstama visā pasaulē.

Līdzīgi kā citās valstīs, arī Latvijā nozīmīga loma CITES prasību
īstenošanā ir muitai un citiem robežkontroles dienestiem (Sanitārajai
robežinspekcijai, Robežsardzei). Iekšzemē eko-preču aprites kontroli veic Vides
valsts inspekcija un policija.

**Attēls.**
Cites konvencijas logotips

Konvencijas darbību koordinē Sekretariāts
(atrodas Šveicē), bet reizi divos vai trijos gados notiek dalībvalstu
konference, kuras laikā tiek pārskatīta un optimizēta CITES darbība, pieņemot
dalībvalstīm saistošas rezolūcijas un lēmumus, kas vēlāk jāiestrādā
nacionālajos tiesību aktos, un pārskatot CITES pielikumos iekļauto sugu
sarakstus. Katra CITES dalībvalsts nosaka vienu vai vairākas uzraudzības
iestādes[4],
kas izsniedz CITES atļaujas un sertifikātus un koordinē konvencijas nosacījumu
ieviešanu, kā arī vismaz vienu zinātnisko institūciju[5],
kas sniedz ieteikumus par tirdzniecības ietekmi uz sugu saglabāšanu un veic
CITES īpatņu identifikāciju. Latvijā uzraudzības institūcijas funkcijas pilda
Dabas aizsardzības pārvalde un noteiktas trīs zinātniskās institūcijas –
Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultāte,
Latvijas Universitātes Bioloģijas institūts un
Latvijas Dabas muzejs.[6]

**CITES mērķis** ir
nodrošināt, lai savvaļas dzīvnieku un augu sugu starptautiskā tirdzniecība
neapdraudētu to eksistenci.[7] CITES dalībvalstis savvaļas sugu starptautisko
tirdzniecību regulē ar īpašu atļauju un sertifikātu sistēmu, kurā:

Ø  attiecīgie dokumenti
tiek izdoti tikai tad, ja ir izpildītas konvencijā noteiktās prasības; un

Ø  tos uzrāda pirms
īpatņu sūtījuma izvešanas no nosūtītājas valsts vai pirms ievešanas saņēmējā
valstī šķērsojot valstu robežas.

Pievienojoties konvencijai CITES dalībvalstis apņemas nepieļaut
tirdzniecību ar I, II un III pielikumā iekļauto sugu īpatņiem, izņemot
gadījumus, kad tā notiks saskaņā ar CITES konvencijas nosacījumiem.

== CITES
konvencijas uzbūve un darbības principi ==
CITES konvencija sastāv no pamatteksta un **I, II** un **III**
pielikumiem, kuros uzskaitītas apdraudētās savvaļas dzīvnieku un augu sugas.
Katrā no pielikumiem noteiktā sistēmā uzskaitītie dzīvnieku un augu īpatņi
pakļauti atšķirīgām regulēšanas pakāpēm, tas ir:

**I Pielikumā –** tiek iekļautas visas tās sugas, kurām draud
iznīkšana un kurām tirdzniecība kaitē vai var nodarīt kaitējumu. Tirdzniecība
ar šo sugu īpatņiem pakļauta īpaši stingrai kontrolei, lai turpmāk neapdraudētu
to izdzīvošanu, un ir atļauta tikai izņēmuma gadījumos.[8] CITES I pielikumā iekļautas vairāk nekā 932
dzīvnieku un augu sugu[9] (307 zīdītāju, 165 putnu, 86 rāpuļu, 15 zivju,
16 abinieku, 66 bezmugurkaulnieku un 298 augu sugu).

Šo sugu tirdzniecība pakļauta ļoti stingrai
kontrolei. To komerciāla izmantošana faktiski ir aizliegta un tikai izņēmuma
gadījumos, piemēram, zinātniskos nolūkos, atļauta I pielikuma sugu pārvietošana
un tirdzniecība. Jebkura I pielikuma sugas īpatņa imports, eksports vai
reeksports atļauts gadījumos, ja saņemtas CITES importa un eksporta atļaujas.
Tas nozīmē, ka gadījumos, kad nepieciešams pārvietot kādu no I Pielikumā
iekļautajām dzīvnieku un augu sugām, pirms šo darbību veikšanas jāsaņem
atļaujas gan izvešanas (eksporta), gan ievešanas (importa) valstī. Ja pielikuma
īpatņi tiek audzēti nebrīvē un domāti komerciāliem mērķiem, tiem tiek piemēroti
II pielikumā iekļauto sugu īpatņiem noteiktās prasības.[10]

**II Pielikumā –** tiek iekļautas:

a)      sugas, kurām šobrīd
vēl nedraud iznīkšana, bet kuras var kļūt apdraudētas, ja tirdzniecība ar šo
sugu īpatņiem netiks pakļauta stingrai kontrolei, lai nepieļautu tādu
izmantošanu, kas nebūtu savienojama ar izdzīvošanas iespējām;

b)
sugas, kurām jābūt pakļautām kontrolei, lai tirdzniecību
ar a) daļā minēto sugu īpatņiem varētu pakļaut efektīvai kontrolei.Šajā pielikumā iekļautas vairāk nekā 33 078 dzīvnieku un augu sugu[11] (319 zīdītāju, 1275 putnu, 535 rāpuļu, 71
zivju, 98 abinieku, 2101 bezmugurkaulnieku un 28 679 augu sugu).

Jāatzīmē, ka šajā pielikumā iekļautas arī tās
sugas, kuras starptautiskās tirdzniecības dēļ ir būtiski apdraudētas, jo tās ir
līdzīgas citām II pielikumā minētajām sugām. Atšķirība no I Pielikuma sugu
pārvietošanas ir tā, ka II pielikuma sugu izvešanas vai ievešanas gadījumā
nepieciešams saņemt tikai izvešanas valsts izsniegtu CITES eksporta atļauju
(ievešanas valsts vai importa atļauja nav nepieciešama).

**III Pielikumā –** tiek iekļautas sugas, kuras kāda dalībvalsts
noteikusi par kontroles objektu savā jurisdikcijā, lai novērstu vai ierobežotu
izmantošanu, un kuru tirdzniecības kontrolei nepieciešama sadarbība ar citām
dalībvalstīm.

Jebkuru konvencijas III pielikuma sugas īpatņu
izvešana atļauta tikai pēc eksporta atļaujas saņemšanas un uzrādīšanas
kontrolējošajām iestādēm. Ja īpatnis tiek ievests dalībvalstī no valsts, kura
nav ieviesusi tā aizsardzības pasākumus, jāuzrāda to apliecinoši dokumenti.

Katrs CITES dokuments ir derīgs tikai vienam
īpatņu pārvadāšanas gadījumam.[12]

CITES konvencija nav tiešā veidā ar muitas jomu saistīta, bet tās
nosacījumu izpildi uz valsts un muitas robežas kontrolē muitas iestādes.
Skatoties no formālās puses jāatzīst, ka CITES īpatņi ietilpst „preces”
kategorijā un tiek pakļauti muitas kontrolei, bet lielākās problēmas šeit
saistītas ar šo īpatņu atpazīšanu. Ar vārdu „īpatnis” konvencija saprot ne
tikai dzīvus dzīvniekus un augus, bet arī katru viegli identificējamu tā daļu
vai derivātu.[13] Savukārt
ar **derivātiem** saprot izstrādājumus, kas pilnīgi vai daļēji
izgatavoti no CITES pielikumos minēto sugu īpatņiem, piemēram: ziloņkaula izstrādājumi – rotaslietas,
interjera priekšmeti, klavieru taustiņi u.c;

No iepriekš minētā var secināt, ka CITES īpatņu
identifikāciju var veikt tikai attiecīgās jomas speciālist un muitas
amatpersona tā varētu būt ļoti retos gadījumos. Līdz ar to muitas amatpersonu
kompetencē ietilpst atlasīt no pārvietojamo preču klāsta iespējamos CITES
īpatņus un pārbaudīt ievešanas legalitāti. Ja preču ievedējs nespēj uzrādīt
ievešanai nepieciešamos dokumentus (CITES sertifikātus), aizturēt tos,
nekavējoši ziņot CITES uzraudzības un zinātniskajām institūcijām un aizturētos
īpatņus nodot ekspertīzei. Atbilstoši ekspertīzes slēdzienam ir divi iespējamie
tālākās darbības varianti. Ja aizturētā prece atbilst vai tās sastāvā ir CITES
īpatņu klātbūtne, tā tiek konfiscēta un preces ievedējam tiek piemērotas soda
sankcijas. Konfiscētie īpatņi tiek nodoti attiecīgi Zooloģiskam dārzam,
Botāniskajam dārzam vai dabas muzejam. Savukārt, ja aizturētā prece tiek atzīta
par CITES aizsardzības sfērā neesošu, prece tiek atgriezta atpakaļ īpašniekam
un atļauts veikt paredzētās darbības.

[1] CITES - *Convention*
on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora (angļu val.)

[2] www.cites.org

[3] Latvija pievienojās CITES
konvencijai 1997.gada 12.maijā kā 135.dalībvalsts.