Driver

**Driver** on autolla huristelua kolmannen persoonan kuvakulmasta, jossa pelaaja on poliisi peiteroolissa. Peli on jokseenkin merkittävässä statuksessa siitä hyvästä, että se hioi autolla ajon fysiikkaa ja antoi pelaajalle tilaisuuden kaahata muun muassa Miamissa ja New Yorkissa.

## Realistisuuden hinta

Ohjattavan auton mallista riippuen se joko liikkuu sulavasti tai on kuin tankki. Autosta riippumatta käännökset on kuitenkin aloitettava hyvissä ajoin, sillä ainakin itselläni kääntyminen tapahtui pienellä viiveellä. Kovassa vauhdissa luonnollisesti ajoneuvon hallinta hankaloituu. Vauhdista huolimatta hidas ruudunpäivitys saa pelin tuntumaan hitaammalta mitä se on, vaikka tiukat aikarajat tekevätkin pelaamisesta hektisen.

## Haasteellisuuden juhlaa

Jo pelin alkumetreillä pelaajalla saattaa livahtaa jalka suuhun, kun parkkihallissa käytävä tutoriaalikenttä on hyvin tiukalla aikarajalla höystetty. Kaikki kuviteltavissa olevat stuntit on tehtävä lähes täydellisesti kolhimatta autoa, jotta pelissä pääsee etenemään. Ehkä pelin suurimpia heikkouksia onkin sen tarjoamat vaikeustasopiikit, jotka toki ravistelevat hereille, mutta vaativat pelaajalta toisinaan liikaa.

Tehtäviä on yleensä neljän sorttista: Ehdi seuraavaan etappiin ennen ajan loppumista, karista poliisit kannoilta, kolaroi jahdattavan auto säpäleiksi tai seuraa kohdetta perille asti. Toisinaan tehtävä voi olla yhdistelmä näitä kaikkia. Pelaajalla on kaksi mittaria kellon lisäksi käytössään, nimittäin auton kestävyysmittari sekä rikosmittari. Jos auto romuttuu kesken tehtävän tarpeeksi, on tehtävä hylätty. Rikosmittari sen sijaan kertoo miten paljon poliisiyksiköitä on pelaajan kimpussa. Rikosmittaria ei saa alas millään, joten se on parasta pyrkiä pitämään nollassa. Poliiseja kiinnostaa pelaajassa lähinnä se, ajaako hän ylinopeutta tai kolaroiko hän. Jos poliisit ohittaa hissukseen, ei heistä ole vaivaa. Valitettavasti törkeän tiukat aikarajat pakottavat kaahaamaan kohteesta A paikkaan B lähes yhtään kaasua säästelemättä.

## Tuuripelillä ja glitcheillä läpi

Pelin yksi suurimmista ongelmista on sen satunnaisuuteen nojaava vaikeustaso. Mikäli pelaajan tielle sattuu mahdollisimman huonolla hetkellä poliisi, ei heidän jahdilta voi välttyä. Useat tehtävät kuitenkin vaativat, että poliiseista hankkiutuu eroon päästäkseen turvapaikkaan. Jos poliisi ilmestyy turvapaikan eteen, on tehtävä käytännössä hävitty. Onneksi kaikki tehtävät eivät vaadi poliisien karkoittamista, mutta suurin osa kyllä.

Virkavalta ja rikolliset yrittävät pysäyttää pelaajan hakeutumalla ohjuksen lailla päin konepeltiä, joten heidän karistamisensa ainakin loppumetreillä on usein vaikeaa. Mikäli heitä ei saa houkuteltua törmäämään puita tai rakennuksia päin matkan aikana, on pelaajan uhrattava omaa elämämittariaan päästääkseen heidät päiviltä. Tämäkin on ikävän paljon sattumasta kiinni, milloin on ruuhkaa johon houkutella heidät törmäämään ja milloin ei.

Lisäksi on vielä mainittava erikseen, että pelin viimeinen tehtävä on katastrofaalisen vaikea. Auto on saatava ehjänä kaupungin toisesta päästä toiseen samalla, kun tiesulut ja jahtaavat autot yrittävät tehdä pelaajasta selvää. Yksikin osuma autoon voi kääntää sen 180 astetta ja altistaa sen romutukselle. Rehellisesti sanottuna sadan yrityksen jälkeen en enää kestänyt ja käytin gltichiä päästäkseni seinän läpi hukuttaakseni auton ja jostain syystä siten päästäkseni tehtävän läpi.

En voi valitettavasti suositella Driveriä kuin nostalgian nälkäisille tai ajopelien historiasta kiinnostuneille. Vaikka pelit saavatkin olla omaan makuun haastavia, tahdon niiden olevan reiluja, enkä koe näkemykseni osuvan yksi yhteen tämän pelin kanssa.

## Soundtrack

Onneksi suurimman osan ajasta Driverin taustaa mehevöittivät svengaavat musat, jotka painautuivat hyvässä mielessä mieleen. Tässä muutama poiminta.