Küitské knížectví

Zpět do trpasličích knížectví: Trpasličí knížectví

## Úvod

„Eskymáci/Sibiř“

Kromě huňatých stepních koní si tito trpaslíci dokázali osedlat i mnohem větší a nebezpečnější zvířata, jako jsou velcí severští mufloni, losi a medvědi. Právem si říkají páni bestií a jejich armáda má ve svém arsenálu kromě klasických zvířat i rozličná monstra a příšery z promrzlých plání konce světa. Velcí hrdinové jejich lidu jsou známi tím, že na těchto bestiích jezdí do bitvy.

## Geografie

Na severu Küitska se rozkládá kamenitá tundra navazující na celoročně zasněžené hory. Dominantou krajiny jsou husté jehličnaté lesy se zrádnými bažinami, které v zimě zamrzají a vytvářejí několik metrů tlustou vrstvu ledu. Mezery mezi lesy vyplňují řídce travnaté pláně. Na jihu krajina pozvolna přechází v pahorkatou step Zünu. Na západě pak začínají travnaté pláně houstnout na hranicích se Swietskem. Zem křižuje několik velkých řek, které kromě té největší částečně zamrzají v zimě.

## Politická geografie

### Muusbés

Hlavní město Küitského knížectví a sídlo knížete. V překladu do larštiny znamená Muusbés ledová borovice. Uprostřed města stojí největší a nejstarší borovice v knížectví, která ze svých menších sester dosahujících průměrně kolem 30-40 metrů výšky činí pouhé trpaslíky se svými 117 metry. Jelikož se její dny začaly blížit konci, cech mágů vody obdařených ledovou magií byl pověřen, aby ji pečlivě zapečetil v ledu a neustále o ni pečoval, aby borovici neublížil zub času. Toto kouzelné místo je hustě protkáno magickou energií a je sídlem hned několika významných cechů mágů, z nichž nejprominentnější jsou cechy mágů vody a ohně.

## Ekonomika

Těžba dřeva a železné rudy, rybolov, kůže

## Obyvatelstvo

### Muus kihi

Küitští trpaslíci nebyli prvními obyvateli drsné země, jež dnes zvou svým domovem. Dlouho před nimi tuto mrazivou krajinu obývaly bytosti, kterým začali trpaslíci říkat muus kihi, což v překladu do larštiny znamená ledoví lidé. Jak trpaslíci pomalu osidlovali tuto část světa, začali muus kihi pomalu mizet. Je to tak dávno, že si už nikdo z trpaslíků nepamatuje, jestli důvodem jejich zmizení byly boje s trpaslíky nebo něco jiného. Muus kihi mizeli tak dlouho, až nakonec zmizeli úplně a stali se pouhou legendou minulosti.

Avšak, když jsou v zimě mrazy nejkrutější a celá krajina je zahalená hustou bílou mlhou, občas dojde k něčemu strašnému. Trpaslíci pak v dalších dnech nalézají vyvražděné vesnice, pokryté hustou vrstvou sněhu a ledu a tehdy si vždy vzpomenou na jméno muus kihi. Žádný z těchto incidentů doposud nikdo nepřežil, aby o tom mohl vyprávět, i když čas od času se najde nějaký pomatenec, který tvrdí, že spatřil muus kihi v horách, nebo při sněhové bouři. Takovéto děsivé příběhy se pak s oblibou vykládají po večerech u praskajícího krbu. V těchto příbězích jsou muus kihi obvykle popisováni jako vyšší než lidé, v ocelových plátových zbrojích s rohatými helmicemi, obvykle třímající mohutné ledové sekyry a s mrazivě modře planoucíma očima hněvem a nenávistí.

Povídá se, že přeživší této prastaré rasy se skrývají hluboko v jeskyních ledovcových hor a v zimě vyrážejí lovit trpaslíky, kteří jim ukradli jejich zem. küitští trpaslíci se muus kihi bojí tak, jako ničeho jiného na světě. Koluje mezi nimi legenda, že muus kihi jednou povstanou ze svých ledových úkrytů a zbarví Küitsko do ruda krví trpaslíků. Küitští trpaslíci by na muus kihi moc rádi zapomněli, ale nevysvětlitelně mizející vesnice a četné runové rytiny v jeskyních po celém Küitsku a částech severovýchodního Swietska jsou jejich věčnou připomínkou, jež nahání strach v srdcích trpaslíků dodnes.