Польсько-Литовська держава (СПН)

**Польсько-Литовська держава** — історична держава, що знаходилася на території сучасних Польщі, Литви та Жемайтії. Була двонаціональною державою поляків і литвинів.

## Історія

Держава була утворена у 1813 році на території Королівства Польща і Великого Князівства Литовського, що було утворене на території сучасної Литви і Жемайтії. Україні також пропонували долучитися до союзу і створити таким чином стару концепцію "Речі Посполитої Трьох народів", однак керівництво України від цього відмовилося. Після завершення процесу формування кордонів Польщі і Литви нарешті, 14 червня 1813 року був підписаний Ковенський договір, за яким дві держави об'єднувалися в одну зі спільним монархом і парляментом (Сеймом). Повний титул монарха — Король Польський і Великий князь Литовський. Але самого монарха поки що не було, тому регентом став генерал Юзеф Понятовський. 13 серпня 1813 року монархом став Карл Ґоґенцоллерн, син короля Пруссії Фрідріха-Вільґельма ІІІ, під іменем Карл-Авґуст. У державі почалися реформи, у 1818 були введені парляментські вибори.

У 1825 році, коли король уже виріс, регент Юзеф Понятовський склав свої повноваження перед ним.

### Переворот Дмовського

6 червня 1906 року у Варшаві — столиці Польсько-Литовської держави, стався державний переворот — воєнізоване крило партії "Національно-радикальний табір" захопило державні установи — заарештували Уряд і змусили Парлямент прийняти низку законів під дулом зброї — скасувати на деякий час конституцію, встановити воєнний стан, запровадити нову назву для голови уряду — Верховний правитель Польсько-Литовської держави і посадити на цю посаду Дмовського. Парлямент виконав усі вимоги бойовиків, після чого був просто розігнаний стрільбою. Разом з цим почалося захоплення державних і місцевих установ по всій країні (див. Громадянська війна в Польсько-Литовській державі); найбільший опір зустрічали у Литві, адже Дмовський і його партія були відомі литвинофоби. 13 червня були проведені позачергові вибори до парляменту з безліччю порушень і фальсифікацій, за офіційними результатами яких перемогу одержав "Національно-радикальний табір". Громадянська війна закінчилася наприкінці 1906 року перемогою націоналістів. Дуже швидко у Польщі-Литві встановили жорстку авторитарну ультраправу націоналістичну олігархічну диктатуру.

## Державний устрій

Держава була федеративною конституційною монархією з Королем Польщі і Великим князем Литовським як формальним головою держави. Насправді ж фактичним головою держави був голова уряду, а найвищим органом влади були національні збори, що складалися з Сойму (нижня палата) та Сенату (верхня палата). Вибори у парламент проходили кожні 5 років. Адміністративно поділялася на дві країни — Королівство Польща та Велике князівство Литовське, кожна з яких мала свій однопалатний парламент — Сойм. Також у кожного суб'єкта був свій уряд.

## Список голів уряду

1. ↑ 11 листопада 1916 року, після зайняття Варшави німцями, Польський сейм проголосив незалежність Польщі від Польсько-Литовської держави, про вихід Польщі з федерації і про створення королівства, але вже без династії Ґоґенцоллернів. Це не визнали жодні держави, крім Центральних, оскільки вибори в Сейм були проведені незаконно. 17 листопада 1917 Литва оголосили незалежність і створення республіки, що також не було визнано ніким, крім Центральних держав. Але у 1919—1920 усі країни світу визнали і Польщу (яка вже стала республікою), і Литву, але авторитарний уряд у вигнанні не визнавав ці державні утворення, і продовжував визнавати свій уряд єдиним легітимним. Цей уряд саморозпустився у 1924 році.