Maeve Magee

*"Óró, sé do bheatha bhaile*

*anois ar theacht an tsamhraidh."*

**Maeve Magee** (iiriläisittäin **Meadhbh Mag Aodha** [*miev' mag ei'a*]) on irlantilainen puoliverinen noita ja Velhoneuvoston edustajajäsen. Ennen velhoneuvostoon pääsyä hän teki ansiokasta uraa Taikaministeriön kansainvälisen taikayhteistyön osastolla, tehden läpimurtonsa osaston johtoportaaseen avarrettuaan lentäviä mattoja koskevaa lainsäädäntöä yhteistyössä Intian taikaministeriön kanssa. Mageen ajamat muunnokset eivät täysin raukaisseet lentävien mattojen kieltoa Brittein saarilla, mutta niiden maahantuonti sallittiin, joka kohotti britannialaisten ja monien itämaisten noitien ja velhojen taloudellista yhteistyötä merkittävästi.

Velhoneuvostossa Magee on pitänyt paikkaa muutaman vuoden ajan. Isänsä Owen Mageen poliittista vakaumusta mukaillen hän on ajanut irlantilaisten noitien ja velhojen alueellista itsemääräämisoikeutta ja tullut asiaa ajavan epävirallisen puolueryhmän, Seamairin (eli Apiloiden) puheenjohtajaksi. Puolueen linja on Mageen johtokaudella mennyt radikaalimpaan suuntaan, ja puheenjohtaja on itse todennut, että heidän lopullinen päämääränsä on Dubliniin perustuva Irlannin taikaministeriö, jonka vaikutuspiiriin kuuluu myös Pohjois-Irlannin alue.

Yleisissä taikamaailman asioissa Mageen vakaumus on kallellaan puhdasverisyyden säilyttämiseen ja tavoittelemiseen, noitien ja velhojen ylivertaisuuteen jästeihin ja taikaolentoihin nähden sekä täydelliseen vieraantumiseen jästimaailmasta, jotta salassapitosäännöstä noudatettaisiin ja jotta verenperintö ei sekoittuisi. Ei-taikoviin ja taikaolentoihin ei Mageen retoriikassa kohdistu ehdotonta vihaa, vaan hänen vakaumuksensa ovat rationaalisesti perusteltuja. Toisinaan yksittäisten pointtien perille ajamiseksi hän on turvautunut kärkevään ja tunneperäiseen puheeseen, joka ilmenee enenevissä määrin irlantilaisten etnonationalistista asiaa ajaessa. Eräs kiistanalaisimmista Mageen ajamista asioista on ollut jästisyntyisten hyväksyminen velhoyhteisöön sillä ehdolla, että heidät eristetään jästiperheistään ja vartutetaan velhoperheen ottolapsena tai heitä varten suunnitellussa kasvatuslaitoksessa.

## Tausta

Maeve syntyi ja varttui Islandmageen niemimaalla Pohjois-Irlannissa, ja on siten lain edessä Iso-Britannian kansalainen. Suullisesti periytyneen historian mukaan alue oli jo muinaisista ajoista lähtien ainoastaan druidien asuttamaa, mutta jästien saapumisen jälkeen puhdasverisyys hävisi ja Mageet omaksuivat jästeille ominaisia nimiä ja tapoja. Salassapitosäännöksen ja vuoden 1711 Islandmageen noitavainojen jälkeen suvun jäsenet alkoivat haikailla muinaisen druidiperintönsä perään ja ihannoida puhdasverisyyttä siitä huolimatta, että se heiltä puuttui. Maeven vanhemmat eivät poikenneet tästä perinteestä ja he kasvattivat kaikki lapsensa niin iirin- kuin englanninkielisiksi velhoiksi ja noidiksi ja opettivat heille kaiken suvun myyttisestä druiditaustasta.

Hän meni Tylypahkan noitien ja velhojen kouluun 11-vuotiaana, jossa hänet lajiteltiin Luihuiseen. Noin 13-vuotiaana hän alkoi enenevissä määrin ymmärtää isänsä Owen Mageen, - joka oli Irlannissa julkaistavien velholehtien toimittaja ja eräänlainen yhteiskunta- ja mielipidevaikuttaja - puheita irlantilaisten velhojen ja noitien itsemääräämisoikeudesta. Aatteesta inspiroituneena Maeve ryhtyi kiinnittämään huomiota velhoyhteisön poliittiseen toimintaan ja muodostamaan nykyistä maailmankatsomustaan. Viidennellä lukuvuodellaan Taikaministeriön toimeenpanovallan kehnous Irlannissa hahmottui hänelle alueellisen taikalainvalvonnan niukkuudesta, kun hänen kotiseudullaan virinnyt kiellettyjen taikaesineiden salakuljetus ja myynti kärjistyi Velhoneuvoston säätämiin kulkurajoituksiin, jotka eivät kuitenkaan tuottaneet tulosta paikallisella tasolla. Maeve varmistui viimeistään tuolloin, ettei Britannian taikaministeriö pystynyt toteuttamaan tarkoitustaan Irlannissa tarpeeksi tehokkaasti, ja hän alkoi hahmotella mielessään autonomista irlantilaisten noitien ja velhojen osastoa ministeriöön. Lopulta poliittisen tilanteen kehittyessä tämäkään ei riittänyt, ja Maeve alkoi puhua oppilastovereilleen avoimesti itsenäisestä Irlannin taikaministeriöstä.

Nuorella politiikonalulla oli kuitenkin valitettavan jalostamaton lähestymistapa aiheeseen. Maeve kuvaili muille usein utopistista irlantilaista puhdasveristen paratiisia, jossa jästeillä ja jästisyntyisillä ei olisi minkäänlaista sijaa, ja jossa kotitontut, maahiset, kentaurit ja vedenväki pidettäisiin erittäin lyhyessä talutusnuorassa. Tylypahkan henkilökunta reagoi tähän kieltämällä Maevea jatkamasta asian esittelyä, johon tyttö puolestaan reagoi perustamalla sananvapautta edistävän oppilaskerhon, Smaointe Saorin ("vapaasti ajattelevat"). Kerho ehti kerätä muutamia jäseniä, kunnes se määrättiin lakkautettavaksi ja Maevea uhattiin väliaikaisella erotuksella. Isän kanssa käydyn kirjeenvaihdon seurauksena Maeve päätti lopulta myöntyä henkilökunnan vaatimuksiin, mutta säilytti monia aikaisempia haaveitaan. Varttuessa nämä haaveet tulivat kuitenkin realistisemmiksi.

Maeve valmistui Tylypahkasta pitkälti keskinkertaisin arvosanoin S.U.P.E.R. -tutkinnossaan, joista kuitenkin Yrttitieto ja Taikuuden historia saivat odotukset ylittäviä. Pian sen jälkeen hän pestautui Taikaministeriöön erilaisten osastojen sihteerintyöhön, kunnes hänelle lopulta löytyi pysyvä paikka kansainvälisen taikayhteistyön osastolta. Siellä työskennellessään hän nousi ajan kanssa virkailijasta diplomaatiksi, ja muutti useammaksi vuodeksi Intiaan neuvottelemaan velhoyhteisöjen välisistä maahantuontiin liittyvistä seikoista. Suhteellisen nuori Maeve tuotti positiivisen yllätyksen, kun hän sai taivutettua Velhoneuvoston oikaisemaan lainsäädäntöä niin, että lentäviä mattoja saatettiin tuoda Intiasta ja kaikista muistakin maista Iso-Britanniaan ja Irlantiin. Pian tämän jälkeen hän nousi taikayhteistyön osaston lautakuntaan. Aikansa siellä oltuaan hänen hakemuksensa Velhoneuvoston jäseneksi meni läpi.

Velhoneuvostossa hän ryhtyi nopeasti vaikuttamaan hallintoelimen parlamentaarisessa siivessä, vaikka hänen tehtäviinsä kuului sen lisäksi oikeusjärjestelmään osallistuminen. Maeve oli kärkijoukoissa perustamassa jo pitkään Velhoneuvostossa läsnä olleen irlantilaisaatteen vakiinnuttamista puolueeksi, joka pystyisi yhdistämään aatteen kannattajia ja luomaan sille virallista pohjaa. Tästä muodostui Seamair, paljolti irlantilaisista neuvoston jäsenistä koostuva etujärjestö, jonka johtajana oli aluksi Fingal Quigley. Taikaministerin ja muiden Velhoneuvoston jäsenten painostuksesta puolueen johtajuus ja jäsenmäärä vaihteli, kun Seamairin tunnettuja jäseniä hyllytettiin aatteen kitkemiseksi ja Iso-Britannian Taikaministeriön vaikutusvallan turvaamiseksi. Vasta Maeven astuttua puheenjohtajan virkaan alkoi puolue saada pysyvää edustusta ja tunnustusta Velhoneuvostossa.