Murha Sairaalasiivessä

## Joitakin hahmoja

**Alma Brown:** 6-luokkalainen sairaalasiiven harjoittelija, joka kuuluu Korpinkynteen. Alicen kaksoissisko.

**Alice Brown:** 6-luokkalainen sairaalasiiven harjoittelija, joka kuuluu Korpinkynteen. Alman kaksoissisko.

**Matami Minpomi** 24-vuotias noita, joka on juuri valmistunut noitien/velhojen sairaalanhoitajaksi ja työskentelee Tylypahkan sairaalasiivessä.

**Walter Wright:**

## Tapahtuma aika

**Kauan** Harry Potterin kuoleman jälkeen

## Tausta tietoja

Tylypahkan uusien opetusmateriaalien mukaan jokaisen kuudesluokkalaisen täytyi käydä tutustumassa johonkin tulevaisuuden työhön ennen seitsemännen vuoden S.U.P.R kokeita. Työharjoittelua kutsuttiin tylypahkassa nimellä VTA (velhojen työaika). VTA vaihtoehtoja oli monia. Oli mahdollisuus mennä taikaministeriöön, viistokujalle, Irvetaan tai jäädä Tylypahkaan esimerkiksi opettajien, kotitonttujen ja sairaanhoitajan avuksi.

Alice ja Alma olivat identtiset kaksoset, jotka olivat päättäneet mennä sairaalasiipeen nuoren Matami Minpomin avuksi.

## Tarina alkakoon

Alice ja Alma istuivat sintsipäällysteisillä tuoleilla rehtorinpöydän edessä. Tytöt vilkuilivat vähän väliä toisiaan pitäen käsistään tiukasti kiinni. Molemmista huomasi innokkuuden ja jännityksen. Yhtäkkinen rykäys sai molemmat tytöt säpsähtämään. "Haluaisitte siis mennä sairaalasiipeen tekemään VTA harjoittelun?" möreä mies ääni kysyi. Tytöt nyökkäsivät täysin samaan aikaan jäykästi. "Kävin juttelemassa Matami Minpomin kanssa ja hän todella ilahtui kuullessaan tästä ilouutisesta", rehtori sanoi hymyillen leveästi. Tytöt huokaisivat helpotuksesta ja hymyilivät takaisin. "Harjoittelunne alkaakin ylihuomenna joten pitäkäähän hauskaa!", rehtori lisäsi ja nousi samalla sesomaan. Tytöt kiittivät ja lähtivät käsikädessä hyppien ja suut leveänä hymyillen illalliselle suureensaliin.

Seuraavana iltana Korpinkynnen oleskeluhuone oli täynnä kuudesluokkalaisia juttelemassa tulevasta VTA harjoittelusta. Alice ja Alma keskustelivat innokkaina aiheesta Selman kanssa. "Pääsitkö sinä Taikaministerin toimistohuoneeseen VTA harjoitteluun?" Alma kysyi Selmalta. "Pääsin ja en voi uskoa tätä todeksi!" Alma hihkui innosta. "Ihanko totta sinnehän on miltei MAHDOTON päästä!" Alice ihmetteli. "Sen takia olenkin ihan hämilläni", Selma sanoi. "Tämähän on aivan mahtavaa huomenna me kaikki pääsemme unelmiemme VTA harjoitteluun!" Alma hihkui. Juuri silloin Valvoja oppivat pyysivät hiljaisuutta ja kertoivat kuudesluokkalaisille ohjeita liittyen VTA harjoitteluun. Kaikki keskittyivät tarkasti kuuntelemaan ohjeita paitsi Alma joka tarkkaili ympärillä olevia ihmisiä ja kirjoitti muistiinpanoja havainnoistaan vihkoonsa. Alicekin kirjoitti muistiinpanoja myös vihkoonsa, mutta toisin kuin siskonsa hän kirjoitti ylös kaiken mitä valvojaoppilaat sanoivat. Alma tiesi ettei hänen tarvitsisi kuunnella. Alma tiesi, että hänen siskonsa hoitaisi sen homman. Kaksoset olivat tehneet nimittäin jo ensimmäisellä luokalla diilin. He olivat diilissä sopineet, että kaikissa opettajien pitämissä infotilaisuuksissa Alice kirjasi kaiken tärkeän ylös ja Alice taas tarkkaili ihmisiä ja heidän ilmeittä, eleitään ja keskustelujaan. Näiden perusteella he tekivät aina kuin vain ehtivät pitkiä analyysejä ihmisistä ja siitä mitä heidän pitäisi muistaa ja mitä ei. Tämä oli heidän lempi puuhaansa ja aina välillä Selmakin oli mukana touhussa. Valvojaoppilaat jakoivat infotilaisuuden päätteeksi vielä pergamentin palaset jossa luki milloin ja missä kenenkin piti olla huomenna VTA harjoittelun alkaessa.

Kello lähenteli jo puolta yötä ennen kuin tytöt viimein menivät nukkumaan. He olivat koko illan miettineet mitä pukisivat huomenna päälle, Alice oli laatinut aikataulun siitä mihinkä aikaan heidän täytyisi herätä. He olivat myös ehtineet aloittaa infotilaisuuden analyysiä. Heidän päämääränään oli selvittää minne kaikki olivat menneet VTA harjoitteluun ja miten heillä siellä tulisi menemään? Olivatko he edes tyytyväisiä VTA paikastaan? Tallaiset asiat kiinnostivat niin Alicea kuin Almaakin.

Aamulla tytöt heräsivät jo kuudelta. He vaihtoivat omasta mielestään "työkaavut" päälle (työkaapu nimitys tuli siitä, että kaksoset ajattelivat aikuisten käyttävän töissä samanlaisia kaapuja) ja menivät innokkaina syömään aamiaista suureensaliin. Suurisali oli täynnä kuudesluokkalaisia jotka juttelivat tulevasta päivästä. Nämä olivat tilanteita joissa Alma saattoi tehdä muistiinpanoja liittyen heidän uuteen analyysi projektiinsa. Korpinkynnen pöydässä oli vain ensimmäiseen VTA harjoittelu ryhmään kuuluvia jäseniä. Ensimmäisellä ryhmällä alkaa työt jo seitsemältä. Ensimmäiseen ryhmään kuului muun muassa oppilaita joiden täytyi mennä esimerkiksi kauemmas Tylypahkasta kuten Taikaministeriöön tai Viistokujalle. Ryhmään kuului myös henkilöitä joiden työt alkaisivat ajoissa tai työpaikalla täytyi tehdä paljon valmisteluja. Tällaisia paikkoja olivat muun muassa Pyhä Mungo ja Sairaalasiipi. Toisen ryhmän oppilaat jäisivät taas opettajien avuksi sillä normaalisti opettajat ja oppilaat tulivat aamiaisella kahdeksalta. Kaikki muut olivat jo lähteneet puoli kahdeksalta muualle paitsi Alice ja Alma jotka olivat ainoita ensimmäisestä ryhmästä jotka jäisivät Tylypahkaan.

Ennen kuin toinen ryhmä oli lähtenyt aamiaiselle kaksoset olivat jo matkalla sairaalasiivelle. He olivat pakanneet koululaukkuihinsa muisti vihot, sulkakynät sekä taikasauvat. Sairaalasiiven ovilla kumpiakin alkoi jännittää todenteolla. "Kumpi koputtaa?" Alice kuiskasi. "Koputetaan yhdessä yksi...kaksi...kolme... Kop Kop Kop"

Oven avasi saantien kaunis nuori noita. Noidalla oli punertavassa tukassaan valkoinen hiuspanta. Hänen silmänsä olivat viininpunaiset aivan kuten hänen valkoisen liivinsä alla oleva mekko. Silmiä koristivat kultaiset silmälasit ja nenää laastari. Noita vilkutti iloisesti tytöille. "Ihana nähdä teitä!" noita huudahti iloisesti. Sairaalasiiven sairaanhoitaja oli vaihtunut syksyllä eivätkä tytöt olleet vielä tavanneet tätä uutta juuri valmistunutta tulokasta. "Hei!" tytöt vastasivat yhteen ääneen. Noita ohjasi tytöt peremmälle ja sulki ovet. " Olisi varmaan viisainta aloittaa esittäytymällä", noita aloitti. " Nimeni on Matami Minpomi ja olen juuri valmistunut noitien ja velhojen sairaanhoitajaksi. "Päätin tulla Tylypahkaan Pyhän Mungon sijaan, koska koin tämän mielenkiintoisempana seikkailuna". "Ja te olitte Alice ja Alma?" Minpomi kysyi ja yritti samalla osoittaa kumpi oli kumpi. "Alman tunnistaa hänen kaulassaan olevasta syntymämerkistä", Alice vastasi. "Aivan", Minpomi nyökkäili. "Hei! Meinasin jo melkein unohtaa olen nähkääs laatinut teille "lukujärjestyksen" täksi viikoksi", Minpomi otti esille kaksi pergamenttia. "Olette maanantain ja tiistain kahdeksasta kuuteen minun kanssa täällä ja keskiviikon ja torstain olette ilta kahdeksasta aamu kuuteen minun kanssani. Onko kysyttävää?" "Tuota mitä me teemme perjantaina?" Alice kysyi varovasti. Tyttöjen ensivaikutelma Matami Minpomista oli hyvä mutta, koskaan ei voinut olla varma siitä mistä ihmiset suuttuvat ja milloin. Tämän vuoksi kannattikin aina aluksi olla hyvin varuillaan. "Voi, unohdin täysin perjantain voi voi...voi voi...", Minpomi mutisi. "Olen nähkääs perjantaina Pyhässä Mungossa ja sairaalasiipi on kiinni joten teidän täytyy olla täällä kokonainen vuorokausi kahdestaan enkä ole varma onko se hyvä juttu", Minpomi selitti apeana. "Kokonainen PÄIVÄ kahdestaan sairaalasiivessä olisi kerrassaan Mahtavaa!" Alma huudahti. Minpomin suupielet nousivat: Niinkö olisiko todella?" Tytöt nyökkäsivät. "No mikä ettei, meillä taitaakin olla vielä paljon töitä edessä", Minpomi sanoi leveästi hymyillen.

Kävi ilmi, että Matami Minpomi oli erittäin epävarma ja hajamielinen. Kun hän oli opettanut yhden asian hän sanoin “Voi ei taisin opettaa väärin olen todella pahoillani” ja opetti asian toisen kerran hieman eri tavalla. Tämä sekoitti muistia ja etenkin Almalla oli hankaluuksia muistaa kumpi oli oikea tapa ja kumpi taas väärä. Niinpä tytöt lunttivat aina Minpomin katseen välttäessä Alicen muistikirjaan kirjoittamista muistiinpanoista. Tytöt saivat myös ihka omat sairaanhoitaja vaatteet. Vaalean siniset kauniilla pienillä kuvioilla koristellut mekot ja niiden päällä kaunis valkoinen kukkasilla koristeltu esiliina antoivat paljon motivaatiota tytöille. Minpomi kannusti tyttöjä paljon, vaikka heillä olisi mennyt vähän huonommin. Vaikka tytöt olivat väsyneitä ja heitä ärsytti se kuinka huonosti heillä välillä menee tykkäsivät he myös ensimmäisistä kahdesta päivästä kovasti!

Keskiviikkona tytöillä oli ensimmäinen iltavuoro, jota he odottivat innolla. Tytöt käyttivät kaiken hukka ajan hyödykseen valmistautumalla perjantaita varten. Kellon lähestyessä kahdeksaa illalla tytöt lähtivät kohti sairaala siipeä. Tyttöjen ollessa noin käytävän päässä sairaala siiven ovia he kuulivat kiivasta keskustelua sairaala siiveltä päin. Keskustelusta erottui selkeästi Tylypahkan rehtori Walter Wrightin ääni: - Tyttö ei saa mennä takaisin Taikaministeriöön! - Mutta hänen on pakko! Korpinkynnen tuvanjohtaja Helen Bellow totesi topakasti. “Tyttö on varmasti järkyttynyt tapahtuneesta, emmekä me varmasti halua hänelle enemmän ikäviä muistoja, Walter Wright kysyi Heleneltä. “Emme tietenkään, mutta.. “Mutta mitä?” Eikös tämä asia ole loppuun käsitelty Selma Ruff jää Tylypahkaan loppu viikoksi! Wright sanoi tiukasti ja lähti kansliaan päin. Tytöt katsoivat pelästyneinä toisiaan. Mitä heidän parhaalle ystävälleen Selmalle oli käynyt? Oliko hän nyt sairaala siivessä? Ja miksi hän ei saisi mennä takaisin Taikaministeriöön?

Jännitys purkautui, kun