Гама, син Гельма

**Гама**, англ. *Háma (Helm's son)* — молодший син Гельма Молоторукого, брат Галета.

## Життєпис

Точна дата народження Гами невідома, однак він точно був молодшим сином Гельма Молоторукого і молодшим братом Галета. Також відомо, що у Гами та Галета була сестра, однак її ім'я в хроніках не збереглося. Батько Гами Гельм був сином кронпринца Ґрама, сина і спадкоємця короля Деора.

Прадід Гами та Галета, король Деор, помер після 19-річного правління проведеного у бурхливій боротьбі зі смурноземцями, і його наступником став дід Гами, 50-річний кронпринц Ґрам, який став Восьмим королем Рогану.

Зі сходженням на трон короля Ґрама, батько Гами Гельм став кронпринцом Рогану, а старший брат Гами Галет став другим у черзі на престол, як онук нового монарха. Під час правління короля Ґрама, військові дії зі смурноземцями продовжувалися. Ймовірно, що батько Гами, кронпринц Гельм у майбутньому Молоторукий, брав участь у більшості цих битв.

Король Ґрам помер в ТЕ 2741 році, у віці 73-х років після 23-х років правління, а 50-річний батько Гами, кронпринц Гельм, став його наступником, дев'ятим королем Рогану.

За часів свого правління, батько Гами, Гельм, вступив у конфлікт із зарозумілим і могутнім землевласником, що походив з сірян. Ім'я йому було Фрека. Він наполегливо просив короля Гельма видати доньку за свого сина. Король Марки не стерпів такої зухвалості і вбив Фреку голими руками в ТЕ 2754 році. Відтак Гельм оголосив Фрекового сина та його найближчих родичів королівськими ворогами, й вони утекли, бо Гельм одразу вирядив до західних кордонів багатьох вершників.

У 2758 році Третьої епохи, Роган спіткало велике лихо. На Марку знову напали зі Сходу, і смурноземці, скориставшись нагодою, переправилися через Ісен і спустилися з боку Ісенґарда. Незабаром стало зрозуміло, що їх очолює Вульф, син Фреки. Військова міць їхня була надзвичайно велика, бо до смурноземців долучилися вороги Ґондору, котрі висадились у гирлах Лефнуї та Ісену.

Рогірими зазнали поразки, і землю їхню було спустошено: ті, кого не вбили та не перетворили на рабів, утекли до гірських долин. Гельма змусили відступити від Переправ на Ісені зі значними втратами, й він заховався за стінами Горнбурґа та в ущелині позад нього (її згодом назвуть Гельмовим Яром). Там супротивники взяли його в облогу. Вульф захопив Едорас і, сівши в Медусельді, нарік себе королем.

Боронячи брами Золотого палацу загинув старший брат Гами, Галет. Сталося це того ж року, у 2758-му.

Незабаром настала Довга Зима. В період з листопада 2758 року і по березень 2759-го, Роган укрили сніги. І рогірими, і їхні вороги вельми потерпали від лютої холоднечі та від нестачі їжі, адже все це тривало довше, ніж зазвичай. У Гельмовому Яру після Різдвяна почався великий голод, і гнаний відчаєм і всупереч королівському наказу Гама вивів людей із Яру на пошуки харчів та ліків, проте бідолахи загубились у снігах. Гама загинув і ніхто не знав, де лежить тіло королівського сина.

Через загибель обох синів, а також страшні невдачі, що спіткали Роган, Гельм знавіснів і змарнів од голоду та від горя. Він один наодинці, загорнувшись у біле, робив вилазки в табори ворогів і боровся з ними, наче сніговий троль, і багатьох убив голіруч. Смурноземці казали, ніби Гельм, якщо не знаходив ніякої поживи, поїдав людей.

Одного вечора люди почули сурму, проте Гельм не повернувся. Вранці на небі зблиснуло сонце, вперше за довгі дні, й вони побачили білу постать, що непорушно стояла на Греблі, але жоден зі смурноземців не наважився підійти близько. То стояв Гельм, мертвий, мов камінь, але коліна його не підігнулися. Й люди казали, що і згодом іноді чули, як сурмить його сурма, та що привид Гельма блукав між ворогів Рогану, залякуючи їх до смерті.

## Джерела

1. ↑ 1,0 1,1 Дж. Р.Р. Толкін, "Володар перснів", Додаток A. Хроніки королів і правителів, ІІ. Дім Еорла, запис про Гельма Молоторукого
2. ↑ Дж. Р.Р. Толкін, "Володар перснів", Додаток A. Хроніки королів і правителів, ІІ. Дім Еорла