Szárd-Szicíliai Királyság

Hivatalos Állami név: Federazione Santa del Regno di
Sardegna, Regno di Sicilia e Santa Repubblica Bellissima della Corsica (Szardínia
Királyság, a Szicília Királyság és a Legszebb Korzikai Köztársaság Szent Föderációja)

Közhasználatban: Szárd-Szicíliai Királyság.

Népesség: 2059594

## Története

A Modern Szárd-Szicília két külön álló államból alakult ki,
mely két királyságnak szoros kapcsolatai voltak a történelem folyamán
végig.  Szardínia és Korzika királyságát
1297-ben hozza létre a pápa kárpótlásul a Szicíliai versengésben alul maradt
Barcelonai-házból való II. Jánosnak, míg az Anjou-ház megszerezte magának
Szicíliát.

Később a 15 század első felében a Római Köztársasággal
karöltve II. János örökösei megindították a Szicíliai szigetet és a század
második felében Szardínia még független városai is végül az Argón korona alá
kerültek.  Az egyedüli kivétel Korzika
volt, melynek használatát a titulusból végleg kivették és csak 1814 nyarán
kerül újra Szárd-Szicíliai irányítás alá.

Ezt követően Szardínia és Szicília a felfutó és virágzó
Spanyol Birodalom koronája alá tartozott és részesültek az onnan befolyó
összegekkel. Majd a birodalom hanyatlásakor annak szenvedőivé is váltak és a
szigeten mind a polgárság, nemesség és papság elégedetlensége is növekedet, de
lázadásra nem került sor. Mígnem 1752-ben a szomszédos Genovai Köztársaság
által uralt Korzikán ki nem tört a történelem és a Kontinens első forradalma,
amely később megágyazott a további nagy forradalmaknak ideológiákban és
megszületett a Korzikai Köztársaság.  A
korzikaiak sikereire és furcsa mód az időben megjelent utcai agitátorok
nyomására mind Szicílián és Szardínián kitört egy-egy felkelés, de a
korzikaiakéval ellentétben itt a nemesség döntő szerepet játszott a forradalom
vezetésében, aminek a forradalom korai hírnökei, az agitátorok (akikről később,
mint kiderült utópista ügynökök voltak). A két forradalom és Spanyolország
vezetői 1755-ben Palermóban találkoztak és megkötötték a békét, melyben a
Spanyol korona elismeri Szardínia és Szicília függetlenségét. Szardínia és
Szicília vezetői pedig megállapodnak, hogy a két királyság egy Isten előtti
szent föderációban egyesülnek és ezzel jött létre a Szicíliai és Szardíniai
Királyság Szent Föderációja. Az ezt az egyezséget és az ott lefektetett pontokat
az óta az ország „alkotmányának” tekintik.  És ennek a szerződés sorozathoz köszönhető,
hogy a két királyságot a világ országai elismerik ellentétben sikertelen
testvér forradalmával a Korzikaival melyet 1769-ben a Francia Királyság katonái
levernek.

### **A Palermói Bulla fontosabb pontjai**

„Szardínia Királysága és Szicília Királysága és a Hozzájuk a
Titulushoz Tartozó Földek Ezentúl Egynek és Oszthatatlannak Tekinthetők Mely
Uniót Sem Ember Nem Bonthatja Fel, Csak Isten.”

„A Két Királyságot Csak Egy a Két Fejedelemség Népe Által Választott
Király Kormányozhat, Aki Ezen Okirat Jóvoltából, Mely Isten Színe Előtt és
Akaratából Jött Létre Uralkodhat.”

„ A Király Ennek,
Szent Oklevélnek a Nevében Kormányozza Népét Így Ennek Az Okmánynak
Felel Eltartozással és Elszámolással, Mint Ahogy Istennek”

„ Elrendeltetik, hogy Minden Municipium és Castrum Állítson
Ki Egy Testületet Melynek Tartalmaznia Kell a Hozzátartozó Összes Nemest,
Szabad Jogállásúak Által Küldötteket és Papokat és Ezen Testület Kormányozza
Egyetértésben a Területet és Testületek A Királynak, Ezen Oklevélnek és
Istennek Tartoznak Elszámolással”

„Elrendelteti, Hogy a Municipiumok és Castrumok Küldjenek
egy Képviselőt aki a Király Előtt a Nemeseik Érdekeit Hangsúlyozza, 3 Szabad
Jogállású Követett Akik Segítik a Király Munkáját és Egy Egyházi Legátust és A
Küldöttek Mindenben Segítsék A Király Munkáját és Vele Egyetértésben
Kormányozzák Annak Uradalmát, Ezen Oklevél Szellemének Megfelelően.”

A Föderáció Első királya I. Leonardo Juan de Messina lett
aki egészen 1812-ig vezette a királyságot és elkezdte az ország modernizálását.
Több nagyobb vállalat és iparvidék létrehozását kezdeményezte és a mezőgazdaság
és pénzügyi reformokat is bevezetett. A Palermói Ipari Park és Hajógyárakat
1813-ban a tiszteletére átkeresztelték Leonardo Ipari Parkra.

I.Leonardo hozta létre a királyság 1. és 2. Flottilláját,
melyeket élete végéig próbált lehető legjobban-karban tartani, több nagyobb és
jelentősebb kereskedelmi szerződést kötött Észak Afrika partja mentén lévő
államokkal és még a Napóleoni háborúk alatt is sikerült több-kevesebb sikerrel
egyensúlyoznia a Brit és a Francia érdekek között, bár 1805-ben igen közel
kerültek a szigetek a megszálláshoz amikor Trafalgarnál a 2.  Flottilla megtámadta a Francia hajókat, de a
bosszú elmaradt miután Francia Flotta nem maradt, a szigetek Brit hajók
védnöksége alá kerültek és a király többször biztosította róla Napóleont, hogy
valami félreértés történt.

Bár jelentős belpolitikai és gazdasági válságokon ment
keresztül a királyság és sikeresen elhelyezte magát a politikai térképen, több
kérdés is megoldatlan maradt Leonardo halálakor. Ilyen a jobbágy kérdés és az
oktatás privatizálásának a kérdése is.

I.Leonárdo király 1812. Március 15. természetes körülmények
között a karosszékében halt meg miközben egy jelentést olvasott.  Utolsó szavai, melyeket a Feleségétől tudunk
a következők voltak: „Leéltem 80 évet, sok mindent láttam már ezen a világon és
sok minden voltam ezen a világon, fiú, férj, apa, forradalmár, államférfi és
király. És felneveltem 5 fiút, 3 lányt és egy országot is és tudod egy
pillanatát se bántam, mert végig ott voltál mellettem és támogattál mikor azt
hittem nem vagyok rá képes, Szeretlek!”.
Ezt követően 1812. Március 28.-kán Állami Ceremoniális ünnepély során
végső nyugalomra helyezték a Palermói Temetőben.

A következő királyt 1812. Április 20.-kán választják meg és
1812. Április 25.-kén iktatják be a trónba. Ő lesz I. Salvatore Meloni de Mal
di Ventre, az első Szardíniai nemes, akit beiktatnak ebbe a hivatalba.  Salvatore mindössze 38 éves volt ekkor és
szinte semmilyen politikai tapasztalata nem volt, mivel csak a
haditengerészetnél szolgált mint első tiszt és később mint kapitány.

Salvatore elődjéhez hasonlóan elkötelezettje a
jobbágyfelszabadításnak és a nemesi és papság előjogainak némi jellegű
csorbításán. Azaz a nemesség és a szabad jogállásúak egyenlősége a törvény
előtt és az oktatás privatizálása, hogy ne csak egyházi fenntartású iskolák
működhessenek.  De ezen a téren még nem
sikerült mindent átütőt sikert elérnie.

### **Fontos külpolitikai események**

1814. Agusztus. 23.-kán kiköt a frissen függetlenedett
Korzika fővárosában Ajaccióban és bevonja a Korzikai Köztársaságot a
Föderációba, mellyel megszületik az „30.-i” vagy más néven Ajacciói Bulla, mely
a Palermói Bullának egy kiegészítése és Korzika jogállását biztosítja a
Föderáción belül.  Kimondják Korzika elidegeníthetetlen
Szicíliától és Szardíniától.  Szardínia
és Szicília királya egyben Korzika Lord-Protectora és a szigeten is bevezetésre
kerül a municipium és castellum alapú kormányzási rendszer.

1814. november. 6-kán Száműzi a Bonaparte család megmaradt
tagjait a Korzika szigetéről és maga szállítja át az I. Flottillával őket
Marseillebe. Ahol találkozva az ottani kaotikus állapotokban elkezd a helyi
nemesség és polgárság segítségével a terület újjá szervezésébe, hogy
megszüntesse a káoszt és ezzel újra megnyissa Marseille kikötőjét a
Szárd-Szicíliai kereskedők előtt.

1814. December 25.-kén a Marseille, Provencei és Piemonti
nemesség és küldötteik kikiáltják Provence-Piemont nagy hercegének is miután ő
segített helyre állítani a rendet. Jelenleg a terület mint Határozatlan
Jogállású Földekként vesz részt a Föderációban, miután senkinek nem állt
érdekében a területet meghódítani és a terület birtoklása egyértelmű háborús ok
lehet a Francia Császársággal.

## Belpolitika

Az országon belül Korzikát leszámítva sehol sincsenek
pártok, hanem inkább érdek képviseletek akik a különböző aktául politikai
kérdések mentén szerveződnek.  Az
Föderációt jelenleg három legjobban égető kérdés: A jobbágy felszabadítás, az
oktatás privatizálása és Provence-Piemont Nagy Hercegségének jogállása.

Jobbágy felszabadítás: Mind a szicíliai és szardínia
képviselők többsége rétegtől függetlenül egyetértenek azzal, hogy szükséges a
jobbágyak felszabadítása. A kérdés inkább az, hogy ezt milyen módon érjék el.
Jelenleg 3 elképzelés van erről:

A korzikai megoldás: A nevét Korzikáról kapta ahol 1814-ben
a Köztársaság kikiáltásakor eltörölték a jobbágyságot, a jobbágyak nem
tarthatták meg a földjeiket csak azokat amik a megszabott jobbágy birtokukon belül
volt (azaz a kerítésükön belül). Ez egyaránt okozott problémát a nemességnek
mivel így hirtelen nagy mennyiségű föld került az irányításuk alá amit nem
tudtak kivel megműveltetni és a jobbágyaknak se volt sok vagyonuk, hogy
elköltözzenek vagy vissza vásárolják a földjüket.  Eleinte kisebb káoszhoz vezetett, de fél
évvel az egész után láthatólag kezd normalizálódni a helyzet.   Ezt a megoldást a gazdag polgárság és a kis
földbirtokos nemesség tagjai támogatja kifejezetten.  E szerint az elképzelés során az egyházak
elveszítenek minden földbirtokot, kivéve azokat amiken iskola, monostor,
kolostor vagy templom épült.

A Hiteles Megoldás: Eszerint az elképzelés szerint az állam
engedi a jobbágyaknak, hogy megvásárolják a földjeiket és birtokaikat a
nemesektől és ehhez az állam hitelt is nyújt, nekik melyet szinte minimális
kamat mellett visszafizethetnek.  Ezt a
megoldást kifejezetten a nagy földbirtokos nemesség tagjai támogatják és a
papság körében is vannak támogatói.

 Állami Kompenzáció:
Miszerint az állam fix összegért cserébe megváltja a nemest és az egyház
szolgálatában lévő jobbágyat és annak ingatlan és ingó javait.  A támogatók között főleg a polgárok és a
kisebb falvak papjai közül kerültek ki. De maga Salvatore is ezt a megoldást
támogatja

A másik fontos kérdés, ami mellett szerveződik az egész
politika az az oktatás privatizálása. Jelenleg az oktatás a papság kezében van,
minthogy a Jezsuita Rend és más kisebb vallásos közösségek szervezik az
oktatást mind a legkisebb szinten és a legfelsőn is. Egyetlen a Palermói Robert
Guiscard Katonai Akadémia és a Cagliari Szent Erasmus Tengerészeti Akadémia.  Ez eddig ebből nem származott semmi hátránya
a föderációnak, de sokan panaszkodnak, hogy az oktatás költségei túl magasak és
az államnak saját iskolákat kéne működtetnie vagy engednie kéne, hogy a
közösségek olcsóbb, fenntarthatóbb iskolákat hozzanak létre. Jelenleg 4
elképzelés van:

Államosítás: Az állam átveszi az oktatási intézmények
fenntartását, de megtartja a jelenleg kialakult oktatási rendszert és szép
lassan változtatja meg. A konzervatívabb kis nemesség tagjai támogatják ezt az
elképzelést főleg.

Párhuzamos oktatás: Az állam új olcsóbb oktatási
intézményeket hoz létre vagy támogatja a közösségek olcsóbb oktatási
intézményeinek az alapítását és a két intézmény rendszer kölcsönös vetélkedése
sarkalná őket a minőség javítására.  A
polgárság zöme, papság egy része és az elszegényedett nemesek ezt támogatja

Privát Iskolák engedélyezése: Az állam teljesen kívül marad
az oktatásból és engedi a magán személyek és jogi személyeknek, hogy saját
oktatási létesítményeket hozzanak létre. A gazdag polgárság és néhány köznemes
is ezt támogatja.  Salvatore is ezen a
vonalón gondolkodik.

Status Que fenntartása: Minden marad úgy, ahogy van. A
papság zöme és a főnemesség támogatja ezt.

Az utolsó és legújabb kérdés az állam életében:
Provence-Piemont jogállása. Mivel senkinek sem állt eredetileg a terület
elfoglalása a megjelenésük igen érdekes és zavarba ejtő. Összesen 3 megoldást
vettek eddig fontolóra

Perszónál Unió Salvatore alatt: A két állam a helyet, hogy
ténylegesen egy országgá válnának, csak az államfő személyén osztoznak és mind
két fél önálló utakon járnának. A főnemesség és a papság javarésze ezt
támogatják, mondván, hogy ha közvetlen irányítás alá kerül akkor az egész
föderáció veszélybe kerülhet Napóleon őrült visszafoglaló háborúi miatt.

Provence-Piemont bevonása a Föderációba: Provence-Piemont
Nagyhercegsége teljes értékű tagja lesz a föderációnak. Ezt a megoldást a
polgárság és a köznemesség támogatja főleg. Salvatore maga is ezt a vonalat
támogatja.

Provence-Piemont Katonai Megszállási Zóna marad: A területek
nem lesznek tejes értékű tagjai a föderációnak és csak addig maradnak a
föderáció irányítása alatt, amíg az Európai vagy legalábbis a Francia helyzet
nem tisztázódik és utána feladják a terület irányítását.  A flotta prominens tagjai támogatják ezt az
ötletet.

### **Politikai szerveződés**

A Föderációt alkotó tagállamokat municipiumokra (városokra)
és castrumokra (falu) osztották fel, melyek saját magukat kormányozzák és csak
a Föderáció Királyának vagy Korzika esetében a Nagy Tanácsnak felelnének.  Az ilyen közösségeket a hozzájuk tartozó
területen élő nemesek, papok és szabad jogállású polgárok kormányozzák.

A nemesség és a papság bizonyos előjogokat élvez az ilyen
gyűléseken, ilyen például a szavazati joguk súlyozottsága. A nemesek szavazata
5 polgáréval ér fel, 1 pap szavazata 3 polgáréval ér fel. Cserébe a polgárság
egyszeri vétójoggal élhet és vásárolhatnak maguknak nem öröklődő nemesi
címeket.

Nincs külön nemesi és polgári bíróság minden ítéletet Isten
színe előtt a papok és az esküd székek jelenlétében bírálnak el. Hasonlóan a
politikai érában itt is érvényesül a nemesek szavának a többlet értéke, a
bíróság szerepét a municipum/castrum választott tanácsa látja el akiknek az
ítélet meghozásban segéd kezet nyújtanak az Föderáció által elismert és
jóváhagyott működésű jogtudósok. Jelenleg hivatalos mindent átfogó törvénykönyv
nincsen az országban, hanem Szicília és Szardínia  szokásjogát összefoglaló „Szicília és
Szardínia szigeteinek szokásjoga és törvényeinek az összefoglalása” vagy
röviden „A Kettős Könyv”. Melynek egy bővített változatát tervezik hamarosan
megjelentetni és szolgálatba állítani, ami során kiegészül Korzika és a
Provence-Piemont szokásjogaival és többször meglett lengetetve annak a
lehetősége, hogy egy új a szokásjogón alapuló polgári törvénykönyvet is
elkészítenek, de eddig ezt mindig elutasította a törvényhozási szerv.

### **Parlament**

A föderáció parlamentjébe minden municípium és castrum küld képviselőket,
akik a saját régiójukban a hozzájuk kapcsolódó társadalmi rétegtől kapott
utasításnak megfelelően cselekszik a Parlamentben.  A küldöttek két csoportban vannak elosztva.
Az alsó házban a szabad jogállásúak és a vidéki papok kapnak helyet, míg a felsőházban
a nemesség és monostorok/kolostorok küldöttei kapnak helyet. Mind két ház
indítványozhat törvényt amelyet először a az adott háznak legalább az
50%+1főnek el kell fogadnia utána azt a parlament elé terjesztik és ha ott is
elfogadásra került és nem küldték vissza felülvizsgálatra a király hatályba
helyezi azt vagy vétó joggal élve vissza küldi azt.  Az ekkor meghozott törvények és rendeletek a
következő parlamenti ülési időszak elején kerülnek hivatalosan is érvénybe
ezzel is időt biztosítva arra, hogy minden érintett megtehesse a szükséges
előkészületeket és minden bíróság értesüljön a törvényekről. Ez alól csak a
rendkívüli rendeletek képeznek kivételt, melyek végig viteli eljárása
megegyezik az előzőékével.

A miniszterelnököt és kabinetjét a király nevezi ki, de a
parlament javasolja az erre a pozícióra a személyeket.  A tisztség betöltéséhez szükséges az, hogy
adott illető nemesi származású legyen vagy valamelyik a király által jóváhagyott
Rend tagja legyen.  A Rendek olyan
különleges közhasznú szerveződések melyek egy bizonyos szociális vagy gazdasági
kérdés vizsgálatára és megoldására jöttek létre és a régiójuk politikai
életének fontos képviselői, a parlamenti képviselők többsége tagja ezeknek a
rendeknek valamelyikének vagy akár többnek is.

## Kultúra

A Föderáció kultúrájára sokat hatott az Észak-, Közép- és
Dél-Olaszországból menekültek, akik a Római Köztársaság hódításai és a
lehetséges vallási megkülönböztetés miatt elhagyták otthonaikat. Ez nagy hatást
gyakorolt a korai városi életre, építészetre és irodalomra leginkább. Legjobban
ez Cagliariban figyelhető meg ahol jelentős pisai és firenzei népesség
érkezet.  A menekültek kulturális
hatásukat még mindig érzékeltetik, de teljes mértékben sikerült az
asszimilálása a két a szigetek helyi népességével. Szicílián ez könnyedén
történt lévén a helyi népességnek nagy múltja van az inváziós és menekült népekkel
és a velük való együtt éléssel és a kapcsolattal és a városokban jelentős
kozmopolita élet alakult ki főleg Palermóban, Messina és Siracusában.

Főleg Római Katolikus Keresztények szicíliaiak lakják a
szigetet, mely vallást az állam támogat, bár az egyház fontos eleme a
törvénykezésnek a Biblia nem elfogadott törvény könyv a szigeten, de teológusok
gyakran segítik a bíróság munkáját. Ezen kívül jelentős népességet képeznek az
albán arabensek, akik saját nyelvüket beszélhetik, intézhetik ügyeiket és saját
önálló (a Szárd-Szicíliaival összeegyezethető) törvényeik is vannak.  Ezen kívül a görög közösségek is jelentősen
képviselik magukat akik szintén használhatják saját nyelvüket (bár ez legfőképp
csak vallási szertartások során történik meg). A görög népesség hasonló
kisebbségi jogokkal élnek mint az albánok.
Egy nagyon kis létszámú berber közösség is él Szicílián, melyek bár
gyakorolhatják a vallásukat, nem rendelkeznek önálló bírósággal (bár az imámok
részt vehetnek mint jogi tanácsadók a bíróságokon, hogy segítsék a kulturális
félreértések elkerülését) és sem a Korán és a Saría nem elfogadott törvénykönyv
a Föderáció területén, bár a berber népek szokásjoga bekerült a Kettős Könyvbe.
 A jelenleg a szigeten elenyésző számban
élnek neo-pogányok, így ők nem rendelkeznek semmilyen különleges autonómiával.

Szicília szigetén a hivatalos nyelv (és az egész
Föderációban) a szicíliai a hivatalos nyelv, mely az új latin nyelv családba
tartozik, de nagy hatással volt rá a Mediterrán térség több hódító hatalma is
mint az Arabok, normannok és a spanyolok.  A nyelvre, irodalomra és képzőművészetekre
nagy hatást gyakorolt a Pogány Reneszánsz, bár ellentétben a félszigettel, itt
a Keresztény értékek kerültek a középpontba.
Egyházi és vallási énekek, Bibliai ábrázolások és hasonlók.  Az építészet során a korábbi rómán fejlődött
tovább és a pogány reneszánsz hatására a barokk építészet alapjai is
külön-külön megjelent néhány épületnél. De leginkább a jelenleg is domináns
klasszicizmus ami meghatározó volt az építészet során

A helyi népesség identitásának formázásában nagy szerepet
játszik a vallás, a kozmopolita városi élet és legfőképp a Hauteville-dinasztia
korának romantikus képe.  Az ebből a
családból származó I. Roger és Robert Guiscard voltak azok akik először
megalapították Szicília Királyságát és a dinasztia alatt élte virágkorát az.
Így a szicíliai romantikában központi szerepet töltenek be és igen meghatározó
a szicíliai identitásban is.

Szardínia szigetén bár történek észak olasz betelepülések a
Római Köztársaság újbóli felemelkedése során, mely nagy hatást gyakorolt az
építészetre és az irodalomra, de nem eredményezett olyan kozmopolita élet
kialakulását mint Szicílián, a legtöbb észak-olasz/lombárd bevándorló Cagliari városában
telepedett le amelynek nyomai a legjobban a Cagliari „Óvárosi Vásárcsarnokon”
figyelhető meg, mely egy egész negyedet kitesz a városban.  Ez vezetett végül oda, hogy az szárd
nyelvjárások közül végül a Cagliari került ki győztesen és vált az új
Szardíniai Királyság hivatalos irodalmi nyelvévé. Az építészetben bár elterjedt
a gótika és a klasszicista építészet is hagyott pár nyomot a szigeten, a barokk
stílus továbbra is dominál a szigeten, hála a katolikus hitt hatására.

Szardínia nem rendelkezik jelentős kisebbséggel, a
valamikori bevándorolt észak-olaszok mára már teljesen asszimilálódtak a szárd
népességbe, vallási kissebségek egyedül csak Cagliari városában találhatok meg
a különböző kereskedelmi telepeken/gettókban, melyek az egykori virágzó
Földközi-Tengeri kereskedelem nyomán jöttek létre.  Szardínia szigetén a katolikus egyház mély
gyökereket vert, különösen a vidéki területeken.  Cagliari városában van egyedül joga a nem
római katolikus vallási felekezeteknek joga arra, hogy saját vallási
intézményeket építsenek és fenntartsanak, de csak a gettóikon belül. Egyedüli
kivételt az iszlám vallások képezik.

A szárd kultúra két sarkalatos alapköre épül, az egyik a
római katolikus vallás, a másik pedig a pre-latin nuragi kultúra.  A szardíniai mítoszokban és folklórban fontos
szerepet játszott az erre az időszakra keltezhető gránti- és bazaltkövekből
épített kör alakú épületek maradványai, melyeket több legenda is az óriásokhoz,
a tengeri népekhez vagy a nefilimekhez kötöttek.  Az újonnan megindult régészet erős kezdetett
vett jelenleg a sziget őskorában/kora antikvitásának kutatásában és több
telepet, épület nyomot és korai temetőt feltártak.  De a nuragiakhoz és a shardanákhoz köthető
legendák igen fontos (bár történelmileg teljesen pontatlan) részét képezik a
szárd romantikának és nemzet tudatnak. A szárd közösségek ezen időszak emlékeit
mindenáron megakarják őrizni és tovább akarják erősíteni a köztudatban (akár
hibás, de dicsőséges) történelmüket és kultúrájukat.

Korzika szintén jelentős gyökerekkel rendelkezik a keresztény
egyház, de a többi tagállamhoz képest gyengébb. A sziget szinte minden
korszakban szegényebb és kevésbé népesebb volt mint a környező területek. Így
az építészet is jóval egyszerűbb maradt és a román kori építészet és a
klasszicizmus volt a két legmeghatározóbb.

A korzikai nemzeti tudat három sarok köve: a Keresztény
vallás morális értékrendje, a köztársaságuk és a nacionalizmus. Korzika
kormánya erőszakos korzikaitást kezdett meg a betelepült franciák ellen. A
kormány elkezdett kidolgozni neves korzikai értelmiségiek segítségével egy új
korzikai irodalmi nyelvet. A korzikaiak igen furán tekintenek a közös nyelvként
használt szicíliaira, sokan úgy gondolják, hogy akár ez egy új hódítási szándék
jele is lehet.

Provence-Piemont térsége jelenleg nem tagállam és igen tág
politikai fogalom, mely esetében a Provencei kultúra és a
nyugat-lombárd/piemonti kultúrkör egyaránt jelen van.

## Gazdaság

Az állam szinte nem szól bele a gazdaságba és igen minimális
a vállalatokat érintő törvényeket hoztak, pusztán csak annak érdekébe, hogy
nagyobb a Király Színe Előtti Bíróságot is elérő ügyeket tisztázzák.

A föderációban a könnyű iparágak és az agrárgazdaság
dominál. A legfőbb gazdasági erőt Szicília képezi, több nagyobb városában működő
vállalatával és az által, hogy a sziget az egész királyság éléskamrája. Legfőbb
termékei közé az élelmiszerek tartoznak.
De itt található a L’arma Della Morte kézifegyver gyár és a Bottega di
Aristoteles ágyúöntő műhely, melyek sajnos mind import anyagokból dolgoznak.

Szardínián a ruha- és az élelmiszeripar dominál köszönhetően
a helyi népesség nagy múltra visszatekintő pásztor hagyományainak.  Ezen kívül fontos ipari ág a halászat és a só
lepárlás.

Korzikán jelenleg nincs domináns ipari erő, csak nyersanyag
exporttal tudnak foglalkozni, ilyen a gyapjú, hal és méz export. De jelenleg
pár korzikai földbirtokos próbálkozik új minőségi bortermesztéssel.

Provence-Piemont, provenci része főleg agrár gazdaságban
erős, míg Piemont az olasz hagyományok miatt rendelkezett némi nehéz ipari
hagyománnyal és jelenleg ezért itt kezd kialakulni a föderáció első nehéz ipari
központja. A következő években tervbe van véve új földmérések és expedíciók
küldése az Alpoki régióba, hogy új bányákat találjanak.

A legfontosabb ipar viszont a hajógyártás. Ez az egyetlen
iparág amely felett teljes állami monopólium van, miután az ország számára a
hadiflotta a kincse. Természetesen a „Nave mercantile e navale Sardegna-Nettuno”
köthet szerződést más országokkal és állíthat elő számukra hajókat, de hadi
hajót, csak a parlament beleegyezésével gyárthat le számukra.  Jelenleg nagyobb dokk komplexumai vannak
Palermóban, Messina, Siracusa és Cagliari, de hamarosan a korzikai Ajaccioban
is megkezdődnek a munkálatok, hogy egy új szárazdokkot építsenek lehetőleg
1820-25-re.

## Maffia

Jelenleg egy megerősödő bűnszerzet, mely bár eredetileg a
palermói citrus ültetvények megvédésére jött létre, de nemrégiben elkezdtek
terjeszkedni és az alvilági ügyekben kezdenek vezető szerepet játszani. Számos
sejtés van arról, hogy több szicíliai politikus támogatója vagy egyenesen tagja
a szövetkezetnek. Jelenleg a 44 éves Alphonse Gabriel de Agusta-Calgari
szardíniai származású Igazságügyi miniszter próbálja őket lekapcsolni, melynek
érdekében különleges rendőrségi erőt kíván felállítani.  A tervezett még nem került a parlament vagy a
király elé hivatalos formában, de ha minden igaz így alakul meg Európa egyik
legmodernebb rendőrségi ereje.

## Haderő

Hasonlóan több európai államhoz a Föderációban is
sorkatonaság van érvényben, mely során a 20 életévüket betöltött férfiak 3 évre
bevonulnak, a haderőbe ahol megkapják az alapkiképzést. Azok akik karrier
szerűen katonák a szolgálatai egészen 50 éves korukig tart, ha a szárazföldi
haderőhöz tartoznak. A tengeri haderő tagjainak 45 évig.

 A föderáció csekély
szárazföldi haderővel rendelkezik mindössze 5000 fő, míg ellenben méreteihez
képest jelentős flottát birtokol összesen 40 hajót, melyeket két flottillába
szervezett.

A hadsereg főparancsnoka a király, aki egyben a két flotta
admirálisa is.  De a Francia Császárság
hadseregének a mintájára mind két haderőt nem régiben átszervezték.

A Föderáció büszkesége a hadiflotta melynek korszerűségét
mindenáron igyekszik megőrizni.

Jelenlegi haderő

* Szárazföldi:
	+ I.Esercito de Regno
* Flottilák
	+ I.Marina Militare
	+ II. Marina Militare

## Külpolitika

A Szárd-Szicíliai Királyság jelenleg nem áll háborúval,
senkivel és egy országot vagy politikai entitással szemben sem tart fenn
embargót.

### **Államfők és Miniszterek**

Államfő: Isten kedvező kegyelméből Szicília és Szardínia
királya és Korzika Lord-Protectora ***I. Salvatore Meloni*** de Mal di Ventre (és nem
hivatalosan Provence-Piemont Nagyhercege)

 Miniszterelnök-helyettes
 Külügyminiszter
 Pénz- és Gazdaságügyi miniszer
 Igazságügyi miniszter
 Hadügyminiszter