Гобітів

## Хоббітон

**Хоббітон** (англ. *Hobbiton*) — село, розташоване вздовж Водії трохи на захід від Байуотера. На півночі його розташовувався великий пагорб (називається просто Холбіт Хоббітон), під південними схилами якого побудував розкішний сміал Бег Енд. (англ. *Bag End*), що розташовувався над провулком **Бегшот Роу** (англ. *Bagshot Row*) Він був домом для Більбо Торбин, Фродо Торбин та Семвайз Ґемджі, саме там починаються і закінчуються «Хобіт, або туди і назад» та «Володар перснів: Повернення короля». Толкін запозичив назву "Бег Енд" від назви сільського будинку його тітки в крихітному вустерширському селі Дормстон. У книгах "Бег Енд" - це переклад слова "Лабін-н" ек*» (англ.* Labin-nec*) з вестрону англійською мовою. Це слово мало приблизно таке ж значення і таке ж відношення до слова "Лабінгі" (англ. Labingi, вестронська форма прізвища "Бегінс") як "Бег Енд" до "Беггінсу".*

## Історія

На північному березі Воді в Хобітоні стояла "Млин" (англ. *The Mill*) з великим водяним колесом і двором позаду неї. Мельник *Сендімен* (у перекладі Григор'євої/Грушецького — *Песошкинс*) володів нею і займався помолом зерна за допомогою свого сина Теда Сендімена. Лотто Секвілль-Беггінс зніс Старий Млин і побудував на її місці Новий Млин, який був потворним будівлею з червоної цегли з високою трубою. Новий Млин був більшим за Старий, в ньому знаходилася велика кількість коліс і дивних пристосувань для підвищення продуктивності. Цей Новий Млин заходив у воду Водії і скидав забруднюючі відходи в її потік. Нею керували люди, а Тед Сендімен залишився допомагати їм. Коли 22 вересня 3019 року Третьої Епохи колишній член ордена Істарі Саруман та його слуга прийшли в Шир і знищили його частину, вирубавши багато дерев, Млин перестав використовуватися для помелу зерна і був переорієнтований на щось промислове. Вона видавала гучні звуки і випромінювала дим і нечистоти. Однак після того, як 3 листопада 3019 року відбулася битва на Уводді і Саруман був убитий своїм слугою, якого в свою чергу застрелили з луків, новий Млин був ліквідований.

Після того, як хобіти звільнили всіх бранців, почалося відновлення Шира. Будинки, збудовані «аспідовим племенем», зрівняли із землею. Знайшлися у своїй величезні запаси провізії, пива і всякої всячини; так що справи виявилися не такі погані, як здавалося спочатку. Але спочатку зайнялися Торбою-на-Кручі. Найгірше довелося деревам. Їх просто вирубали. Це найбільше засмутило Сема. Він думав, що тепер лише їхні онуки, якщо вони будуть, побачать Хобітанія зеленою. Але одного разу в нього видалася вільна хвилинка (оскільки він працював тижнями), він почав згадувати про свої пригоди, і тут же згадав про подарунок Владичиці Благословенного Краю. Він дістав коробочку і показав друзям. Коробка доверху була наповнена сірим, м'яким і ніжним ніби пилком, а посеред лежало зернятко сріблястого кольору.

Сем почав садити саджанці. Спершу там, де раніше росли найкрасивіші дерева, а потім і там, де нічого не росло. І біля кожного посадженого кущика він клав у землю частинку благословенного ґрунту. З цією роботою він ходив по всій Хобітанії, але особливу увагу приділяв все-таки Норгороду та Історбінці. Коли в коробочці залишилася маленька щіпка, він піднявся на вершину найвищого пагорба майже в центрі країни, і прошепотівши благословення, кинув залишки в повітря. Сріблясте зернятко він посадив посеред Святкової Поляни.

Навесні навіть старі хобіти, що бачили види, не вірили своїм очам. Дерева росли з такою швидкістю, наче час для них стиснувся, і рік минав за тиждень. На Святковій Поляні творилося зовсім небачене. Сріблясте насіння дало чудову втечу, і тепер він рвався вгору до неба, не щодня, а щогодини. У деревця був срібний стовбур і велике довге листя золотистого відтінку. У квітні у кроні запалилися великі червоно-золоті квіти.

Вже за кілька років чутка про чудове дерево поширилася далеко межі Хоббитании. Багато хто приходив здалеку спеціально поглянути на дивовижне дерево. Це був єдиний у тих краях мелорн, і треба сказати, один з найпрекрасніших у світі.