Inoyama Kaminishi

**Inoyama Kaminishi** — японська дослідна амфібійна бойова машина 1920-х рр. За призначенням Inoyama Kaminishi більше відповідала легкому танку, проте японські конструктори пішли набагато далі і вирішили зробити її максимально багатофункціональною. Був побудований 1 екземпляр.

## Історія

У межах розвитку бронетанкових сил Генеральний штаб японської армії сформулював низку специфікацій, що передбачав створення кількох типів бойових машин. Окрім танків та бронеавтомобілів у середині 1920-х рр. особливою популярністю користувалися колісно-гусеничні бронемашини. Не виключено, що як приклад фігурували французькі вироби фірми "Saint-Chamond", які активно пропонувалися іноземним замовникам, але так і не знайшли попиту. Одна з бронемашин Model 1921 була куплена Японією і пройшла інтенсивні випробування - оскільки результати були цілком обнадійливі, а конструкція французької машини не відрізнялася особливою складністю, був зроблений висновок, що японські розробники цілком здатні створити вітчизняний аналог.

Нова колісно-гусенична бронемашина, відома в наш час під назвою Inoyama Kaminishi, призначалася для кавалерії та проєктувалася з розрахунками на застосування у майбутніх "заморських" володіннях. На жаль, докладної інформації про неї знайти поки що не вдалося.

Єдиний зразок Inoyama Kaminishi було представлено на випробуваннях у 1929 р. Паралельно фірма "Sumida" представила власний зразок напівгусеничної плаваючої бронемашини Sumida AMP, також призначеної для кавалерії. Залежно від типу місцевості бронемашина Inoyama Kaminishi могла пересуватися у трьох режимах: на гусеницях, колесах чи напівгусеничному ходу. Незважаючи на деякі переваги перед конкурентом було виявлено ряд недоліків, усунути які не було можливо. Крім невисокої швидкості на воді (імовірно до 4 км/год), прохідність місцевістю виявилася нижчою за розрахункову. Крім того, обраний тип гусеничного рушія виявився ненадійним, а високе центрування не сприяло хорошим ходовим якостям. Таким чином, обидва дослідні зразки кавалерією були відкинуті, а замість них вибір був зроблений на користь легких танків Type 92.

## Конструкція

### Корпус і бронювання

Оскільки бронемашину передбачалося зробити плаваючою, корпус проєктувався з розрахунком на хорошу плавучість. В результаті його форма вийшла досить оригінальною, більше нагадуючи підводний човен. Компонування корпусу можна було назвати класичним: відділення управління спереду, бойове відділення – у середній частині та моторний відсік на кормі. Імовірно машина оснащувалась двома постами управління. Товщина бронювання корпусу, згідно із зарубіжними джерелами, становила 10 мм.

### Озброєння

На даху бойового відділення встановлювалася конічна башта з верхнім люком, у лобовому листі якої монтувався 6,5 мм кулемет з оптичним прицілом.

### Двигун і трансмісія

Відомостей про тип силової установки не збереглося, але можливо на Inoyama Kaminishi встановлювався карбюраторний двигун потужністю 30-35 к.с., а також трансмісія механічного типу. Для пересування на воді в кормовій частині корпусу встановлювався гребний гвинт.

### Ходова частина

Ходова частина Inoyama Kaminishi складалася із двох основних частин. Гусеничне шасі на один борт включало 4 опорних котків, 2 підтримувальні ролики, передні направляючі колеса і ведучі колеса заднього розташування. Гусениця була гумометалевою стрічкою. Колісна частина складалася з двох мостів автомобільного типу з односкатними колесами, оснащеними безкамерними шинами та амортизацією на листових ресорах.

## Джерела

* “Инома-Каминиши” Амфбийная кавалерийская боевая машина. - AviArmor.