Шріматі Бгакті Лаліта Деві Дасі - День відходу Шріли Шрідгари Махараджа, (6 серпня 2013 року. Лахта, Санкт-Петербург)

## День відходу Шріли Шрідгари Махараджа

*(6 серпня 2013 року. Лахта, Санкт-Петербург)*

Перш за все я хочу висловити свою пошану та подяку усім відданим та друзям, що тут зібралися. Так приємно всіх вас бачити. Багатьох я бачила на фестивалі Vedalife, а деякі обличчя я бачу вперше. Я маю багато будинків, і ось один з них саме тут, у вас, у Санкт‑Петербурзі. Тут чудові брати і сестри: Віджай Раман Прабгу та інші. Ви всі займаєте великий куточок у моєму серці.

Я ніколи не відчуваю себе незручно, коли приїжджаю в іншу країну, тому що приїжджаю до своїх духовних братів та сестер — до себе додому. Я приїжджаю до членів своєї родини, до храму Ґурудева.

Сьогодні ми святкуємо день відходу нашого Парам‑Ґурудева — Шріли Шрідгари Махараджа. Цей фестиваль зараз також проходить у його *самадгі‑мандірі*, у Навадвіпі. Багато-які *матги*, багато-хто з вчителів та послідовників з усієї Навадвіпи і навіть з Маяпура приїхали сьогодні вранці затим, щоб вшанувати пам’ять Шріли Шрідгари Махараджа й прийняти *прасад* з цього заходу.

Хоча сама я ніколи не зустрічала Шрілу Шрідгару Махараджа, однак я приєдналася до місії незабаром після його відходу. Я прийшла до лотосових стіп Шріли Ґурудева в 1992 році. Мені частенько доводилось перебувати у товаристві Ґурудева в той день, день відходу Ґуру Махараджа. Хоча ми й називаємо це «фестиваль», «свято», але це сумне свято, і, насамперед, воно болюче для Ґурудева. Я бачила це. Він відчував, знав про те, що наближується день відходу його вчителя. Він відчував це немов землетрус, немов земля усовується з-під його ніг.

Коли Шріла Ґуру Махарадж пішов, в той саме день величезне мангове дерево полишило своє тіло. В цьому місці повинно було розташуватися *самадгі*, усипальня Шріли Шрідгари Махараджи. Це дерево було достатньо свідомим: воно розуміло, що необхідно полишити це місце, і пішло саме. Шріла Ґурудев усвідомив, що настав час, коли Шріла Шрідгара Махарадж повинен покинути цей світ. Тому він запросив Шрілу Пурі Махараджа та інших духовних братів Шріли Шрідгари Махараджа, а також його близьких, приїхати до Майяпура та зупинитися у Матзі. Шріла Ґурудев розумів, що вони допоможуть йому в установці *самадгі*, оскільки його серце буде розбитим, і він не зможе все зробити одинцем.

Шріла Ґуру Махарадж обрав для свого відходу особливий час: він пішов в *брахма‑мухурту.* Він обернувся лицем до Ґанґи і полишив цей світ за власним бажанням. Було видно, що він свідомо полишив цей світ. Коли Шріла Ґовінда Махарадж прийшов до Божеств, щоб виразити Їм свою пошану, він застав Їх в досить екстраординарнім стані. Вони виглядали танцюючими, сповненими радості, тому що забрали свою людину до себе, назад. Зі слів Ґурудева, він ще ніколи не бачив Божеств у такому стані… лише в той день.

Ми знаємо, що Шріла Ґуру Махарадж, Шріла Шрідгар Махарадж, полишив цей світ в спокійному піднесеному гуморі. Він знав, що його [духовна] спадщина в надійних руках — про все подбає Шріла Ґовінда Махарадж, Шріла Ґурудев.

Десь за рік до свого відходу, Шріла Шрідгар Махарадж відсторонився від усіх справ і повністю затвердив Шрілу Ґовінду Махараджа у ролі наступного *ачар’ї*. І лишень одного разу, за відсутністі Ґурудева, він дав *рітвік‑*посвячення від імені Ґовінди Махараджа Мадгавананді Прабгу й Ш’ямі Діді із США. В історії вайшнавізму*,* мабуть, й не знайти прикладу, коли видатний Ґуру давав *рітвік‑*посвячення від імені свого учня.

Шріла Ґуру Махарадж був спокійний за свою справу. Він знав, що вона в надійних руках, що Шріла Ґурудев, Шріла Ґовінда Махарадж, подбає про все. Більш того, він підштовхував Ґурудева до прийняття відповідальності за Матг. Він сказав: «Якщо ти не приймеш цієї відповідальності, — я зруйную цей Матг!» Ми знаємо, що Шрі Чайтан’я Сарасват Матг — це вишукана лінія свідомості Крішни. Ми чули про те, що Шріла Ґуру Махарадж, Шріла Шрідгар Махарадж, відомий як *рупануга‑дгара*, іншими словами, потік лінії Рупи Ґосвамі проходить через нього. Він був дарований йому Шрілою Сарасваті Тгакуром Прабгупадою, й діяв через нього.

Коли Шріла Сарасваті Тгакур полишав цей світ, він прикликав свого любого учня Шрілу Шрідгару Махараджа до свого ліжка й попрохав його заспівати пісню Шріли Нароттама Даса Тгакура «Шрі Рупа‑Манджарі‑пада». Вважається, що саме в той момент Шріла Сарасваті Тгакур передав цю лінію, передав цей потік Шрілі Шрідгарові Махараджу.

Ця лінія в божественному світі сягає від Радгарані до Лаліти Деві й від неї до Рупи Манджарі. І ми служимо під її керівництвом. Шріла Ґурудев зазначав, що всі, хто прийшов до Шрі Чайтан’я Сарасват Матгу й отримав посвячення, дістав через те прив’язаність та відданість стопам Божеств, Ґуру та Ґауранзі. Вони автоматично потрапили до лінії служіння, до лінії Шрі Рупи.

Ми можемо побачити, що це дуже вузька, дуже специфічна лінія, й не так‑то легко потрапити до неї. Але саме її Шріла Шрідгара Махарадж передав Шрілі Ґурудеву, а Ґурудев — *ачар’ям* сучасності.

Ми всі, так чи інакше, хоч би трохи знайомі з поезією, з творами, з піснями, з екстраординарними коментарями до Бгаґавад‑ґіти та Ґаятрі‑мантри Шріли Шрідгари Махараджи. Шріла Сарасваті Тгакур обрав для Шріли Шрідгари Махараджа ім’я Бгакті Ракшак, що означає «охоронець відданості». Бгакті Ракшак Шрідгар… Шрідгар — на честь Шрідгари Пандіта, першого коментатора «Бгаґаватам». Це ім’я вказує на вченість, незвичайне дарування та пізнання.

Шріла Сарасваті Тгакур був знайомий з деякими працями Шріли Шрідгари Махараджа. Більш за все його вразила праця «Шрі Бгактівінода‑віраха‑дашакам». Хоча Шріла Шрідхар Махарадж особисто не зустрічався з Бгактівінодом Тгакуром [вони були з різних поколінь], але між ними все ж таки відбулася передача з серця в серце, й Шріла Шрідгар Махарадж зумів відобразити особистість Бгактівіноди Тгакури у своєму творі. Шріла Сарасваті Тгакур зазначив, що особистість Бгактівіноди Тгакури повністю розкрита й представлена дуже виразно.

За милості Шріли Бгакті Судгіра Ґосвамі Махараджа ми отримали всі ці чудові книги Шріли Шрідгари Махараджа англійською мовою. Ці книжки: «Пошук Шрі Крішни, Чудової Реальності», «Любовний пошук загубленого слуги», «Шрі Ґуру та Його милість», «Золотий Вулкан божественної любові», «Суб’єктивна еволюція свідомості». Шріла Ґурудев, Шріла Ґовінда Махарадж, сказав: «Всі ці речі, які Шріла Шрідгар Махарадж сказав англійською, відповідаючи на питання допитливих західних шукачів Істини, він ніколи не говорив бенгальською, всі ці речі відкрилися західному світові назустріч їх пошуку». З одного боку, бенгальці на той час не мали записуючих пристроїв, але, з іншого, вони розуміли, що в цілому, насамперед, дуже важливо служити. Бенгальці просто слідували вказівкам Ґуру Махараджа, просто корячись його волі.

Однією з останніх настанов Шріли Бгактівіденти Свамі Прабгупади до своїх учнів було: «По *шикшу* ви повинні звертатися до Шріли Шрідгари Махараджа». І вони вирушили до нього і розпочали питати його. Саме цьому віддані з GBC, а також інші віддані з Заходу та Сходу попрямували до Шріли Шрідгари Махараджи, щоб задати йому неймовірну кількість різноманітних питань. Багато‑хто з відданих був зайнятий такою справою: вони записували на плівку бесіди і транскрибували записи цих бесід, перекладаючи їх в письмову форму, а потім редагували. Таким чином лаштували книжки. Зараз ці книжки доступні читачам російською та багатьма іншими мовами. Але цієї *катги*, цього спадку немає бенгальською. І Ґурудев бажав, щоб вони були перекладені. Ці дивовижні лекції дуже дорогоцінні, тому їх треба перекласти бенгальською.

Шріла Шрідгар Махарадж відчував тугу в серці через те, що він не виконав бажання свого вчителя, відмовившись від подорожі на Захід. По‑перше, він не хотів змішуватися із західними людьми, по‑друге, — не розумів їхньої вимови. Тому Шріла Шрідгар Махарадж просував на цю місію Бгакті Саранґу Ґосвамі Махараджа та інших. Він відчував, що вони мають кращі можливості для проповіді, аніж він, що їм набагато легше стикатися із західними людьми та спілкуватися з ними.

Шріла Шрідгар Махарадж походив родом з дуже видатної касти *брахманів* Хапанії, лінії Бгаттачар’ї. Він з дитинства розмовляв санскритом, як і його батьки. Він слухав найпіднесеніші, найпотаємніші теми бесід — він зростав в такому оточенні. Тому для нього було складно жити серед *млеччг*, серед нецивілізованих людей, жити у країнах, слідуючи їхнім законам, і так далі.

Проте ми бачимо, що пізніше, хоча він нікуди і не вирушив, але весь західний світ приїхав до нього, до його дверей. Таким чином, бажання Сарасваті Тгакура було виконане.

Хапанія — це чудове, дивовижне місце. Там у нас є храм. Він розташований на тому самому місці, де Шріла Шрідгар Махарадж з’явився в цей світ. Шріла Ґурудев, Шріла Ґовінда Махарадж, бажав особливим чином відмітити це місце, місце появи Шріли Шрідгари Махараджа, саме те місце, де той з’явився в цей світ. На тому місці він побудував храм та встановив там піднесених Божеств — Шрі Шрі Ґуру‑Ґауранґу Радга‑Ґопінатгу.

Місця появи Шріли Шрідгари Махараджи та Шріли Ґовінди Махараджи — села Хапанія та Бамунпара, розташовані неподалік один від одного, приблизно на відстані в десять кілометрів. Між цими селами знаходиться дуже відомий та стародавній храм Господа Шиви, який носить назву Бура‑радж‑Шива. *Бура* означає «старий» чи «стародавній», а *радж* означає «цар». Ми їздимо туди кожного року, і, можливо, хтось з вас відвідував цей храм.

Ігри цих великих вчителів — Шріли Шрідгари Махараджа та Шріли Ґовінди Махараджа — так чи інакше, торкались цього міста. Шріла Шрідгар Махарадж приходив до Шиви та пропонував йому лотоси. І одного разу, сидячи в цьому храмі, неподалік, Шріла Шрідгар Махарадж отримав *даршан*: він узрів вселенську форму Господа. Це сталося в його дитинстві. Ми також знаємо, що з цим храмом пов’язана поява Шріли Ґовінди Махараджи. Коли його батько та мати прийшли помолитися Шиві, щоб той послав їм дитя, їм відкрилося одкровення: Господь Шива направить до вас свого власного сина.

Батьки Шріли Ґовінди Махараджи запропонували поклони і молитви Бура‑раджу. Той був задоволений, і незабаром на світ з’явився Шріла Ґовінда Махарадж. Вони довго не могли народити дітей. Вони молились Господові Шиві і навіть пообіцяли, що якщо народиться хлопчик, вони дозволять йому стати *санньясі*. Але під цим вони мали на увазі тимчасову *санньясу*,на декілька років чи декілька місяців. Вони мали на увазі саме це. Вони дали обіцянку Шиві, що їх дитя прийме *санньясу*. Вони очікували, що це буде *санньяса* на п’ятнадцять днів — є такий звичай в Індії.

І, звісно, вони були шоковані, особливо це був тяжкий удар для матері Ґурудева. Вона зазнала лиха під час відходу свого чоловіка Нітайпада Даса Адгікарі, коли Шрілі Ґовінді Махараджу було трохи більше, ніж шістнадцять чи сімнадцять років, а, можливо, й п’ятнадцять. Шріла Ґовінда Махарадж зайняв положення старшого серед чоловіків в своїй родині, і очікували, що він потурбується про свою престарілу матір та своїх молодших братів.

Але так сталося, що, коли він служив лаборантом в Нандаґгаті, туди прийшли *брахмачарі* зі Шрі Чайтан’я Сарасват Матгу. Через проповідь вони привернули його до себе. Коли Шріла Ґовінда Махарадж побачив, яким чином вони проповідують послання «Бґагаватам», це нагадало йому історію про Шрініваса Ачар’ю, який проповідував «Бґагаватам» в палаці царя Баргамбіри. Ці *брахмачарі* були настільки сяючими, настільки потужними, настільки безстрашними, що Ґурудев здався на їхню милість. Він прямо так і розповідав: «Вони промили мій мозок». *Брахмачарі* сказали Ґурудеву: «Ти не є це тіло. Цей світ — не твій дім. Ти — *ніт’я‑крішна‑дас*». Таким чином вони переконали його вирушити до Шрі Чайтан’я Сарасват Матгу та зустрітися з Шрілою Шрідгарою Махараджем.

На той час транспорту було недостатньо, і через Ґанґу треба було переправлятися тільки‑но вплав. Тому вони перепливли Ґанґу і рано вранці прийшли до Шрі Чайтан’я Сарасват Матгу. Це як раз був Шрі Нрісімга‑чатурдаши 1947 року. Коли ми святкуємо Шрі Нрісімга‑чатурдаши, ми також святкуємо річницю приходу Ґурудева до Матгу. В минулий травневий Нрісімга‑чатурдаши була шістдесят шоста річниця цієї події. Коли Шріла Ґовінда Махарадж прийшов першого разу, його звали Дгарма Дас. Його привели до Матгу та відрекомендували Шрілі Шрідгару Махараджу.

Шріла Ґовінда Махарадж був вражений, побачивши перед собою настільки прекрасну, сяючу, піднесену особистість. Він розповідав: «Коли я вперше побачив Шрілу Шрідгара Махараджа, я подумав, що так, певне, виглядав Шріла Санатана Ґосвамі. Я завжди й уявляв його приблизно таким. Шріла Шрідгар Махарадж був дуже високий, а його шкіра була дуже світлою. Він виглядав благородно».

В той час було тільки одне приміщення. Воно знаходилось там, де зараз нижча частина веранди Шріли Шрідгари Махараджа. В одній кімнаті жив Ґірірадж (потім туди прийшло Божество Шрі Чайтан’ї Махапрабгу), а в іншій кімнаті — Шріла Ґуру Махарадж, Шріла Шрідгар Махарадж. Радга‑Ґовінда приїхали пізніше. Шріла Шрідгар Махарадж послав Шрілу Ґовінду Махараджа до Джайпура за цими Божествами. Це сталося невдовзі через кілька років.

Отож, Шріла Ґовінда Махарадж прибув до Матгу в день поста, в Нрісімга‑чатурдаши. В той час для нього піст був немислимим зайняттям. Він думав: «Поститися до сходу місяця? Як це взагалі можливо?» Побачивши спілу папайю на дереві, він спитав Шрілу Шрідгара Махараджа: «Будь ласка, можна я з’їм хоча б це?» І Шріла Шрідгар Махарадж узяв цю папайю, розділив її: половину віддав Божествам, а другу частину — Ґурудеву.

Шріла Ґовінда Махарадж також походив з піднесеного роду *брахманів*. Його батько Нітайпад Дас Адгікарі був ініціюючим Ґуру і ведучим *кіртанією*. Що ж тут казати, Шріла Ґовінда Махарадж знав на пам’ять пісні Чандідаса, Від’япаті, Джаядева Ґосвамі. Розуміючи це, Шріла Ґуру Махарадж, Шріла Шрідгар Махарадж, спочатку наказав Ґурудеву забути все, що той знав. Це був його перший урок. Він сказав: «Ти повинен слідувати виключно мені і казати те, що я тобі кажу, слідувати тільки мені, а не своєму розуму. Перше твоє завдання: забудь все те, що ти вивчав у дитинстві, що ти чув від свого батька, — все, чому тебе навчили раніше. Ти можеш слідувати цьому? Чи ти зможеш вчитися у мене і забути все, що ти знав раніше?» І Шріла Ґурудев відповів: «Так!» Ґурудев розповів, що в його звичці було ніколи не казати «ні».

Пізніше, матір, брат Шріли Ґовінди Махараджи і майже всі мешканці села Бамунпара прийшли, щоб забрати його з Навадвіпи. Вони кричали: «Куди ти подівся? Чому ти тут? Пішли додому!» Вони почали сперечатися з усіма мешканцями Матгу. Знайшли Ґурудева. Хтось спробував увести його силоміць. Ґурудев схопився за ґрати на вікні, а один мешканець села тягнув його за ноги. Але пізніше вони зрозуміли, що не має сенсу воювати, що хлопчик бажає залишитися, і застосовувати до нього силу даремно. Вони сказали: «Добре, ми пішли. Нехай чи сам приходить, чи не повертається зовсім».

Шріла Шрідгар Махарадж милостиво дав притулок матері Шріли Ґурудева: їй надали невеликий будиночок, в якому вона могла жити при Матгу. Двоє братів Ґурудева також прийняли притулок у Шріли Шрідгари Махараджа, тобто прийняли посвячення. Їх звали Вішварупа і Дгананджая. Ґурудев був старшим серед чоловіків. Попервах його звали Ґауренду Брахмачарі, пізніше — Ґовінда Махарадж. Справа в тому, що улюбленим ім’ям Крішни у Шріли Шрідгари Махараджа було ім’я Ґовінда. Він назвав своє Божество Ґовінда і свого улюбленого учня також Ґовінда: Шрі Шрі Ґуру‑Ґауранґа‑Ґовінда‑Сундар і Бгакті Сундар Ґовінда.

Також вони мали безліч ігор — їх спільне проведення часу. Однією з ігор була *враджа‑мандала‑парікрама*. Це було приблизно в 1950 році. Тоді Шріла Шрідгар Махарадж разом зі Шрілою Ґовіндою Махараджем обходили Вріндаван та околичні міста. Здається, з ними був ще Крішнадас Бабаджи Махарадж. Шріла Шрідгар Махарадж особисто провів Ґурудева всіма найважливішими місцями у Вріндавані, на Ґовардгані та у Матгурі. Шріла Шрідгар Махарадж, після завершення цієї *парікрами*, запитав в Ґурудева: «Яке твоє найулюбленіше місце?» І Шріла Ґурудев відповів: «Лаліта‑барі». Це місце появи Шрі Лаліти Деві, де вона з’явилася на світ та жила. Ми бували в тому місці, що воно зветься Чіґрам.

Про це особливе містичне переживання Ґурудев казав так: «Те, що я побачив тут, вразило мене, воно захопило мій розум». Хоча Шріла Ґовінда Махарадж багато разів приїздив до Вріндавану, він жодного разу не відвідував місце появи Шрі Лаліти Деві. Він не бажав переживати нічого іншого, аніж те, що відчув тоді. Він відправляв туди відданих, коли вони слідували до Вріндавану. Він казав: «Відвідайте також місце появи Лаліти Деві, привезіть мені трошки *прасаду* звідти». Але сам він туди ніколи не їздив, тому що, якби він відчув щось менше, аніж те, що він пережив, будучи там з Шрілою Шрідгаром Махараджем, це розбило би йому серце.

Незабаром після того, як Шріла Ґовінда Махарадж приєднався до Місії Шріли Шрідгари Махараджа, того ж 1947 року він отримав посвячення в Пурі під час Ратга‑ятри. Поступово, крок за кроком, Шріла Ґурудев став виконувати одне за іншим бажання свого вчителя Шріли Шрідгари Махараджа. Так він встановив храм Нітай‑Чайтан’ядева в Джаґаннатга Пурі, а пізніше — храм на Ґовардгані. З одного боку, цей храм знаходиться поряд із пагорбом Ґовардган, але з іншого — в безвість далекому місці. Воно має назву Шріла Шрідгар Свамі Сева‑ашрам.

Також Шріла Шрідгар Махарадж дуже хотів облагородити Шрі Ґовінда‑кунду та збудувати в центрі цього озера храм. Але коли час цього замислу прийшов, у будівельників зовсім нічого не вийшло. Вони копали вглибину, але в них не виходило встановити опорні колони: вода виринала і руйнувала всю будову. За цієї причини не можливо було покласти фундамент. Ґурудеву спала на думку чудова гадка. Він сказав: «Нумо проведемо *пуджу* Курмі, Господу в образі черепахи, тоді Він дозволить нам покласти фундамент».

В чому ж полягала ця особлива *пуджа*? Це були солодкі шарики з рису. Ґурудев сказав: «Будь ласка, запропонуйте їх Господу Курмі, і все прийде до ладу». Наступного ж дня колони були встановлені. Вода перестала приходити. І все стало як слід. Храм з’явився дивовижно гарним чином. І ще дуже багато дивовижних подій сталося у Матзі. Зокрема, спілкування з Шрілою Бгактіведантою Свамі Прабгупадою, який завжди вважав Шрілу Ґуру Махараджа, Шрілу Шрідгара Махараджа, за свого *шикша‑ґуру*.

Шріла Прабгупада Бгактіведанта Свамі намагався переконати Шрілу Шрідгара Махараджа стати главою місії, його дітища — ІСККОН. Але Шріла Шрідгар Махарадж не був зацікавлений цим, він казав: «Я можу давати якісь поради, я можу чимось допомагати, але віддалено. Я не хочу безпосереднього приймати участь у цьому». Одного дня Шріла Бгактіведанта Свамі Прабгупада розмовляв зі Шрілою Шрідгаром Махараджем. Вони розмовляли бенгальською і їхня розмова була дуже жвавою. І один з учнів Шріли Прабгупади, оскільки він не знав бенгалі, запитав: «Про, що ви розмовляєте? Які теми ви обговорюєте?» Бгактіведанта Свамі розсміявся і сказав: «Якщо я розповім тобі, то ти зомлієш».

Один учений *(пандіт),* який визнав свою поразку в бесіді з Шрілою Шрадгаром Махараджем, казав про нього: «Це дивовижна особистість. Він володіє трьома дивовижними якостями — нечуваним інтелектом, здоровим глуздом і незацікавленістю у всьому мирському (славі, престижі, чомусь тлінному)». Він завжди волів полишатися у тіні, даючи дорогу іншим. Сам він міг допомагати, але при цьому ні до чого активно не долучався. Всі видатні учні Шріли Сарасваті Тгакура, всі його старші учні та послідовники, так чи інакше, зверталися до Шріли Шрідгари Махараджа за порадою. Всі вони одностайно почитали його. Один з них навіть сказав: «Ми слідуємо ході лева — *сімгавалокана*». Коли лев вирушає до свого кублища, чи за здобиччю, чи може ще кудись, час від часу він оглядається назад подивитися, як далеко він відійшов, щоб запам’ятати дорогу чи ще для чогось. Так само й духовні брати Шріли Шрідгари Махараджа займалися проповіддю у своїх Матгах. Вони мали своїх учнів, але щоразу вони озиралися на Шрілу Шрідгара Махараджа: чи схвалює він їхні дії, їхню проповідь, чи погоджується він із цим. А це були зовсім не рядові віддані, а найкращі вояки армії Шріли Сарасваті Тгакура: найперші, найвидатніші, найбільш піднесені. Тим не менш, вони вважали Шрілу Ґуру Махараджа, Шрілу Шрідгара Махараджа, самим старшим та піднесеним серед усіх послідовників Шріли Сарасваті Тгакура. Вони завжди зверталися до нього за порадою та одностайно почитали його як вищого вайшнава.

Ми також чули про те, що дідусь більш милостивий та більш ніжний, ніж батько. Він не відчуває дуже великої відповідальності і просто балує своїх внучат, даючи їм свої благословення. Коли я відвідую *самадгі* Шріли Шрідгари Махараджа чи поклоняюся йому, я завжди думаю: «Ти мій улюблений дідусь. Будь милостивим до мене так само, як дідусь до своїх онуків. Будь ласка, яви мені свою милість».

**Прітгу Прабгу Брахмачарі:** Бгакті Лаліта Діді каже, що кожен з вас може щось сказати. І я вже казав декільком відданим: «Ви дуже удачливі, що у вас є можливість спілкуватися безпосередньо з вашими вчителями. Ви можете їм якось служити, ви можете слухати їхні лекції, бачити їх безпосередньо перед собою». Це також дуже важливо. Вчитель має дві складові: *вапу* і *вані*. *Вані* — це настанови. Вони діють завжди, навіть, коли вчитель пішов, — він живе в своїх настановах. Але *вапу*, його фізична присутність, для учня також дуже важлива. Необхідно відчувати його присутність, мати можливість послужити йому особисто чи опосередковано, бачити його посмішку, чути його голос. І я кажу, що маю сумнів, що якби ті дорогоцінні істини, що були явлені Шрілой Шрідгаром Махараджем, були явлені кимось іншим, то Шріла Ґосвамі Махарадж і інші наші провідні лідери привабились би ними.

Неможливо виключити з цього процесу особистість Шріли Шрідгари Махараджа, його надзвичайне серце, його здатність умиротворити і конвертувати кожного. Кожен, хто стикався з ним, навіть в роки його юнацтва, відзначав це незвичайне перетворення. Деякі джентльмени підскакували й викрикували: «О це справжня проповідь! Ми зневажали свою культуру!»

Шріла Шрідгар Махарадж міг не тільки донести ідеї Шріли Сарасваті Тгакура, він також міг у незвичайний спосіб змінити серце. І це також робив Шріла Ґовінда Махарадж. Коли його учні зазнавали побивання, він запрошував їх до себе і просто тримав їх у своєму товаристві. Знаходячись у його товаристві, вони змінювалися.

**Бгакті Лаліта Деві Дасі:** Ми всі так чи інакше відчували це, знаходячись у товаристві Шріли Ґовінди Махараджа. Ми певним чином відчували, як це працює з нами, «витоплює» з нас, робить з нас, немов з цурок, якісь предмети, які потім він зможе використовувати в служінні Ґуру Махараджу.

*Перекладач: Аннапурна Девi Дасi*

*Редактор: Крішна Чайтан’я Дас*

https://harekrishna.ru/2013/08/13165-den-uhoda-shrily-shridhara-maharaja#main