recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Gerhalt Herewald

**Gerhalt Herewald** (ca. 470, A.Æ. – 523, A.Æ.) var en avalonsk ridder av Clach dhearg. Han var gift med Ylva Kobbel, kusinen av konspirasjonsleder Kieron Kobbel.

Født som sønnen av sir Herewald, var Gerhalt en bortskjemt gutt. Han brukte tiden sin til å jakte og rane forsvarsløse borgere. Gerhalt lot disse trivialitetene fortsette da han ble ridder i en alder av 13 år. Det var allikevel også under denne tiden han sto ovenfor nyadlete baron Fridenot Chimp. Som en enkel tenåring hadde allikevel Gerhalt lite å stille opp mot til forsvar, og han måtte føye seg for den knappe fem år eldre baronen.

Senere utpekte Gerhalt en bondepike, Ylva, til å bli hans kone – tross den aldersforskjellen på 15 år. Gerhalts lykke ble imidlertid kortvarig, og ekteskapet varte ikke lengre enn fem år før han måtte bøte med livet. Medlemmene av huset Chimp sto uten større landområder å kontrollere, og Gerhalts familie ble Philes mål. Hun hyrte inn en gruppe banditter for å myrde familien Herewald, og snart var Phile den nye herskeren av Clach dhearg.

## ***Trivia***

1. *Gerhalt* er adaptert fra det germanske *Gerald*, som kommer fra de germanske elementene *ger* "spyd" og *wald* "hersker, leder".
2. *Herewald* er en variasjon av det middelalderske sørtyske navnet *Herwald*, en kombinasjon av *heri* "hær" og *wald* "hersker, leder".
Monark av Flynn

**Monark av Flynn** er en fellesbetegnelse på den forhenværende enevoldsherskeren av Flynn – om det er en mann eller kvinne. Rollen ble etablert av Ásketill Blodhjelm, som drev en lang kampanje for å samle flere landsens riddere i det indre Flynn under seg.

Med invasjonen av Nerseus I, underkastet han seg landet og gjorde det til et hertugdømme, og satte sin datter Grimhilt til å styre det.

## ***Historie***

### **232 – 500**

På Ásketill Ewalds kroningsdag i 232, gjorde han seg selv til enevoldshersker. Allikevel hadde han satt søsteren sin, Nerissa, til å fungere som guvernør av Flynn – hun ble allikevel myrdet for stillingen av Tasoula-Antoine. Guvernøren var det offentlige bildet i Flynn by, og var kongen og dronningens representant i det økonomiske og sosiale livet om de var borte. Det var også guvernøren som fungerte som kronprinsen eller -prinsessens formynder.

For å unngå en maktovertagelse av Ewald-rekken i guvernør-rollen, sørget kong Ásketill imidlertid for at Rådet skulle sørge for det politiske livet og administrasjonen av landet i det hele, sammen med monarken av Flynn.

Etter Ásketills død i 247, gikk tronen til hans sønn: Herleifr Blodkrone. Kronprinsen var en skjørtejeger og kavaler som brukte tiden sin på jakt og fester. Dette medførte igangsettelsen av Flaroum-konspirasjonen, og satte dermed kronen i fare. Dette ble imidlertid avslørt av kongens forhenværende prylegutt, og en kontrakonspirasjon ble satt i gang av kongen, prylegutten og et par Ewald-er som var medlemmer av Rådet – og dermed lojale til ham. Blant konspiratørene var også Evelyn Torn, som på denne måten sikret familien sin en fot innenfor det kongelige hoffet. Blodkrone-attentatet resulterte i at de fire rådsmedlemmene som fremdeles sverget sin troskap til kongehuset, startet jakten på nye medlemmer. Dette sørget i upartiske medlemmer, som sammen reformerte rollene og satte en ny dagsorden, hva de skulle gjøre og forholde seg til kongen. Herlefir satte hodet til forræderne på staker utenfor bymurene, og valgte dernest å ekspandere kongeriket sitt ytterliggere ved å underkaste seg større områder. Ved å vedta flere lover med Rådet og guvernøren av Flynn, valgte de avisdesliggende adelsklanene å påta seg tittelen *ridder.*Til gjengjeld ville de styrke Ewald-enes økonomi og militær.

Da Herleifr II besteg tronen i 301, jobbet kongehuset, guvernøren av Flynn og Rådet tett sammen for å bygge en sterk stat. Dette gikk ut på å bruke kongerikets nå nye landområder til å forsterke grunnmuren i nasjonen. Uansett varte ikke dette lenge: prins Keith grep inn og fikk broren sin myrdet. Han erklærte krig mot borggrevene i øst, som hadde utført flere raid mot hans familie – og kongen nektet å gjøre noe. Keith erklærte krig mot dem, og det var en årelang kampanje som hans sønnesønn først klarte å stoppe ved å gifte sønnen med vicomtessen av Trussplumb i 355, borgrevinnens datter.
Holden Hall

**Holden Hall** (297 – 343) var en ridder, den yngre broren til Frederick Hall, og svigerbror til Cassidy Volga. Gjennom dem var han onkelen til Druzella Hall-Sævine, fjerde guvernørgemal av Sævine – og dermed grandonkel til Kent og Drol Sævine. Holden var gift med en bonde som bodde i ridderskapet hans: Percy.

Da broren dro inn til Sævine for å leve sine siste år sammen med datteren, overtok Holden og Percy forvaltningen av ridderskapet. Dette gjorde de for at Jehohanan Sævine ikke skulle stikke nesen i hvordan det sto til – og på den måten bevare hemmeligheten om ekteskapet mellom Holden og Percy.

Da Druzella senere ble anklaget for høyforræderi og henrettet – og Holdens bror ble funnet død – tok det ikke lang tid før guvernøren av Sævine sendte leiemordere for å gjøre ende på Hall-dynastiet, hvilket han klarte.
Jean Gabriel Tullion

**Jean Gabriel Tullion** (født **Godin**) var en podarixisk baron, og bror til Thérèse Godin; ektemann till Désirée III Tullion, og faren til den fjerde – samt svigerfar til Gaston-Louis Caderousse.

Jean Gabriel mistet livet kort tid etter sin kones død. Formynderskapet ble overlatt til Jean Gabriels søster.
Herleifr I av Flynn

**Herleifr I av Flynn** (født **Herleifr Ewald-Streisand**) (236 – 301) var den andre kongen av Flynn, og av avalonsk herkomst. Han var kjent under tilnavnet **Herlefir Blodkrone** Han var sønn av Ásketill Blodhjelm og Eulalia den milde. Han var dessuten bror til tre andre søsken, og halvbroren til fem andre gjennom stemoren Seymour Wave – som var gift med Ásketill samtidig med Eulalia og stefaren Colton Tress. Han giftet seg senere med Druzella Flaroum, som skiftet navn til Eulalia da hun giftet seg. Sammen med Druzella fikk han sønnene Herleifr II og Keith I, datteren Loci og tre andre barn. Sammen med sin andre kone, Pearl Levy, fikk han tvillingene Vincent og Leopoldina Ewald.

Etter farens død i 247 ble Herleifr kronet i Flynn Palace, og ble lederen av Rådet *de jure*. Herleifrs tante, Tasoula-Antoine, var guvernør av Flynn fram til sin død – hvorpå stillingen gikk videre til hennes datter, Leopoldina. Herleifr inngikk flere avtaler med kusinen sin for å holde makten sin over Rådet ved like, blant annet ved å gi sønnene og døtrene hennes seter i Rådet ved å eliminere fire andre medlemmer. Dette økte korrupsjonen og kongehusets posisjon – hvilket fikk de resterende medlemmene til å inngå en sammensvergelse om å velte ham.

Herleifr likte å bruke mye av tiden sin på jakt og kvinner, og derfor gikk rådsmedlemmenes konspirasjon fritt for seg rett under nesen på ham. Det var prylegutten hans, Symeon Gregorius, som tipset ham. Herleifr og nevøene og niesene hans fikk myrdet rådsmedlemmene, og de fikk tak i nye adelsmenn som sverget sin lojalitet til kongen. Attentatet ble i ettertid kjent som Blodkrone-attentatet, og ble støttet med menn og våpen og medlemmer fra huset Torn – som sikret Evelyn Torn et sete der. Symeon ble skjenket Olwyn-upon-Streisand som dens greve og monarkens droste: hans høyre hånd og stedfortreder.
May Leutguard II

**May Leutguard II** (489 – 543) var en avalonsk dame av Alessia. Hun var datteren av Verginius Leutguard, som var andre sønn av Lavinia og Alan. Hun var niesen av Ualan, Ùisdean og Vibanus Agathon Leutguard, og er oppkalt etter oldemoren på farssiden: May I.

May II kom i utgangspunktet til å bli nok et barn uten noen videre privilegier. Allikevel snudde lykken mot henne da onkel Ualan døde sammen med sin ektemann: de hadde ingen arvinger, og faren hennes var allerede død. May II ble derfor den eneste logiske arvingen. Som en 23-årig kvinne ble May II den nye forvalteren av Alessia. I sin posisjon fikk hun mange beilere, og valget falt på ridderen Neville Torn, en annen ridder. De slo sammen Alessia og Cromwell, men beholdt Alessia-navnet – da Nevilles mor hadde båret det navnet.

Som dame av Alessia, var May II pålagt å tjene sin lensherre – hvilket i Leutguard-enes tilfelle – var kongerekken av Flynn. Hun utførte sine plikter, men da det ikke brygget opp til krig, brukte hun tiden sin til å oppdra de seks barna hun fikk med Neville. Hun sendte et brev til kongen, hvor hun ba om å gjøre det mulig for kvinner å arve et adelssete. Kong Farvaldr II av Flynn godtok det, og han ba om at alle guvernør- og adelsseter skulle gå til førstefødte *barn*.

May II skrev en biografi, som senere har blitt brukt av dagens skolevesen for å lære om kvinners rettigheter på 500-tallet og før. Hennes lovforslag ble i hovedsak vedtatt fordi at kong Farvaldr II bare hadde kvinnelige arvinger, og ønsket ikke et maktvakuum skulle føre i huset Ewalds fall. Allikevel står May II som en milepæl i historien: uten henne ville avalonske adelskvinner vært bundet til å adlyde mennene sine, og uten mulighet til å arve et len uten å være "siste mulighet".
Ilian Dimitus

**Ilian Dimitus** (? – 1487) var en prest fra Avalon, og far til Hilara Dimitus og svigerfaren til bonde og senere forfatter Zoxput Mejei.

Ilian Dimitus' bakgrunn er enkel: han kom fra en bedrestilt familie med røtter innenfor handelvirksomheten. Da hans eldre søsken begynte innenfor familiebedriften, bestemte Ilian seg for å distansere seg fra dette og dra ut på landet.

Mens han gikk i lære i et kloster – hvor han raskt steg i gradene – lærte han seg å lese og skrive, og brukte disse kunnskapene til å skrive skjønnlitteratur og religiøse avhandlinger. I sine episke tekster skriver han om konflikten mellom prester og deres korrupsjon dem imellom, samt deres gitte makt over mennesker av lavere rang. På et tidspunkt giftet han seg med bondepiken Juventa Mis, som han fikk en datter med: Hilara.

Etter Juventas henrettelse som heks – hun ble beskyldt av en enkemann for å ha stått i ledtog med den lokale borgermesteren og kontrollere ham – tok det ikke lang tid før enkemannen anklaget Ilian for å spotte den samfunnsstrukturen som var blitt satt av gudene. Ilian ble arrestert, og senere hengt i 1487.
Huset Lamboise

**Huset Lamboise** var et tussarixisk adelshus som bar setene som markier av Crochelle-Biozac og senere jarler av Quirin. Det hadde ironisk nok sin gullalder først da de mistet alt i opptrappingen av invasjonen av Det praxiske riket i 1502, A.Æ.

 Grunnleggeren, Geoffrey Lamboise, hadde vært en sterk motstander av det første keiserhuset, og ble skjenket Crochelle-Biozac av Édmound av Tussarix. Før borgerkrigen bar Geoffrey tittelen ridder av Kisoron, et sete som han gav Édmounds datter som for å vise sin støtte til den nye monarken.

## ***Historie***

### **Andre Æra**

#### ***Opphav***

Med opphav som en enkel familie med riddere fra Kisoron i Droumand, satte Lamboise-familien fort ut til å tjene på andre av høyere standard ved å enten kjøpe opp gjelden deres – og dermed overta nærliggende landområder – eller ved å gifte bort slektningene sine for å kunne øke sin egen økonomiske interesse.

Familien ble allikevel ikke grunnlagt på ordentlig før rundt borgerkrigstiden i Tussarix. Geoffrey Lamboise hadde sendt sønnen sin for å ekte Édmound Tudoirs datter, Géraldine, som kunne informere om at huset Tussarix' dager ville være talte om kort tid. Keiserinne Isabelle Marguerite var ute av stand til å få barn – hun prøvde, men det endte alltid med spontanaborter eller dødfødsler. Keiseren var imidlertid lojal til sin hustru, og nektet derfor å finne en elsker som keiserinnen kunne legitimere som sitt.

## ***Merkbare medlemmer***

* Geoffrey Lamboise, husets grunnlegger
* Christelle Marie Lamboise, knyttet Lamboise-ene biologisk til huset Tudoir
* Gauthier Lamboise, fratok to av søstrene sine og den ene broren arveretten til Crochelle-Biozac; Theron de Coast sikret Louise-Suzanne og deres barn arveretten.
* Hélène Lamboise, giftet seg med Anastasies oldebarn; han sørget for Hélènes død, og etablerte huset Thérage.
* Henri Lamboise, den første Lamboise-jarlen av Quirin.
* François Lamboise, siste overhode av huset Lamboise og den siste Lamboise-jarlen.
Leopoldina Artaxerxes

**Leopoldina Artaxerxes** (født **Gregorius**)(443 – 490) var en avalonsk dame av Acre, som var gift med Ovidius Artaxerxes i en alder av 14, og fikk barn i en alder av 15, sønnen Lucius. I en alder av 17 fikk hun datteren Peony, og Berenice i en alder av 33. Leopoldina var datteren av Martellus og Kenna Gregorius, og den eldre søsteren til Gaius Gregorius, og dermed tanten til Cassius og Alia-Amalia Gregorius.

Leopoldina kom fra en rik familie, og ekteskapet med rådsmedlemmet Ovidius Artaxerxes skulle sikre Gregorius-ene en mulighet til å påvirke det politiske bildet i Flynn ytterligere. Planen feilet imidlertid da kong Symeon I igangsatte et felttog for å erobre større landområder for kongeriket sitt. Ettersom Artaxerxes-ene var selvforsynte nok, i kongens øyne, måtte de ta seg til takke med den lille mengden jord de hadde da felttoget var over – hvilket satte dem i en økonomisk dårlig posisjon. Kongen hadde samlet minst femti adelsklaner for å dra ut og annektere landområder for å holde kontroll over riket sitt.

I et forsøk på å redde familien sin, sluttet Lucius og Peony seg til klosterlivet – hvor de steg raskt i gradene og kunne kreve inn skatter for prestestanden, men alt ble brukt for å dekke familiegjelden. Under kongens felttog hadde de lånt ut store summer for at han skulle lykkes, men hadde også tatt opp lån for å finansiere sin egen deltagelse i konflikten. Familien hadde håpet på større områder med land, men endte heller med sto gjeld for sitt initiativ.

Etter ektemannens selvmord, prøvde sønnen og datteren – som var gifte med hverandre – å sikre Leopoldina et trygt liv på hennes siste dager. Det var forgjeves, for hun fulgte ektemannen ikke lenge etter hans død. Hun hadde prøvd å få giftet bort datteren Berenice, men hun hadde avvist alle mulige beilere. Etter Leopoldinas død i 490, beskyldte Lucius og Peony kongehuset for deres ulykke. De prøvde å velte dem i Colton-konspirasjonen, men måtte begge bøte med livet for Farvaldr II sin agent Ira Colton – på lik linje med Berenice.
Marmaduke Waters

**Marmaduke Waters** (født **Stachon**) var far til ladyene Abigail og Daphne, som han hadde fått gjennom sin kone Sophia. Han hadde fått en tredje datter også, men denne var dødfødt.

Marmaduke kom fra en nobel slekt med baroner, født og oppvokst i Derry, Cadwallader – som alle het Stachon. Da han giftet seg med lady Sophia Waters, ble han et kjent ansikt blant Avalons lavere sosietet.

På et tidspunkt ansatte familien Waters bonden Michael Lee Sparrow, som sakte steg i gradene og ble butler. Som butler, hadde Michael Lee overoppsyn med herskapet – men hans fokus lå ofte på én av Marmadukes døtre: Abigail.

Da Marmaduke døde grunnet dårlig hjerte, sa Abigail fra seg sin fødselsrett over baroniet familien eide – og stillingen gikk videre til Daphne. Sophia gjorde derfor et inngrep i testamentet: Abigail ville arve *kun* en gård nord i Avalon.
Huset Torn

**Huset Torn** var et av de mest fryktede adelshusene på sin tid, og ett av de mest innflytelsesrike sådan. Det hadde aldri et sete i Rådet, men var innflytelsesrike i politikken på andre måter: fra ekteskap med høytstående adelige, til konspirasjoner for å sikre seg selv og landet store rikdommer.

På grunn av sine nøye slue metoder for å manipulere og kontrollere samfunnet i det skjulte, har huset Torn vært grunnleggerne av flere moderne dynastier, blant annet: Cornelius-ene og Enigma-ene.

## ***Merkbare medlemmer***

* May-Sun Torn
* Neville Torn-Leutguard
* Agun Torn II
* Tylda Ewald
Medusa

**Medusa** var en titan fra Limbo. Hun var hoffmarskalk ved keiserinne Orczys palass.

Alle titaner er født med en eller annen form for overnaturlig egenskap – på bekostning av utseende deres. Mange av dem kunne omdanne seg til mennesker, men de bar fremdeles tydelige tegn på deres egentlige opphav: dette kunne være skjell, vinger, klør osv. I Medusas tilfelle hadde hun slanger til hår og hadde egenskapen å gjøre folk om til stein, og i menneskeform var det kun slangene som viste hva hun egentlig var.

Etter noen år med trening for Pwadish og monarkene, ble Vibana sendt ut i Limbos ødemarker for å finne nye titaner. Mange av titanene var voldelige og udisiplinerte. Vibana mislykket ikke i sitt oppdrag, og returnerte med en titan kalt Dorèp. Medusa undersøkte Dorèp før hun sendte ham i treningsleir hos Pwadish. Videre fortalte Medusa at keiserinnen ønsket å gjengjelde Vibana på en helt spesiell måte – i sine personlige gemakker.

Under angrepet på Limbo, ble Medusa angrepet av Hermes, en halvgud skapt av Elementvokterne. Hermes fløy rundt Medusas hode og forvirret henne. Slangene i håret hennes prøvde å snappe til seg den flyvende halvguden, men Hermes var kjapp i vendingen, og brukte et sverd til å hugge slangen i to. Medusa kjente smerten, og snudde seg mot ham. Hermes brukte sverdet igjen, denne gangen mot Medusas øye. Deretter fløy han til Medusas andre øye og spiddet det også. Hermes bandt deretter slangene sammen før han fløy ned til halsen hennes og skar den over.

## ***Trivia***

1. Medusa er basert på den greske gorgonen Medusa
2. Medusa er én av tre titaner som har navnet sitt basert på mytologier, de andre er Eset og Vulcan
Junos dag

**Junos dag** er en fidelistisk høytidsdag som skjer 1. desember, og innleder en full måned tilregnet Juno. I 178 T.Æ. valgte Flin Enigma å krone seg selv til baron av Whiterock. På denne dagen skulle Sienna Kendall, Del Braiden og Noah Reid gjennomføre et attentat på Flin, men ble avskåret av Kent Sparrow – som også ønsket å ta livet av ham.
Mars

**Mars** er vokteren av vann. Han er sønn av titanen Vulcan og gudinnen Aquila. Som en Elementvokter, var Mars én av ni individer som tok plassen som de nye gudene med fallet av Oldtidsgudene. Det var etter dette at vokterne skapte menneskene. Med skapelsen av Abbas og Sabba – de første menneskene på jorden – valgte Vokterne også å skape halvgudene Persofene og Heidos for å styre menneskene.

På et tidspunkt samlet Abbas og Sabba menneskene for å gjøre et opprør mot Persofene og Heidos. Krigen som bryter ut varer i 600 år, og Persofene dyrker en ny type mennesker: temmere. Da Persofene og Heidos møter Abbas og Sabba i slaget om Dol Erimar, blir de to førstnevnte drept av sistnevnte. Vokterne tar dette som en direkte overtredelse av de lovene som de har satt for menneskene, og bruker dermed kreftene sine til å drepe Abbas og Sabba. Vokterne bestemte seg for å overlate menneskene til seg selv, mens de selv skulle ta seg av problemer som var mer beregnet på det kosmiske og overnaturlige. Med tiden glemte menneskene disse årene. Mars ble ikke glemt – det samme med resten av Vokterne.

I dag blir Mars dyrket som guden av vann. At Mars tjenestegjør med denne rollen, gjør ham assosiert med redning og utfordringer, samtidig som det er for katastrofer.

Ifølge mytologien skal Mars en periode hatt et kjærlighetsforhold til et menneske. Dette forholdet resulterte i to sønner: Venator og Trevor. Sønnene kunne ikke bli funnet, for Vokterne ville ha drept dem på flekken: en fare som ville true Vokternes eksistens. Derfor valgte Mars å drukne sønnene sin, men som et produkt av en Vokter og et menneske hadde Venator og Trevor den fordelen å kunne drikke vannet uten å ta drukne. Mars valgte med sine evner, å fylle sønnene med vann som ville helbrede dem fra enhver skade. Om skadene ble for store, og ville resultere i død, ville de bli født på nytt. På denne måten kunne Mars se sønnene vokse opp om igjen og om igjen – men uten at de husket noe av de tidligere livene.

## ***Trivia***

1. Mars har navnet fra en romersk gud, men er avbildet av en norrøn
Juliana I av Flynn

**Juliana I av Flynn** (født **Juliana Lorentusia Diao**) (442 – 512) var en avalonsk dronning av Flynn. Hun ble i sin ettertid kjent med tilnavnet **Juliana den flakkende.** Hun var yngste og sjette Diao-barn, som på grunn av dette måtte finne seg en annen måte å leve et luksuriøst liv. Dette fikk hun med Farvaldr II, som hun fikk fem døtre med: Theodora IV, Juliana Theodora, Catherine, Anne-Vallery og Henrietta Ewald.

Juliana hadde flere elskere, blant annet medlemmer i Rådet, i et forsøk på å føde en sønn – det var ingen krav på en mannlig arving, men en tradisjon. På grunn av dette fik Juliana tilnavnet sitt: hun flakket fra dør til dør blant rådsmeldemmene i et forsøk på å bli gravid med en sønn.

Da Farvaldr én dag fikk utlevert et brev fra May Leutguard II av Alessia, som la fram forslag om at kvinner kunne arve adelsseter av kongelig lov, nølte han ikke med å godkjenne. Samtidig vedtok han at både menn og kvinner kunne arve tronen av Flynn. Etter dette kunne Juliana avbryte sine mange nattlige besøk hos hoffets menn.
L'école des beaux-arts de Versailles

**L'école des beaux-arts de Versailles** (også kjent som **Kunstskolen i Versailles** eller **KiV**) var en skole kunstskole i byen Versailles, Coast, Tussarix, Underverdenen. Den ble bygd under Art Beaumonts topp, under ledelse av den velkjente kunstmaleren Haydée Beaumont.

Da Haydées – grunnleggeren av KiV – og hennes maleriers popularitet nådde et høydepunkt, valgte førstnevnte å etablere en skolen, og denne har senere blitt sett på som ett av hennes livsverk – den andre var boken som foreviget malerkunsten Art Beaumont. Byggingen av KiV ble finansiert av fyrsten av Coasts egen familie, og etter tre år sto bygget ferdig. Det tok ikke mer enn et par måneder før alle plassene var fullt. Under byggingen hadde Haydée samlet en rekke personer som hun hadde lært i malerkunsten, og de fungerte som lærere for de andre studentene.

Da Haydée ga ut boken *Art Beaumont*, ble den kopiert i flere eksemplarer og solgt over hele landet; orginalen ble låst i sitt eget kammer under skolen. Bare rektoren og lektorer ville ha adgang til kammeret, og få vite innholdet i boken – for ulikt kopiene, var orginalen samlet med flere kapitler som var blitt utelatt under produksjonen av de andre bøkene (dette var et innfall fra en slektning av Haydée).

På starten av 2100-tallet, nådde Art Beaumont en bunn i Tussarix. På dette tidspunktet hadde det blitt mer normalt å framstille modellene som de faktisk var. Dessuten var det blitt billigere å både kjøpe og masseprodusere mer fargerik maling. Mange malere syntes det virket litt meningsløst å holde i live en malerkunst ved å fjerne poenget med tre farger.

Da det ikke lenger ble lært om Art Beaumont på Kunstskolen i Versailles, valgte den daværende fyrsten å gjøre det til en kunstskole hvor det kunne læres om den nyeste malerkunsten – den såkalte Le Représentation.

I år 3001 ble skolen offer for et jordskjelv, og hele bygningen raste sammen. Senere bygde fyrsten en ny skole, denne gangen oppe i fjellene. I dag er det kun et minnesmerke som har foreviget Haydée Beaumont og grunnleggeren av Le Représentation som står igjen.
Jolyon Yates-Booth

**Jolyon Lado Boudicca Yates-Booth** var en avalonsk visehertug og munk. Han hadde viet sitt liv til å tjene Pandora, sammen med sin søster Megan. I klosteret steg søsteren fort i gradene, og ble snart holderen av tittelen yppersteprest, som ga henne muligheten til å bedrive litt handel i sognets navn. Jolyon førte regnskapet for henne og holdt oppsyn med sakramentene og de materielle elementene som trengtes for slike seremonier – ordnet med vokslys, oblater, vin og blomster.

Enkelte stilte spørsmål til hans seksuelle legning, grunnet hans hengivenhet til blomstene – men dette ble avkreftet da han ble tatt på fersken i sengen sammen med en nonne. Etter dette ble Jolyon redusert til å tenne vokslys, dele ut oblater, passe over blomstene, samt å holde klosteret fritt for rotter – ved å gå på rottejakt selv.

Jolyon var bror til Percy I, Megan, Melvin II og Agnes Yates-Booth; og ettersom han var munk, levde han i sølibat.
Harden

**Harden** er et baroni i grevskapet Hearse, Bluerock; Avalon som over århundrer har vært under kontroll av huset Harden. Barnoiet er delt inn i 22 distrikter, hvor hvert distrikt var ledet av en ridder som var vasall under baronen av Harden. Baronen har som plikt å samle hæren sin ved eventuelle borgerkriger eller lignende: denne kommer fra baronens egne vasaller – og vasallenes vasaller. Hærene består av enda mindre rangerte adelsmenn – fra frie menn til riddere – med byers innbyggere, samt en trenet hær av vanlige menn og kvinner (bygget opp av de mindre vasallene, hvilket de er forpliktet til).
Imperiet

**Imperiet** er navnet på den politiske sammensvergelsen mellom nasjonene Tussarix, Jipsir og Podarix – senere også Inqui. Avalon er underlagt monarken av Tussarix, men fungerer mer som en post og koloni i Oververdenen enn en del av det politiske sambandet.

Da huset Kontrovers mistet tronen etter den tussarixiske revolusjonen gikk lederstillingen til Rikskansler Julién, som sto for Imperiets siste skanse og beskyttet Inqui og Jipsir så godt han kunne. Han måtte allikevel bøye seg for Robespierre og hans allierte blant opprørerne og Føniksordenen.

Imperiet ble avløst av La République i Tussarix, Diktaturet på Jipsir, Kardinalbordet i Podarix, og Samveldet på Inqui. Mens den inqvistiske keiserfamilien og kanslerens familie ble henrettet, døde medlemmene av huset Zübeck i kamp – med én overlevende – og Suzanne IX forsvant til havs da hun ble sendt i eksil av borgermester Desjardins. Fros og hans familie ble splittet, og endte opp med å kjempe enten på Robespierres eller Ordenens side.
Huset Streisand

**Huset Streisand**var et adelshus fra Flynn, Avalon. Familien var én blant mange adelsklaner på sin tid, men ble fort satt på plass og fikk vite sin posisjon som kong Ewalds undersåtter. De bar setet som ridder av Streisand – som senere ble erstattet av posisjonen som greve av Olwyn-upon-Streisand.

Da kong Ewald iverksatte en kampanje for å erobre Flynn og underkaste seg det, tok han Olwyn Streisands 10 år eldre kone, Eulalia Credi, som sin og etterlot Streisand i hendene på Eadburg Streisand og hennes ektemann. Det eldste barnet deres, Goda, overtok ridder-setet, før det gikk over til dennes senere barn.

Det er usikkert hvor lenge Streisand-ene var i funksjon, eller når det døde ut.

## ***Kjente medlemmer***

* Rothaid Streisand, husets grunnlegger
* Ercanbald Streisand, sikret den rettmessige arvingen plassen ved å få en bastard.
* Theudelinda Streisand, familiens sorte får som myrdet sin egen far og fengslet resten av familien for å sikre ridder-setet
* Olwyn Streisand, siste selvstendige ridder
* Goda Streisand-Massey, husets siste registrerte leder
Kammertjener

**Kammertjenere** var menn og kvinner (**kammerherrer** og **kammerpiker**) som tjente som sin arbeidsgivers assistent. Dette innbefattet at de skulle kle på sine arbeidsgivere – både for daglig bruk og for sosiale sammenkomster. Kammertjenere sto for å sy reparere sko, klær og hatter om dette var blitt ødelagt; de måtte også stå for vaskingen av klærne – men dette arbeidet kunne også legges på en alminnelig tjenestegutt eller -jente. Foruten om å være sine arbeidsgiveres syersker, var de deres private løpegutter – hvis noe måtte leveres, fikk de det i oppgave og det ble gjort.

En kammertjener kunne allikevel ikke alltid være til å stole på. Tjeneren hadde direkte kontakt med herskapet, og kjente derfor mye til deres innerste hemmeligheter. En gravid kone kunne ikke skjule dette for sin egen kammerpike.

## ***Kjente kammertjenere***

* Hélène, keiserinne Anettes kammerpike
* Wyvern Clifford, hertug Symeon Sacheverells kammerherre
* Hélène Lefèvre, comtesse de Elbées kammerpike

## ***Hierarki***

Denne tabellen tar for seg tjenerstaben. I den ene kolonnen står de mannlige posisjonene, ved siden av står deres kvinnelige motpart. Lønnen er oppgitt i årslønn. Stillinger opphøyd med stjerne\* betyr at disse har egne posisjoner under seg med forskjellige roller.
Karem

**Karem** var en titan skapt av Elementvokterne for å vokte portene til Underverdenen. Han var hunden til elvekrysseren Karon.

Da Limbo ble angrepet av Érmessenda, hadde det allerede blitt født flere titaner, og disse ble snart drept. Elementvokterne klarte allikevel ikke å ødelegge en verden som allerede ble brukt av døde. De skapte derfor Karon, en vokter som kunne lede de døde gjennom Limbo – over syresjøen, og videre til Underverdenens porter – som ble bevoktet av Karem, Karons hund.

Karon, Limbos båtsmann, seilte derimot ikke dem som ikke hadde verdisaker på seg. Om en ikke hadde penger nok til å betale båtturen, ville vedkommende bli kastet i syresjøen. De ville bli holdt nede av Karons padleåre, inntil de endelig døde. Om en døde i Limbo, ville en for alltid vandre rundt om en hvileløs sjel. Én gang hvert 1000. år ville derimot Elementvokterne åpne portene for Underverdenen, og alle som befant seg i Limbo ville få sjansen til å bli gjenfødt på nytt som en underverdener. En risikerte allikevel å bli angrepet og spist av Karem – og ville bli gjenfødt som en hvileløs sjel, og ville først få en ny sjanse 1000 år senere.
Hugo Émile av Tussarix

**Hugo av Tussarix** (født **Hugo Émile François Kontrovers**) (2. januar 4019, Andre Æra – 23. april 4081, Andre Æra), ofte kalt **Hugo Émile**, var en keiser av Tussarix. Han var sønn av Hélouïse I og Vedastus IX Léopold, og broren til seksten andre søsken – som alle enten døde i ung alder eller ble gifte til adelsfamilier i det nordlige Tussarix. Hugo var gift med Marie II, som han fikk seks barn med – hvorav eldstesønnen Léopold var den eneste som ikke var dødfødt eller spontanabortert. Dette gjorde at Hugo søkte trøst hos sine mange elskerinner.

Sønnen Léopold var – på bakgrunn av dødfødslene til sine søsken – beskyttet ekstra av både foreldre og lærere. Bruden hans, Anette Cunégonde, ble håndplukket av Hugo og Marie. Anette var reservert av natur, men var av en meget god familie fra det sørvestlige Tussarix: Huset Cunégonde. Inn i ekteskapet, brakte hun med seg metaller og dyrkbare landområder – hvilket kunne komme til nytte i en eventuell fornyelse av hæren. Hugo innvilget ekteskapet på grunn av de militære og økonomiske fordelene som fulgte med Anette, men Marie lot ekteskapsplanene passere av den grunn at hun visste sønnen Léopold ville bli fornøyd med henne: de var like i personlighet, og likheter tiltrakk hverandre.

Da Hugo døde av syfilis den 23. april, fulgte sønnen ham på tronen 5. august samme år. Marie II overlevde mannen sin med 34 nye år, og døde i en alder av 96.
Karlietta II av Jipsir

**Karlietta II av Jipsir** (født **Karlietta Maria-Cornelia Vantuss**) var en jipsirsk-tussarixisk dronning av Jipsir. Posisjonen som dronning fikk hun gjennom det romantiske ekteskapet sitt med kong Otto VII av Jipsir. Sammen med ham har hun fått døtrene Rebecca, Karta Viktoria og Elsa.

Som eneste datter av Amalia og Frederick Vantuss, var Karlietta søster av Frederick, Gregor og Carl Frederick Vantuss; hun var dermed også vicomtesse av Pastur.

## ***Full tittel***

Etter ekteskapet med Otto bar hun tittelen: *"Karlietta II av Jipsir, lysets mor; grevinne av Quirin, vicomtesse av Pastur, baronesse av Gernot."*

Tittelen som visegrevinne av Pastur bar hun fra fødselen av, som fjerde barn i Vantuss-rekken. Ettersom Jipsir ikke er et fidelistisk land, hylles kongen og dronningen som representanter av elementet de temmer – legemliggjørelsen av Vokteren av deres gitte element.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lys

Som medlem av adelen, hadde Karlietta det privilegium å kunne bruke kreftene sine uten begrensninger – så lenge det ikke ble tatt i bruk mot samfunnets autoriteter.

Som kvinne av Jipsir, fikk hun allikevel den oppfølgingen som brødrene hennes gjorde. Da Karlietta imidlertid ble dronning, måtte hun gå i lære hos hoffets heks for å utvinne kreftene sine. Som dronning var hennes oppgave å beskytte rikets barn til enhver pris.

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst på Schloss Bedienung hadde Karlietta en oppvekst preget av en tradisjonell familiekultur. Den tussarixiske moren hennes ønsket å gjøre mer enn bare å tvinges til å interessere seg for musikk, litteratur og klær og smykker, men Jipsir var ikke Tussarix. Det var Frederick som var herren i huset, og han ønsket Karlietta å ikke gjøre annet enn nettopp det: være en pyntedukke som skulle giftes bort til en eldstesønn av en jarl, minst.

Hun ble oversett av alle for sine eldre, livligere og mer talentfulle brødre. Mens de hadde gleden av ridning, så de litt nedlatende på søsteren sin. Dette hadde en sterk grobunn i at hun ikke ønsket å delta på revestrekene deres. Hun var vennlig og upretensiøs som barn, men sjenert og tilbaketrukket og var heller ikke særlig vakker før hun begynte å komme i tenårene.

## ***Trivia***

1. *Karlietta* er en variant av det italienske navnet *Carlotta*, en versjon av *Charlotte*.
	* *Charlotte* er den franske feminine formen av *Charles*, den franske formen av *Karl*, og betyr "fri mann" eller "hær".
2. *Maria*er en opprinnelig latinsk og gresk form av det hebraiske kvinnenavnet *Miriam*. Betydningen av navnet er omstridt, og har derfor flere tolkninger: "elsket", "opprørsk", "bitter", "vakker" eller "perle".
3. *Cornelia* er den tyske kvinneformen av det romerske familienavnet *Cornelius*, som mest sannsynlig er avledet fra det latinske *cornu*og har flere betydninger. Det kan bety "utstyre med horn", "stange" eller "spidde med horn".
4. *Vantuss*er et familienavn kombinert med det nederlandske ordet *van*"fra" eller "av" og *tuss* som i Tussarix.
Leudoberct Eutychus

* Abbey (mor til uekte sønn)
* Calvin (uekte sønn)

**Sir Leudoberct Eutychus** var broren og en støttespiller av lady Osmosis under en konspirasjon som holdt liv i trelldommen i det sørlige Avalon. Ved å gjøre dette, utnyttet stappet Leudoberct en store summer i sin egen lomme – men en andel penger måtte selvfølgelig også gå til de andre konspiratørene, for deres innsats.

Senere oppdaget Hilara Dimitus at Leudoberct, hans søster, Maude Waldomar, Leopold Romentus og Kobbel-tvillingene sto i spissen for salget av slaver og treller i det sørlige Avalon – en geskjeft som var forbudt.
Montansier av Tussarix

**Montansier av Tussarix** (født **Montansier Madeleine Isabeau-Alaïs Hortense Gabrielle Tussarix**) var keiserinne av Tussarix, og den siste av huset Tussarix til å sitte på tronen. Hun er datter av Vedastus III og Anette Marguerite Tussarix, og dermed søsteren til fire ukjente søsken, som døde før de kunne regnes som mulige arvinger. Derfor ble Montansier den eneste arvingen.

Hun ble etterfulgt av sin kammerpike Marie-Agalé, som – etter å ha blitt myrdet av sin rådmann – la grobunn for Mariekrigen. Konflikten endte med insettingen av fyrst Édmound Qancey og hans kone Catherine Landry.

Montansier regnes i dag som én av de mer kontroversielle keiserinnene, da hun nektet å gifte seg for å leve et festlig liv med hoffets mange kvinner. Hun pekte ikke ut en slektning som sin arving, heller sin kammerpike. Ettersom det ledet til en blodig borgerkrig – og en pest som kom kort tid etter hennes død – trodde datidens borgere at hun indirekte var ansvarlig for epidemien som la to tredjedeler av Tussarix dødt.

## ***Full tittel***

Etter kroningen som keiserinne av Tussarix, bar Montansier tittelen: *"Keiserinne Montansier Tussarix av Junos sinn, erkehertuginne av Tuss".*

## ***Trivia***

1. *Montansier* er samme navn gitt til skuespilleren og teaterregissøren Marguerite Brunet.
2. *Madeleine* er den franske formen av *Magdalene*, som kommer av tittelen "av Magdala".
3. *Isabeau* er en middelalderversjon av det franske *Isabelle*, en versjon av *Elizabeth* "Gud er fullkommen".
4. *Alaïs* er adaptert av *Adélaïde*, som kommer av det germanske *Adalheidis* og betyr "edel karakter".
5. *Hortense* er den franske kvinneformen av det senromerske *Hortensius*, som betyr "hage".
6. *Gabrielle* er den feminine formen av *Gabriel*, som er et mannsnavn med opprinnelse i det hebraiske *Gavri'el*. Det er sammensatt av de hebraiske leddene *geber* "mann" eller *gaber* "sterk" og *el* "Gud.
7. *Tussarix* er adaptert av det indiske *Tushar –* som på sanskrit betyr "kald, frost, snø" – sammensatt med det tyske *reich* "rike, nasjon", adaptert til *rix.*
Marki av Châloup-Ulacourt

**Marki av Châloup-Ulacourt** var en coastisk adelstittel hadde vært i besittelse av blant annet husene Lamboise og Thérage før den ble oppløst i 1572 da Antoine Thérage delte det opp mellom døtrene sine. Den første bæreren av denne tittelen var Geoffrey Lamboise, en spyttslikker som sto på keiser Édmounds side under borgerkrigstidene. Som marki av Châloup-Ulacourt var markien pålagt å tjene sin lensherre militant i en konflikt, og økonomisk i fredstider.
Midas av Nyxes

**Midas av Nyxes** (ca. 3530, F.Æ. – 3612, F.Æ.) var et edensmenneske og magistrat av Nyxes. Han var far til Helena, og bestefar til huset Ewalds grunnlegger, Helga-Kamila.

Far til Edens vakreste kvinne, Midas var forskrekket da datteren hans fikk et barn utenom ekteskap. Han sendte barnets far bort – som senere ble funnet av Hermes – og kastet datteren og barnebarnet utfor en klippe. Helga-Kamila fikk sin egen kiste og kastet samtidig med moren sin. Helena måtte høre barnet hennes skrike og gråte mens bølgene skilte dem.

Under slaget om Dol Erimar, døde Midas i forsvaret av menneskenes frihet. Som magistrat, er det høyst sannsynlig han ledet Nyxes' folkehær i kampen mot Persofene og Heidos.

## ***Trivia***

1. I gresk mytologi var Midas en konge fra Lilleasia som fikk oppfylt et ønske av Dionysos: alt han rørte ville bli til gull.
Isens rike

***Isens rike*** er den tredje boken i *Elementene*-serien, og følger Kent Sparrow mens han følger et spor om halvsøsteren han ikke visste han hadde – mens Imperiet har sendt to sultne agenter etter ham.

## ***Synopsis***

Mens Føniksordenen utfører sin magi i hovedstaden, er opprørerne svake. De ble lurt trill rundt av ordenen, og setter nå ut for å hevne seg. Dette går likevel Kent hus forbi: han har oppdaget at han har en søster i Pan-Taka.

Vilmos Khan av Pan-Taka har dessuten fått nok av de imperialistiske avalonerne i norddelen av riket sitt, og iverksetter en kampanje for å frigjøre landet sitt. Visekongen av Avalon sender to agenter for å felle khanen.

Storspillet er tydelig for alle utenom Kent, som veves inn i en konflikt han må kjempe seg gjennom for å finne hvem søsteren hans egentlig ser.

## ***Trivia***

1. Som de andre bøkene, er *Isens rike*laget med et énsfarget omslag og skrevet med Trajan Pro og Futura. Den har også tradisjonen med å ha et dyr i høyre hjørnet i sirkel.
	* *Isens rike* har en edderkopp i hjørnet, et dyr med en negativ ladet symbolikk om at den er listig og lur. Om man spotter en edderkopp om morgenen betyr dette sorg og bekymringer, og er vederkvegende om kvelden.
	* Edderkoppen sees videre i symbolikken på som tålmodig, avventende og utholdende. Den kan stå for livets vev, og et gammelt symbol på moderne økologi og personlige kunnskaper.
2. Kendall står for sitatet som preger, akkurat som forgjengeren og den før det.
3. *Isens rike* åpner på samme sted som forrige sluttet: i opprørenes base.
Jean-Barienne Miten

**Jean-Barienne Miten**, alias **Miten de la Roché** (1519-1583, 64 år) var en av de første eierne av puben og vertshuset *Hist*, Podarix, og dessuten en liten handelsmann. Han var av lavtstående adelig rang, enebarn, og ble oppdratt av tanten sin da foreldrene døde; ikke særlig ulikt Anette og Élibert i Tussarix noen århundrer senere. Han bedrev en liten grad av handel, og det han gjorde, ble utført av en rekke svindlende elvebreddsmenn. Han ble slått konkurs, og jobbet derfor på *Hist* for å tjene til livets opphold; her bedrev han en liten form for svindel for å få inn litt penger, og kan derfor regnes som en småforbryter. Hans tante hadde vendt ham ryggen og flyttet til Jipsir, hvor hun fungerte som dronningens selskapsdame. Jean-Barienne overdro *Hist* til Pierre de Coltâgë da han var på dødsleiet av alderdom.
Ulrich Friedhof

**Ulrich Friedhof** er navnet på en gravlund lokalisert i Darukus, Jipsir, Underverdenen. Den ble bygget og konstruert av den tyske arkitekten Klaus Mitte. Gravlunden ble bygget under Tredje Æra, og ble revet i starten av Fjerde – på ordre av den tyske revolusjonæren Marzell Ussu.

## ***Historie***

Ulrich Friedhof huset for det meste kongelige og adelige som var tilknyttet Süden-Felder. Om en kongelig ektefelle var født utenfor Süden-Felder ble denne gravlagt på gravlunden i deres opphavsregion. Det vil si: ble en født i Osten-Felder, ble en gravlagt her, selv om man var kongelig eller adelig. Denne loven ble derimot ignorert av alle adelige og kongelige. Familiene lot noen penger gå under bordet, og de fikk det som de ville.

Ulrich Friedhof var betydelig mindre enn Schwach Friedhof, som var beregnet på tredjestandsborgere. På et tidspunkt måtte paven av Jipsir utvide bymuren for å holde gravlunden innenfor bygrensen. Det var mange protester mot dette, spesielt ettersom det var nok av plass å ta av fra den kongelige Ulrich Friedhof. Paven motsatte seg dette, og fikk dermed bygget en mur rundt gravlunden for å forhindre at borgere skulle bruke denne plassen som hvilestedet til sine kjære.

## ***Kjente personer***

### **Kongelige**

***Huset Vantuss***

* Karlietta Vantuss (gravlagt i Imperiets 178. år)
* Rebecca Zübeck-Vantuss
* Karta VI Zübeck-Vantuss
* Elsa I Zübeck-Vantuss

***Huset Helbard***

* Monika Helbard
* Kameron Helbard Zübeck
* Elsa II Helbard Zübeck

## ***Trivia***

1. Navnet Ulrich kommer fra det germanske *Oldaric,* som betyr velstand og makt.
Helios

**Helios** er navnet på én av de fire Oldtidsgudene som levde i Første Æra. Han er sønn til titanen Hyanus, og er husbonden til sin egen søster – Minerva – og faren til Ane. Helios er morfar til Aquila, og oldefar til Elementvokterne. Vokterne bekjempet ham i år null av Første Æra, og han delte skjebne med sin søster, Morrígan.

Etter en stor kamp mot oldebarna, ble Minerva og Ares bundet til Oververdenen. Kroppene deres ble omgjort til store kontinenter, og ødela alt av liv som en gang hadde vært. Morrígan og Helios gråt over sine tapte elskere, og tårene deres ble til store hav. Deretter forsvant de to sporløst.

Elementvokterne valgte å skape to nye individer som skulle bedekke jorden med mennesker: Abbas og Sabba. I det stille hadde derimot Morrígan og Helios skapt dragen Salipho. Dette gikk allikevel ikke ustraffet hen, og vokterne bandt dragen til kontinentene for å hindre Ares og Minerva å slippe fri. For å frigjøre dragen, valgte Helios og Morrígan å skape våpen med like krefter som vokterne – og disse ble spredt over hele verden. Hevnen ville komme for en dag …

Helios regnes som den rettferdige guden av de gamle guden – og som Minervas, Morrígans og Ares' hersker. Han sto for landbruk og natur generelt: for det meste vær. Han visste om alt av liv som skjedde rundt ham, og dyrkes i dag som en husgud – en gud som er i mange hjem, men mer som en lykkeamulett. Han eksisterer allikevel i store templer for dem som tilbe gamle guder.

## ***Trivia***

1. Helios har navnet sitt etter den greske guden, som mange andre av gudene i *Elementene.*
2. Den som er avbildet er ikke solguden Helios, men guden Zevs.
Hélène

**Hélène** var en tussarixisk kammerpike som tjente under keiserinne Anette og senere Féliçienne Hun var en kjent intrigemaker ved hoffet, men gjorde alt for å tjene sine arbeidsgivere.

Som en trofast monarkist og tilhenger av keiserfamilien, var ikke Hélène sen med å handle på keiserinnens vegene da hun oppdaget hemmelig korrespondanse mellom fyrst Jean-Andrés av Rife, et medlem av Føniksordenen, og lederne av opprørerne.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lys

Som tjener og medlem av tredjestanden, var Hélène tvunget til å skjule kreftene sine. Allikevel kan hun til enkelte tider bruke kreftene sine om natten – hvis hun trenger dagslys for å jobbe med kjolene sine.

### **Tidlig liv**

Hun ble født i Le Ryxâns rikere distrikter, og tok en utdannelse innenfor sying. Ved å gjøre dette, fikk Hélène – på ordre av guvernøren av Le Ryxân – immunitet mot å bli rekruttert inn i hæren, ettersom adelen trengte klær. Hun eide en butikk i distriktet Saint-Nicaise, hvor hun snart ble oppdaget av et medlem av hoffet på slottet. Hélène ble anbefalt til keiserinnen – som bestilte flere kjoler og andre kledninger fra henne. Snart ble hun bragt inn på Château de Tussarix, hvor hun tjenestegjorde som kammerpike for keiserinnen.

### **Fyrsten av Rife**

Mens Hélène jobbet på slottet ble hun kjent med fyrsten av Rife, som hun innledet et romantisk forhold med. Hun valgte derimot å bryte av med ham da hun oppdaget at han jobbet sammen med Føniksordenen og Opprørerne for å velte monarkene. På et tidspunkt fant hun korrespondanse som ville være skadelig for fyrsten, hans familie og hans medsammensvorne.

Fyrsten oppsøkte Hélène og tok denne korrespondansen fra henne med makt – hvilket endte med hans arrestasjon. Hélène fikk en kompensasjon av sin arbeidsgiver for å kunne 'komme seg opp av syndens pøl', som det står for grunn av utbetalingen.

### **Senere liv**

Da keiseren innledet et nytt ekteskap med hertuginnen av Foix, tjenestegjorde Hélène som sistnevntes kammerpike. Da revolusjonen brøt ut, ble Hélène delvis skånet av Robespierre-søsknene. Hun ble satt i arrest, hvor hun tjente som elsker for Maximilien. En dag fikk hun fått nok, og valgte å ta sitt eget liv ved å henge seg selv i cellen. Da Robespierre-søsknene oppdaget det, kastet de liket hennes ut på gaten i Saint-Jacques. Liket hennes ble senere identifisert av markise Françoise, og ble dessuten senere stedt til hvile på Hôtel de Fiubet – et hvilested for alle ofre av revolusjonen.

## ***Trivia***

1. *Hélène* er den franske varianten av *Helene*, som kommer fra det greske ordet *helene "*lys" eller "skinne".
2. Man vet ikke om Hélène tok sitt eget natt til 11. november eller etter midnatt, hvilket gjør hennes nøyaktige dødsdato usikker.
Isabella Seburise van Laar

## Isabella di Feliciana de Fortalbínon de La Zarza

* Hertuginne av Navidreado
* Markise av Le Grès
* Jarlskone av Floress
* Dame av Sebois

**Isabella di Feliciana de Fortalbínon de La Zarza Sebuerise van Laar**, også kjent som **Isabella den korte**, var en arusisk konsul i Rinforbundet og hertuginne av Navidreado. Gjennom sitt ekteskap med Paul-Gabin Seburise van Laar var hun også markise av Le Grès og dame av Sebois i Tussarix, og jarlskone av Floress i Jipsir. Sammen med Paul-Gabin fikk Isabella fire sønner – som i Arusius i første instans var et problem. Isabella kom likevel fra en rik familie som hadde kommet seg til en mektig posisjon gjennom bare to generasjoner: som fyrstinne av Navidreado og konsul i Rinforbundet bestemte hun at eldstesønnen Pedro di Paul skulle arve henne.

Som én av fem Rinforbund-konsuler i Arusius, hadde Isabella mye makt i samfunnet. Likevel visste hun også at dette hvilte på holdningene folket hadde til henne.

## ***Trivia***

1. *Isabella* kommer av det oksitanske *Isabel*, som har sine røtter i det internasjonale *Elisabeth*. Navnet kommer av det hebraiske *Elisheva*, som betyr "Gud er fullkommen" eller "hun som ærer Gud".
2. *Feliciana* kommer av det romerske *Felix*, som betyr "heldig, suksessfull". Sammen med *di* betyr navnet "datter av Fliciana", eventuelt "datter av den suksessfulle".
3. *Fortalbínon* er navnet på flere steder i Arusius. *La Zarza* er navnet på Arusius' hovedstad. Det fulle navnet *de Fortalbínon de La Zarza* kan løst oversettes til "av Fortalbínon ved La Zarza". Navnet kommer av forstaden Fortalbínon de La Zarza.
4. *Sebuerise* er sammensatt av *Amburise* og *Sebois*.
5. *Van Laar* er avledet av det nederlandske *laar*, flerformen av *laren*. Navnet betyr "åpent sted i skogen".
Jacques de Roifeau

Denne artikkelen omhandler store avsløringer fra **{{{1}}}**.  Les videre på din egen risiko.

## Familieinformasjon

### Slektninger

Huset Tussarix * Paul I (far)
* Paul II (halvbror)
* Constance VI av Tuss (bestemor)
* Xavier III av Tuss (bestefar)

Familien de Roifeau

* Mademoiselle de Roifeau (mor)
* Louise de Roifeau (søster)
* Charlotte de Roifeau (søster)
* Constance de Roifeau (søster)
* Jean de Roifeau (bror)

## Virkelighetsinformasjon

### Bøker

* *Noble liv*

**Jacques de Roifeau** var en tussarixer, og én av Paul Is løsunger, som han hadde fått med hoffdamen mademoiselle de Roifeau. For å unngå at bastardene skulle komme og plage keiseren, ga han Roifeau-ene et gods i Lulan. De gangene Louise ikke var opptatt med skole, var hun sammen med broren på godset.

Etter Louises og Paul Is død, og Paul IIs overtagelse av tronen, ble Jacques og søsknene mottatt og akseptert som kongelige ved hoffet – og dermed medlemmer av huset Tussarix.