Чорна пляма. Другий розділ.

Я не встигла нічого сказати, бо прийшов Тіньовий Клан.

- Пробач, Шипшиноцвітко, я згадала, мені треба дещо Зеленосвіту сказати.

- Гаразд.

- Я підійду.

Та я швидко побігла до брата. Він стояв біля Сіронога, та здивовано на нього дивився. Я почула лише декілька слів.

- Але я ще новак! - це Зеленосвіт.

- Ти вже не новак! Зеленосвіте, повір мені, все буде добре.

- Я не зможу!

- Зеленосвіте! - я підбігла до кота, смикаючи хвостом із сторони в сторону. - Сіроноже, можна і поговорю з братом? Це дуже важливо!

- Добре. Зеленосвіте, пам'ятай, цього не зміниш! - Сірий кіт пішов геть до якоїсь старійшини з Річного Клану.

- Зеленосвіте, я знайшла кота з пророцтва!

- Штормокрило, мені зараз не до тебе! І не до пророцтва, того мишеголового! - в мене хутро стало дибом.

- Що? Ти ж учень медикота! Ти маєш тлумачити знаки від Зореклану!

- Скоро все зміниться. Не запитуй, тебе це не буде ніяк стосуватися. Це лише моя ноша. - промурмотів мій брат. - Що там з цим пророцтвом?

- Я знайшла кішку! Я знайшла цвітіння шипшини!

- І хто це?

- Пам'ятаєш мою подругу, яку я чекала в кущах, але знайшла Вогнезора? - медикіт муркнув на знак згоди. -  Шипшинолапка. Зараз вона стала воячкою, і зараз її звати Шипшиноцвітка!

- Ти впевнена що це вона?

- Ні. Але хіба може бути знак краще? Зоряний Клан повідомляє про цвіт шипшини перед Зборищем, а на Зборищі я знаходжу кішку з ім'ям Шипшиноцвітка.

- Дійсно, цікаво. Але, Штормокрило, подумай краще! Може це просто співпадіння. Як Зореклан вирішив що саме так назвуть Шипшиноцвітку?

- Шипшиноцвітка особлива! І Зореклан особливий, він може майже все!

- Майже, Штормокрило. Але не все.

- Давай в таборі поговоримо. - я вирішила подумати над цим всім, щоб кіт мені не заважав.

Небозора заскочила на дерево. Вітрозірка послідувала за нею. Каменезір усівся на найбільшій гілці. Сутінкозора про щось муркнула Небозорій і застрибнула до Каменезора.

- Можна я почну - мявкнула Небозора.

- Звісно - відповів Каменезір.

- На жаль, під час битви з Річковим Кланом дуже сильно постраждав Рябиношуб, а через декілька днів на Клан напав зелений кашлюк і він помер. - під дубом почулося сумне мурмотіння. Рябиношуб був чудовим котом. - Нашим новим воєводою став Білокрил. Зелений кашлюк вже пройшов, більше жертв не було. Також наша новачка Шипшинолапка пройшла свій іспит. Тепер її називають Шипшиноцвіткою. - під деревом почулися вітання.

- Небозора, на жаль зробила де-що жахливе - прошипів Каменезір - її Клан відбирає в нас їжу!

- Що? Що ти несеш? Ми не полювали на території Річкового Клану! - Гаркнула провідниця Вітряного Клану.

- Твої вояки ловили рибу в озері! Над патруль це побачив і напав, бо це вже зовсім підло!

- Мої вояки просто вирішили спробувати половити рибу, бо ми вирішили спробувати усі доступні види полювання! - шипіла Небозора.

- Озеро це територія Річкового Клану! Те, що ми дозволяємо вам пити звідти, не означає, що ви можете ловити нашу рибу!

- Ви напали на *моїх* котів на *моїй* території за те що вони полювали на *мою* рибу для *мого* Клану?

- Уся риба в озері належить Річковому Клану. Нам, дійсно, дуже жаль що ваш воєвода помер у битві за нашу здобич, але все ж таки це наша здобич!

- Досить! - зашипіла Вітрозірка, надибавши хутро. - У нас зборище!

- Тебе це не стосується - махнула хвостом Небозора.

- Каменезоре, продовжуй Зборище!

- Добре. На цьому Зборищі присутня наша нова воячка. Улелапку вже пів повні називають Улеспинкою. - Каменезір договорив, та сів обгорнувши лапи хвостом. Він махнув вухом Вітрозірці, щоб вона продовжила Зборище.

- Зеленлист дуже щедрий до нас, у Громового Клану дуже багато здобичі. Ми висвятили нову воячку, Штормокрилу. - під дубом рознеслося вітальне мурмотіння. - Сутінкозоро, продовжуй.

- У нас нічого нового. Позавчора прогнали лиса з нашої території.

Я підбігла до Шипшиноцвітки, щоб ще трохи поговорити. Біля неї сидів якийсь чорний кіт з дуже гарними синіми очима.

- Привіт, Шипшиноцвітко. Вибач, що пішла.

- Нічого страшного. Це Гілкостриб, вояк Вітряного Клану - вона махнула на кота - він мій брат.

- Привіт. Ти ж Штормокрила, так?

- Так. - моє хутро трохи стало дибки. Я вирішила перевести тему розмови і згадала Тигрооку.

- Моя сестра це Тигроока, вона воєвода Клану, а ще у мене є брат, його звати Зеленосвіт, він медикіт.

- Ого, у тебе вся рідня така важлива. А у мене мишеголова сестра, мертвий батько та мати-воячка. - Посміхнувся Гілкостриб.

- Ти кого мишеголовою назвав? - мяукнула Шипшиноцвітка, та грайливо вдарила його по вуху.

- Взагалі у мене маму вбив борсук - я махнула хвостом, відганяючи погані спогади - а батько звичайний вояк.

- Штормокрило, ми ідемо! - крикнула Тигроока.

- Іду, Тигрооко.

Йшли ми тихо. Я йшла біля Червонохвоста. Мої думки знову були всі в пророцтві. Вітер і грім. Цвітіння шипшини допоможе. Вітру погано, а тигр зло. Вітер це може бути Вітряний Клан. Тоді грім - це Громовий Клан. Вітер і грім - це, напевно, означає що два клани будуть мати якусь спільну подію. Вітру погано - це напевно про те що хтось в Вітряному Клані помирає. Небозора ж казала, що Рябиношуб помер. До речі, Гілкостриб казав що його батько помер. Може тато Гілкостриба та Шипшиноцвітки - це Рябиношуб? Я маю дізнатися.

                \* \* \* \* \*

Пройшло декілька днів.

Я знову очікувала на Шипшиноцвітку. На цей раз це не був сон. Я сиділа в кущах біля кордону, очікуючи на патруль. Тут у сусідніх кущах навпроти зблиснула знайома чорна шуба. Біля цього кота з‘явилася ще одна гарна руда кішечка з білими плямами. Я вийшла з кущів.

- Шипшиноцвітко! Гілкострибе!

- Привіт, Штормокрило - мяукнув Гілкостриб, після того як він виповз з кущів.

- Привіт, Штормокрило - виповзла після нього Шипшиноцвітка - ми по справі.

- Щось сталося? Вас провести до Вітрозірки?

- Ні, ми саме до тебе. - мяукнув Гілкостриб.

- А чому до мене?

- Тому що я знаю, що можу тобі довіряти - серйозно подивилась на мене Шипшиноцвітка.

- Гаразд. В чому справа? - я сіла перед кордонним струмком на боці Громового Клану, та тихо обгорнула лапки хвостом. Брат та сестра сиділи на іншому боці струмка.

- Шипшиноцвітка бачила уві сні пророцтво. Шипшиноцвітко, розкажи їй - нявкнув Гілкостриб та сів, повторивши мою позу. Коти нервово сиділи на кордоні.

- Я коли вночі прийшла зі Зборища та лягла спати, то уві сні пішла полювати. Я почула у кущах мишу, стрибнула, але в кущах нікого не було. Через мить прийшов чорно-білий кіт, він сказав що його звати Високозорий і він був провідником Вітряного Клану. Він сказав «Вітер і грім. Цвітіння шипшини допоможе. Вітру погано, а тигр зло. Ти маєш щось зробити, а також знайти місце та час для Шторму в Кланах. На наступний день я все розказала Гілкострибу.

- Ми думаємо, що фраза «Вітру погано, а тигр зло» стосується Громового Клану. - промурмотів Гілкостриб.

- У мене теж було пророцтво - вскочила я надибавши хутро - Таке ж саме! Я пішла спати, а уві сні я чекала на Шипшиноцвітку, щоб розповісти  про те що я стала воячкою. І тут Вогнезір, позаминулий провідник Громового Клану, прийшов до мене та сказав теж саме! Я пішла розказала Зеленосвіту.

- Нічого собі. Це ж яке співпадіння. - прошепотіла Шипшиноцвітка.

- Так що ви придумали про пророцтво? - запитала я.

- Ми думаємо що фраза «Вітру погано, а тигр зло» стосується Громового Клану. - сказав Гілкостриб.

- І як? Ми з Зеленолапом нічого не придумали про це. Єдине я припустила що «тигр» - це Тигроока.

-  Ми теж про це думали і продовжуємо думати. Вітер - це Вітрозірка, а тигр - це Тигроока. Вітру погано - це означає що Вітрозірці скоро доведеться покинути свій пост. А тигр-зло означає що Тигроокій не можна довірити бути провідницею. - промяукав Гілкостриб.

- Розумно! І як ми до цього не дійшли?

- А ви що придумали? - спитала Шипшиноцвітка.

- Вітер і грім - означає що Вітряний та Громовий Клан буде мати якусь спільну подію. Цвітіння шипшини допоможе. Ми подумали що це якийсь кіт на ім‘я «Шипшиноцвіт, Цвітошипшин, Цвітошипшинка або Шипшиноцвітка» - я з насолодженням дивилась на реакцію Шипшиноцвітки. Спочатку вона уважно слухала, але коли я назвала її ім'я вона вскочила і випустила кігті в землю. Очі в неї запалали - на Зборищі я зустріла тебе - я махнула хвостом на кішку.

-Це неправильно! - нявкнув Гілкостриб.

-Чому це? - я та Шипшиноцвітка в один голос здивовано відповіли.

- Бо якщо в другій частині пророцтва вітер - це Вітрозірка, то в першому теж має бути Вітрозірка. Це озночає що є ще якийсь кіт з іменем «грім».

- Громохвіст? - фиркнула Шипшиноцвітка.

- Громохвіст звучить не дуже. Давай щось інше…

- Громовус! - муркнув Гілкостриб.

- Хто це? - запитала я.

- Це вояк Тіньового Клану. - відповів кіт.

- Ай-яй-яй-яй! Що я бачу? Наша найменш віддана воячка та двоє Вітряних вояків!

Я повернулась та побачила *Тигрооку.*

Чорна пляма. Третій розділ.