Tuli ja usva

## ~ Ensimmäinen luku ~

Gargan Kauhea, joka oli seudun pelottavin lohikäärme, liiti laiskasti mutkittelevan hopeajoen yllä. Gargan Kauhean vahva ja lihaksikas kultasuomuinen vartalo oli ujas mutta kauhistuttava ja kunnioitusta herättävä näky tässä kyseisessä ja muissa lähistön laaksoissa (tämä oli joidenkin vähäisempien lohikäärmeiden mielestä erittäin huolestuttava asia). (Lisäys: monet lohikäärmeet, jotka olivat keskustelleet asiasta epäonnekseen joidenkin Gargan Kauhean kannattajien ja tukijoiden lähellä, ovat nyt jo päättäneet päivänsä). (Toinen lisäys: tämä oli arvattavissa).

Palataanpa nyt Garganiin, joka on joka-aamuisella lennollaan. Hän kaartaa lähelle joen pintaa ja kauhaisee siltä suullisen ahvenia ja mitä lie muita siinä joessa tavattavia kaloja (jos joku niille siis viitsii puhua ja tuhlata aikaansa / a, h – ah – v, e, n – ven – ahven, jos pystyt puhumaan veden pinnan alla) aamupalakseen.

Vaikka ehkä Garganin mielestä ateria olisi ollut raikas ja ravitseva, voi vain todeta, ettei se varmasti ollut niille kaloille miellyttävä kokemus.

~~~
Ajan myötä muut lohikäärmeet, paitsi hänen kannattajansa, alkoivat vihata Gargan Kauheaa verensä joka pisaralla. Jotkut löyhästi järjestäytyneet tekivät kuitenkin nopeasti kukistuneita kapinoita seudun hirmuvaltaa vastaan. Muutaman kapinallisjohtajan Gargan oli tappanut omin kynsin, koska ne lohikäärmeet olivat olleet kiinnostavampia kuin muut ja koska häntä huvitti tehdä niin.

Lisäksi niillä seuduin liikkui joitakin todennäköisesti (ja jokseenkin varmasti) perättömiä huhuja ja väitteitä, kuten että Garganin rubiininpunaisiin silmiin ei saanut katsoa liian kauan, sillä muuten tulisi hulluksi.

## ~ Toinen luku ~

Syaaninvärinen lohikäärme Cyrvas, yksi Garganin sotureista, oli Aurinkolaaksossa suorittamassa johtajansa antamaa hyvin tärkeää tehtävää. Apuna hänellä olivat nuoret lohikäärmeet, nimiltään Aqalathe ja Tarvin.

Verenpunainen Tarvin oli yksi yksi kaikkein innokkaimpia Garganin palvelijoita, ja akvamariini Aqalathe oli kiero kuin katajan oksa – ja julma. Ja juuri kaikista maailman ominaisuuksista julmuutta Gargan Kauhea arvosti taivaasta tuleen.

Cyrvasille oli annettu tehtäväkseen hiljentää eräs Garganin vastustaja, mahtava pronssinen Malfadral, joka oli hankaloittanut Kauhean joukkojen toimintaa Aurinkolaaksossa jo useiden vuosien ajan.

Nyt Malfadral liiteli parhaillaan pilvien suojissa korkealla Cyrvasin, Aqalathen ja Tarvinin huomaamattomissa. Malfadral ja hänen seuralaisensa, iäkäs ja niin ikään kokenut Lorialon, vahva soturi Ioril sekä nuoret kokemusta keräävät siskokset Ushra ja Sahrina.

”Minne olemme menossa?” kysyi hiekanvärinen Sahrina, joka kaarteli ja teki syöksyjä malttamattomana.

Sinisuomuinen Ioril lensi nuoren naaraan vierelle. Soturiuroksen siivet hakkasivat ilmaa kuin pyörremyrsky, mutta Sahrina pysyi kurssissa. ”Enpä liiemmin välittäisi kertoa... Mutta myös Tayril ja Enador sekä muita on siellä tai matkalla.”

Iorilin vastaus ei tuntunut tyydyttävän Sahrinaa, päinvastoin; hän vaikutti olevan entistä enemmän kiinnostunut määränpäästä ja laukoi kysymyksiä, kuten ”Keitä muita?” ”Minne siis?” ja ”Miksi?”. Mutta Ioril pysyi hiljaa.

~~~
Perillä he olivat auringonlaskun aikaan, mutta Cyrvas, Tarvin ja Aqalathe eivät olleet nähneet siivenkärkeäkään heistä. Onneksi.