Válka o dědictví lordaeronské

### Výsledek:

Vítězství rodu Menethilů, nastolení Michaela II. "Nečekaného" Menethila na Lordaeronský trůn, rod Menethilů se stává novou královskou dynastií

Válka o dědictví lordaeronské byla čtyřstranná občanská válka v Lordaeronském království, která vypukla po smrti krále Terenase I. a vymření rodu Lordainovců. Král po sobě zanechal pouze dcery, které dle Lordaeronských zákonů nemohly usednout na trůn. Nejasná otázka nástupnictví měla za následek prohlášení čtyř různých králů a uvrhla Lordaeron do více než deset let trvajícího krvavého konfliktu.

V době Terenasovy vleklé nemoci se postupně objevili tři hlavní kanditáti na trůn:

* Filip Greymane, bratranec gilneaského krále, který si nárokoval trůn ve jménu své manželky, Terenasovy nejstarší dcery Alicie. V průběhu války byl nazýván "král sňatkem" a "král cizinec". Kromě silného nároku své ženy měl také podporu Gilneasu a Kul Tirasu (domova své matky). Jeho největším problémem bylo, že sám nebyl lordainovské krve, což od něj odehnalo většinu lordaeronských šlechticů. Během války padl a Alicie si vzala jeho bratra, Liama Greymana, který si dále nárokoval trůn v jejím jméně.
* Harlan Zverenhoff, syn Terenasovy mladší dcery Donny a jejího manžela, lorda Hammonda Zverenhoffa. Na začátku války byl teprve nemluvnětem, a jeho nárok tak prosazovali jeho rodiče. Jeho původ mu zajistil podporu většiny lordaeronské šlechty. V průběhu války byl nazýván "král krví" a "chlapecký král".
* Julius z Lordaeronu, Terenasův nemanželský bratr. I přes svůj nelegitimní původ byl pro mnohé vhodným kanditátem, jelikož byl potomkem Lordaina v nepřerušené mužské linii. Hlavně ale strávil celý svůj život v armádě a dokonce sloužil svému bratrovi jako nejvyšší maršál. Díky tomu získal podporu většiny královské armády a kontrolu nad hlavním městem. Během války byl nazýván "král vojskem", "král bastard" a "král generál".

Po Terenasově smrti se pak nečekaně objevil ještě čtvrtý kandidát:

* Michael Menethil, lordaeronský šlechtic, pán Ambermillu, který odvozoval svůj původ od Menethila ze Stromu, prasynovce generála Lordaina. Hlavní otázka jeho legitimity spočívala ve faktu, že Menethil byl považován za bastarda. Jeho rodiče sice uzavřeli oficiální sňatek, církev ho však odmítla uznat, jelikož jeho otec Karlain byl mágem, kteří v té době podobně jako kněží měli zakázáno uzavírat sňatky. Již o několik desetiletí později si však mágové vymohli založení Dalaranu a zrušení většiny podobných pravidel. Michael tvrdil, že Karlainův sňatek byl z toho důvodu platný a prohlašoval se za právoplatného dědice Lordaina v nepřerušené mužské linii. V průběhu války byl nazýván "nečekaným králem". Na začátku konfliktu měl pouze malou podporu, což ovšem nahradil svým mistrovstvím v politice a diplomacii. Během války se několikrát vzdal svého nároku a vystřídal podporu všech ostatních kandidátů. Obratnou diplomacíí si postupně získal řadu spojenců a obracel své nepřátele proti sobě. Kromě toho dokázal své limitované síly a zdroje skvěle využít, a na bitevním poli díky nečekaným taktikám a využití terénu několikrát porazil výrazně silnější protivníky.

Válka se nakonec táhla téměř deset let, než konečně došlo k rozhodujícímu zvratu. Julius z Lordaeronu byl již na začátku války stárnoucím mužem, a navíc neměl potomky. Teď si jasně uvědomoval, že i kdyby se mu podařilo zvítězit, tak by vládl nanejvýš několik let, a po jeho smrti by byla nevyhnutelná další občanská válka. Dával přednost jednotě a stabilitě své země před pár roky s korunou na hlavě, a proto se rozhodl stáhnout svůj nárok. Po krátkém vyjednávání se Michaelovi jeho již proslulým stylem podařilo přesvědčit Julia, aby mu poskytl svou podporu. Nemalou roli jistě hrála jak Michaelova genialita na bojišti, která na Juliovu vojenskou duši silně zapůsobila, tak i nevraživost mezi Juliem a jeho neteřemi. Starý válečník tak před Michaela složil svůj meč a korunu, přísahal mu svou věrnost a prohlásil ho za jediného právoplatného krále. V následujících měsících pak společně zničili zbývající opozici.

Alicie byla nakonec nucená se svým novým manželem uprchnout zpět do Gilneasu, odkud si dále nárokovali trůn. Po uzavření míru mezi oběma zeměmi však ztratila Gilneaskou podporu a s Liamem se rozvedla. Zbytek života pak strávila snahou najít si nového, dostatečně mocného manžela, skrze něhož by mohla dál prosazovat svůj nárok. Nakonec zemřela v pokročilém věku někde na území Stormwindu, aniž se znovu provdala.

Harlan, teď již dvanáctiletý, a jeho zbývající podpůrci byli nakonec nuceni se opevnit v Tyrově ruce, kam byli zatlačeni. Zdálo se, že pro svého krále budou bojovat až do úplného konce, a že krvavá bitva o finální osud koruny je neodvratná. Ráno před očekávaným střetnutím však Harlan i přes protesty svých rodičů a poradců sám vyjel z města vstříc Michaelově armádě. Mladičký král stanul před svým soupeřem, vzdal se mu, a požádal ho, aby alespoň ušetřil životy jeho následovníků. Toho dne nakonec nezemřel nikdo. Michael, nyní již nezpochybňovaný král, všechny své nepřátele omilostnil a rozpustil své armády. Harlana povýšil do vévodského stavu, svěřil mu do správy velkou část Eastwaldu a jmenoval ho mezi své poradce. Jeho bývalý sok o mnoho let později dokonce sloužil jako regent za jeho vnuka. Rod Zverenhoffů dodnes patří mezi nejvýznamnější v království.

Rovněž Julius prožil své poslední roky v Michaelových službách, jakožto jeho nejvyšší maršál a nejbližší rádce. Po smrti byl pohřben mezi lordaeronské krále.

Sám Michael vešel ve známost jako Michael II. "Nečekaný", jednak kvůli jeho překvapivému vstupu do konfliktu, jednak kvůli své malé počáteční šanci na vítězství. Lordaeron si ho pamatuje jako jednoho ze svých největších panovníků, a rod Menethilů následně vládl Lordaeronu stovky let, až do dnešního dne. Kromě toho bylo krátce po válce upraveno a jasně ustanoveno nástupnické právo, aby se předešlo dalším válkám.

Průběh války sepsal v jejím průběhu otec Melichar v kronikářském díle Válka o dědictví Lordaeronské (historie bojů o Lordaeronskou korunu mezi léty 2097 a 2108 dle Thoradinova kalendáře). O téměř dvě stě let později přepsal jeho kroniku do příběhové formy Angus z Ambermillu pod názvem Lordainovi dědicové (desetiletí čtyř korun).