Patnokio/Scenarij

Karla: Pozdrav, djeco Bikini doline! Ja sam Karla, računalna vila. Uuuhh... (pjeva)... i moram vam ispričati čarobnu priču. Nekad davno postojala je intelektualno ograničena zvijezda koja se spremala našopati hranom.

Plankton: Hahaha! Ta budala ima gomilu hrpu rakburgera! Mislim da neće primijetit ako jedan odšeta, hahaha...

Patrik: Aah, treba mi još kečapa.

Plankton: Hm, koji rakburger odabrati? Ovaj? Ne, premalen je. Onaj? Ne, već je prožvakan. A onaj tamo – nedostaju simenke–– AARGH! Diži guzicu, ti budalo! Donesi mi leda, idiote.

Patrik: Gdje je taj glas? Gdje si?

Spužva Bob: Patrik?

Patrik: Oh, to si samo ti, Spužva Bob. Mislio sam da si ti ovaj ludi glas koji mi govori što da radim...

Spužva Bob: O, to je vjerojatno tvoja savjest––

Patrik: Što je to savjest? Jesu li loši?

Spužva Bob: Ne, savjest je mali glasić u tebi koji ti govori razliku između nečeg kaj je dobro i nečeg kaj je loše.

Patrik: Znači, trebao bi raditi ono što mi taj glas kaže?

Spužva Bob: To je pametna mala zvijezda.

Patrik: Hahaha...

Plankton: Patrik! Govori ti tvoja savjest...

Patrik: O, drago mi te upoznati, savjesti.

Plankton: Tako glup! Tako glup da prva stvar koju moraš napravit je kupit još rakburgera, ODMAH, RAZUMIŠ, JEL? Ajde, ajde!

Patrik: To će biti prva stvar koju ću napraviti.

Plankton: Da!

Patrik: Odmah nakon što obavim par zadataka...

Plankton: Ne! Ja san ovdi glavni i lijepo ti kažem – idi sad po rakburger!

Patrik: To je samo mala lista! Molim te, savjesti...

Plankton: U redu, graškomozgu, samo požuri.

Patrik: Broj jedan – dati pet svakome! Daj pet! Daj pet! Niski pet! Daj pet! Daj pet! Daj pet! Daj pet! Daj pet! Ooh...

Patrik: Broj dva – SLADOLED! Jedan dupli čokoladni uništavač kutnjaka.

Sladoledar: Jedan uništavač kutnjaka stiže odmah!

Plankton: Ne, ti mrziš sladoled, ti želiš samo rakburgere! Hej, ti! Otkaži tu narudžbu––

Patrik: Ohm. Ti mrziš davati pet, i sladolede... jesi li siguran da si ti moja savjest?

Plankton: Ja – ja – ja... ja sam apsolutno, sto posto tvoja savjest, jel––

Patrik: Hej! Zar ti ne raste nos kad pričaš laži, u bajkama?

Plankton: Ne, nosevi rastu samo kad izmišljaš istinu... vidiš?

Patrik: I ja isto želim izmišljati istinu... Pojeo sam balon s toplim zrakom za doručak. Nisam pojeo balon s toplim zrakom za doručak! I ja imam veliki nos! BORBA NOSEVIMA!

Gosti: JEEEE!

Patrik: Pardonček.

Plankton: Vrime je da pustiš savjest da ti bude vodič. Daj mi tu listu! Ne bi, ne bi ne bi – evo!

Patrik: Hej, ostao je još samo jedan zadatak – MORAM DATI PLANKTONU RAKBURGER!

Plankton: Oo, jee...

Patrik: Pitam se zašto sam htio dati Planktonu rakburger.

Plankton: A zašto ne Planktonu? On je takva dušica od čovjeka... I kao tvoja savjest, zahtjevam da baciš taj rakburger u otvor za poštu!

Patrik: Ja volim bacanje u otvor

Plankton: Ne tako jako!

Koraljka: Čekam da odem na plažu već cili tjedan...

Cure: Naprid, Laguna! Naprid, Laguna!

Plankton: Patrik! Molim te, odmah kreni za Planktonovim rakburgerom! Jel shvaćaš? (...) Aaah, koliko Planktona triba da bi se prominila žarulja... jedan...

Patrik: Oh, mislim da sada shvaćam... MORAM PRATITI TAJ RAKBURGER!

Plankton: Čekaj mene, ti rozi primitivac!

Patrik: Au!

Plankton: Au!

Franjo: Hej, pazi malo!

Plankton: Evo mumljavca...

Patrik: Eno Planktonovog rakburgera!

Plankton: Znaš što ti je činit.

Patrik: Znam? O da!

Plankton: Oooh, aaau... o, joj, nema rakburgera za Planktona, joj...

Patrik: Ja ulazim unutra!

Plankton: Ježim se od pomisli da stojim pokraj kitovih usta...

Patrik: AAARRGHH!

Plankton: Tiho, ti budalo! Probudit ćeš Koraljku.

Patrik: Ovo je ugodno.

Plankton: Majka je uvijek govorila da ću završit u kitovom trbuhu – ili zatvoru.

Gepetto: Tko to ide?

Patrik: Tko ide gdje?

Gepetto: Zovem se Gepetto. Ostanite malo––

Plankton: Nemamo vrimena za posjete, starče, samo pokušavamo pronać sendvič!

Gepetto: Sendvič? Ne, nisam vidio ništa takvo ovdje već mjesecima?

Patrik: Hej, Gepetto, što to držiš iza leđa?

Plankton: Jel to naš rakburger?

Gepetto: Ne, ooh...

Plankton: Aha, imam rakburger!

Patrik: Aha, imam periku!

Gepetto: Sine, oni kradu našu hranu.

Pinokio: Tko krade našu hranu? Daj da ih ja––

Gepetto: Riješi ih, Pinokio!

Koraljka: Oo, ne! Boli me trbuh na plaži. To nije zabavno! Ajme, kad bi barem prestalo!

Karla: Vaša želja je ispunjena. Ispružite svoju ruku...

Koraljka: Vaauu... što je sad to?

Karla: Za brzo olakšanje probave probaj „Žderi i isperi“, i isperite svu bol niz odvod... i mojeg glupog muža kad ste već kod toga.

Koraljka: Fala ti, ekstra jaki „Žderi i isperi“!

Gepetto: Pinokio, slobodni smo! AARRGH!

Plankton: Ne brini zbog rakburgera, Patrik. Osobno ću ga odnijet Planktonu, kao dobra mala savjest.
Savjest: Oo, hej, Patrik!
Patrik: Moja savjest?
Plankton: Tvoja što?
Savjest: Da, ja sam tvoja savjest, ali sam zaspao...
Patrik: Pa, ako si ti moja savjest, savjesti... tko je onda to?
Savjest: To je buba! Zgazi je!
Plankton: Ne––
Karla: I svi su živjeli sretno do kraja života! Zato do sljedećeg puta to je––
Plankton: KARLA!
Karla: ... računalna vila. Nadam se da će vam se snovi ostvariti.
Pripovjedač: Neka vam se svi snovi ostvare.
Pinokio: Daj ih, stari! Pusti mene! Pusti men––