Палац Культури

**Палац Культури** - центральна новокаховська культурно-дозвільна будівля. Є головним культурним і мистецьким осередком міста, в якому працюють численні творчі колективи, влаштовуються вистави та концерти. Є пам'яткою архітектури ХХ століття Херсонської області.

Російською мовою Палац зветься *Дворец Культуры*, в побуті часто скорочують як "ДК". Через це деякі помилково кличуть його "домом культури", однак справжній дім культури розташований на іншому кінці міста.

Внаслідок російської окупації не працює.

Адреса: Дніпровський проспект 30.

## Архітектура

### Екстер'єр

Палац Культури разом з двома ротондами обабіч, фонтанами і сходами у парк, є північною частиною архітектурного ансамблю головної площі Нової Каховки. Він побудований в стилі так званого сталінського ампіру - еклектичній суміші неокласицизму та барокко, з елементами модерну.

    Фасад Палацу прикрашений оздоблений вісьмома колоннами, що підпирають трикутний фронтон. Обабіч стоять дві скульптури монтажника-висотника та будівельниці, які символізують першобудівельників Нової Каховки. На даху міститься скульптурна композиція з бандуриста, митця та дівчини з вінком, а фронтон прикрашений ліпниною з зображенням Каховської ГЕС, про яку детальніше нижче. Дах викладений бірюзовою черепицею з жовто-червоним візерунком. Задній фасад напівкруглий та теж прикрашений колонадою, а на його даху розташовано оглядовий майданчик.

    З тилової частини Палацу міститься композиція з каскадного фонтану та сходів до міського парку. На відміну від фонтану на площі, цей був заживлений від природного джерела, у 1990-х воно змінило русло і відтоді фонтан не працює. На даху Палацу розташований відкритий майданчик для огляду і танців (наразі недоступний через ремонтні роботи).

### Розписи

Будучи важливим елементом міського центру, Палац отримав повну увагу з боку художників, які прикрашали місто, та особливо самого Григорія Довженко. Митець власноруч створював композиції в техніці різьблення по сирому тиньку, втілюючи давні культурні традиції українського народу, переплітаючи з тогочасними вимогами.

Найбільше серед кам'яних вишиванок ПК рослинних мотивів. Тут можна помітити зображення дубу та калини – символів мужності та цілеспрямованості. Виноград означає радість, та щастя сімейного життя, а також відсилка до виноробних традицій краю. Мак, це оберіг покликаний захищати від зла та вічна пам'ять роду. Хміль означає любов і молодість. Квітка троянди (ружі) означає безперервний сонячний рух з вічним оновленням.

    Квітка лілії здавна вважалась символом дівочої чистоти, чарівності та краси. На Палаці лілія зображена в потрійному вигляді - квітка, листики та бутон, ця композиція символізує народження всього живого, розвиток та безперервність. Є серед ліпнини й символи родинного достатку - вази з яблуками, грушами та незмінним виноградом. Все це прикрашає квіткове різноманіття: тут є і барвінок, і троянди, й знову лілії та хміль, дубове та лаврове листя, обов'язковий виноград

Двері та вікна ПК оздоблені орнаментами, котрі символізують енергетиків (опора лінії електропередач, блискавки), працівників річкових перевезень (якір), інженерів (знарядді виробництва гідрологів та геодезистів), будівельників (молоток, розвідний ключ, відбійний молоток), творчої інтелігенції (розгорнута книга, мольберт з фарбами). Адже завдяки праці робітників усіх цих професій народилася Нова Каховка.

Центральний фронтон прикрашений стилізованим українським вінком. Це народний символ захисту від біди та поганих думок. У цей вінок вплетені колоски пшениці – символ добробуту, тілесного і духовного багатства; волошки – символ душевної краси, скромності та привітності. В центрі вінка ядро всього оздоблення фасаду – зображення водозливної греблі, символ основи Нової Каховки, який не потребує представлення.

Задній фронтон, котрий виходив на оглядовий майданчик, також мав потужну прикрасу - орнаментально-мозаїчне панно “Жар-птиця”. Його зробив Григорій Довженко особисто, залишив свій підпис і символічно поставив дату - 1953. Рік завершення Палацу та рік смерті Сталіна, із чим митці пов'язували надії на відродження української культури. На жаль це панно було знищене пожежею 2007 року.

### Інтер'єр

Завдяки старанням Олександра Довженка, Палац Культури має оформлення в українських національних мотивах. Підлога вимощена червоною, чорною та білою плиткою, її візерунок нагадує традиційний килим. Інтер’єри оздоблювались розписами народною художницею Параскою Власенко.

Вестибюль другого поверху достатньо вмісткий аби було зручно чекати на вхід до головної зали, а у вільний від концертів час проводити зібрання чи репетиції. До нього ведуть напівкруглі сходи з балясинами, біля їхнього підніжжя відвідувачів зустрічають дві литі скульптури які тримають світильники.

Велике тилове вікно має кольоровий вітраж "Дружба народів", ескіз якого розробив Олександр Мизін у 1953 році, а виготовили у ризьких вітражних майстернях латвійські художники. Вітраж зображає кремлівську вежу, червону зірку з променями, герби СРСР і радянських республік, та умовний "радянський народ" в основі.

    Неважко помітити безрадісні, насуплені обличчя людей, котрі тримають у руках гнітючу та патетичну надбудову з вежею і гербами. Це відрізняє зображення від традиційної радянської пропаганди з щасливими людьми та цілком ймовірно, що таке втілення замовленою обов'язкової пропаганди, було прихованим протестом художника проти системи.

На другому поверсі - головна зала, розрахована на 445 місць. Зала асиметрична - ліворуч задрапірувані вікна, праворуч три напівкруглі балкончики для освітлювальної апаратури і відеозйомки. В задній частині великий балкон для глядачів. Всі балкони оздоблені балясинами, а входи обрамлені ліпниною в легкому рослинному стилі.

Сцена обладнана сучасною аудіо- та світлотехнікою з системою динамічного керування світловими ефектами, та дозволяє проводити різноманітні концерти, спектаклі, вистави і презентації.

## Історія

### Створення

Найперший камінь у фундамент Палацу був закладений 10 грудня 1951 року, а вже 12 квітня 1953 року будівлю було офіційно здано в експлуатацію. Палац будувався у 1951-1953 роках, за проектом архітекторів Самуїла Вайнштейна, Миколи Коломийця та Мусія Катерноги.

За оздобленням наглядав особисто Олександр Довженко. Саме кіномитець запропонував викласти дах зелено-синьою черепицею, в тон майбутньому "морю". Перед тим він підбурив архітекторів змінити дах, додавши позаду оглядовий майданчик з видом на Дніпро й греблю, щоб з нього можна було б милуватися заходом сонця.

### Діяльність

    З моменту відкриття Палац став осередком культурного життя молодого міста, тут працювали народний театр, духовий і естрадний оркестри, ансамбль народних інструментів. Крім самої будівлі, на балансі закладу були атракціони, літній кінотеатр і танцмайданчик. Однак це був відносно невисокий рівень місцевих ентузіастів, чиї старання мали попит серед першобудівельників міста, але після вгасання романтики перших років, ентузіазм вгас і якість творчості просіла. Наприкінці десятиліття керівництво остаточно втратило компетентність, приміщення займали бібліотека, ДЮСШ та кінотеатр "Батьківщина", їхня робота заважала творчим колективам, серед яких поширилось п'янство. У 1965 новим директором Палацу було призначено Віталія Данилевича, котрий пропрацював на цій посаді понад 30 років. Його першими кроками Палац було очищено від зайвих організацій та організовано молодіжний вокальний ансамбль зі старшокласниць середньої школи №1. Через рік цей ансамбль переміг в обласному конкурсі та поїхав на республіканський до Києва, де зайняв друге місце і отримали право взяти участь в урядовому концерті в оперному театрі на честь 50-річчя Жовтневої революції. За ці досягнення В. Данилевич першим в історії Нової Каховки отримав звання Заслуженого працівника культури.

Палац Культури нарешті посів провідне місце в культурному житті міста. Запрацювали танцювальні колективи. Під проводом Миколи Кулагіна успішно розвивався ансамбль народних інструментів (нині ним керує Василь Яротник). Виріс народний театр, почали працювати театр юного глядача, ансамбль бандуристок, який вів Ярослав Любинський.

    Із приходом Людмили Власенко Кисельової ансамбль переріс у капелу. Народний театр став одним з кращих в Україні, перемагав на міжнародних фестивалях. Запрацювали хорові колективи, з'явилися різноманітні студії. Розкрилися у роботі такі керівники творчих колективів як Олександр Вічний, Василь Лизняк, Алла Мельниченко, Стефанія Олійник, Ольга Шуманська, Світлана Ричкова. Не обійшла народна увага й сам Палац, котрий отримав статус пам’ятки архітектури. Його зображували на листівках, календарях, поштових марках, туристичних буклетах. Це було улюблене місце новокаховчан і туристів.

З 1995 по 2020 роки Палац очолював Анатолій Лазарев, прийшовши у нього після закінчення Херсонського училища культури 1978 року. Окрім керування Палацом, він займався сценаріями та постановнкою новокаховських свят. У 2009 році Анатолію Лазарєву присвоєно почесне звання Заслуженого працівника культури України.

### Пожежа

У ніч з 27 на 28 лютого 2007 року в Палаці спалахнула пожежа, в результаті якої повністю згоріло праве крило, вигоріли зала для глядачів і дах, фактично від більшої частини будівлі лишилися тільки стіни. Були знищені всі музичні інструменти і реквізит творчих колективів. Загальна сума збитків склала близько 15 млн гривень. Причиною пожежі було визнано коротке замикання вкупі з недотримання правил пожежної безпеки. За іронією долі трагедія сталась відразу після концерту на честь 55-річчя міста.

Після десяти років відбудовування, 28 лютого 2017 року Палац культури офіційно був відкритим на 65-річчя Нової Каховки. Також вітраж на сходах підпав під дію закону "Про декомунізацію" і прихований шторами (статус охоронної пам'ятки вберіг від знищення, однак дві бічні частини вітражу встигли замінити на склопакети). Крім того реконструйовано головний фонтан, який постарались зробити наближеним до найпершого вигляду, відновлені ротонди та вимощена плиткою територія навколо. На жаль задній фасад та оглядовий майданчик на даху так і не встигли відремонтувати, а задній фронтон зробили без відтворення панно Довженка. Величний розпис стелі глядацької зали також втрачено. Каскадний фонтан позаду ПК перебуває в жахливому стані.

### Окупація

З 24 лютого 2022 року Нова Каховка перебуває під російською окупацією. Рашисти використовували Палац для пропагандистького концерту на честь Дня перемоги 9 травня. В грудні Палац Культури було пограбовано, росіяни вивезли сценічне обладнання. Відтоді Палац зачинений.

За весь час жоден з колективів не перейшов на сторону окупантів.

Після підриву Каховської ГЕС, вода затопила підвал. Був знищений або зіпсований весь реквізит що там зберігався. Стан решти інтер'єрів невідомий.