Perzsa Birodalom

A Perzsa Birodalom zászlaja

#### Óperzsa Birodalom

Az Óperzsa Birodalom (perzsául: هخامنشیان, óperzsául: *Hakhámanesijan*) volt az első perzsa birodalom, amely i. e. 550-től i. e. 330-ig állt fenn a Méd Birodalom utódaként. A birodalomnak virágkorában 8 millió négyzet kiló méter volt a területe, amivel az antik világ legnagyobb állama volt, és az akkori világ népességének 46%-a élt itt. Habár már az i. e. 6. század közepén katonailag a legerősebb állam, csak Egyiptom 525-ös meghódítása után vált minden tekintetben a világ vezető hatalmává és az első világbirodalommá. Eddig az időig a világ kereskedelmének, kultúrájának és haderejének elsődleges nagyhatalma hagyományosan Egyiptom volt, amely a perzsa hódítás után többé már nem nyerte vissza ezt a státusát.

II. Kurus perzsa király *(II. Kürosz)* alapította a Közel-Keleten, és utódai, Kambúdzsija *(Kambüszész)* és I. Dárajavaus perzsa király *(I. Dareiosz)* terjesztették ki Afrikába és Európába, így ez lett az első olyan birodalom, amely három kontinensen terült el. Területe Indiától Kis-Ázsián keresztül a mai Görögországig húzódott, míg Afrikában a mai Egyiptom, Szudán, Líbia és Etiópia egyes részeit is uralta.

Közigazgatását Kurus és I. Dárajavaus perzsa király központosította. Rendkívül gazdag és sokszínű művészettel rendelkezett, felszabadították a zsidókat a babiloni igából és toleráns módon viszonyultak a vallási kisebbségekhez. Az emberi jogokat a Kurus által kialakított törvények biztosították. A birodalmat III. Alexandrosz makedón király *(Nagy Sándor)* hódította meg i. e. 330-ban. Ezzel ért véget az Óperzsa Birodalom történelme.

A perzsák a hódításaik során a leigázott népek kultúráját ötvözték saját és a környező társadalmak kultúrájával. Birodalmuk diplomáciai nyelve az akkád, az óperzsa és az elámi nyelv mellett az arámi volt.

Vallásuk középpontjában Ahura Mazdá kultusza állt. Emellett sok, az indiai hitvilág mitológiájából ismert istent (például Mithrász, Indra) tiszteltek. A klasszikus perzsa vallást Zarathustra, egy legendás életű filozófus-próféta alakította ki. E vallás a zoroasztrizmus, melynek alapja a jó és a rossz hosszú ideig tartó, ám nem örök ellentéte.

.

#### Késő ókor és középkor

Nagy Sándor birodalma is idővel széthullott, ezután a diadohkoszok elnyomása alatt éltek a perzsák. Az Akhaimenida-ház a történelem ezen pontján Heraclea Pontica uralkodóiként voltak jelen.

Később Pontoheracleát a Szászánida Birodalom igázta le, azonban a korban még egy ideig jelen voltak lokális kormányzókként (*satrap*). Ismeretlen időpontban az Akhaimenida-család eltűnt a történelem bugyraiban, azonban a mai napig tisztázatlan, hogy valóban kihaltak volna-e, avagy csak nincsenek róluk feljegyzések.

.

#### Késő középkor és az újkor

##### Visszatértek?

Az 1400-as években tűnt fel egy család az akkor egyesületlen Perzsia területén. Kicsit pontosabban Shiraz provinciában tevékenykedtek, Fars régióban. A család Akhaimenida néven futott, bár ennek ekkoriban senki nem adott túl nagy jelentőséget. Furcsa egybeesésként kezelték. Az Akhaimenidák ekkor kereskedelemmel foglalkoztak.

Az 1440-es években a család, akkori vezetője, Jahanabad révén egy nagyobb vagyonra tett szert. Jahanabad nem igazán volt vállalkozó jellemű, azonban a szerencsejátékot annál inkább szerette. És szerencséje révén egy játék során tett szert az előbb említett vagyonra. És bár Jahanabad a vagyont el akarta csapni italra és nőkre, a család ezt nem engedte. Közös tanácskozás után döntöttek úgy, hogy eleget tesznek családuk nevének és székhelyet alapítanak, ahonnan rendesen foglalkozhatnak kereskedelemmel. Néhány helyi bölcs felkeresése után született meg a végleges döntés. A család néhány helyi "szakértővel" megpróbálják felkutatni Persepolis romjait.

A kutatás néhány hétig tartott, mire sikeresen találtak valamit. Nem is akármit: az ókori város romjait fedezték fel. Kisebb kincseket húztak elő, így például Nagy Kurus törvényhengerét, valamint rengeteg ókorból fennmaradt értékességet. És bár az ihletet a székhelyhez megszerezték, a vagyonnak nem igazán örvendhettek. A helyi hadúr úgy vélte, hogy a felfedett kincsek mind az övék, hisz az ő uradalmában leltek rá. Miután a család elutasította a hadúr követelőzéseit, száműzve lettek sírrablásért és minden, a felfedezésekből származó kincsük konfiszkálva lett.

A család ezután Észak-Nyugatra menekült, Iszfahán városába. A nyert vagyonuk szerencse révén továbbra is náluk maradt. Néhány ókorból fennmaradt kincset is meg tudtak menteni, amiket a hadúr elől rejtettek el. Ilyen volt például Nagy Kurus hengere.

A menekülés után nem sokkal halt meg Jahanabad. Az új csaldáfő, Hadish, folytatta a család terveit. Iszfahántól kicsivel keletre építkezésbe kezdett. Előbb egy kis farmot húztak fel, majd az idők során a farmból majorság, falu, község lett. Városnak az 1480-as években ismerték el a települést. A város neve Persepolis lett.

##### Első Akhaimenida lázadás

A Perzsia egyesítésére törekvő síita Szafavida család korábbi nézeteltérések miatt az Akhaimenidák riválisai voltak.

A perzsa egyesítés először 1501-ben valósult meg, Iszmáli uralkodásának kezdetén.

A jelenlegi *shahanshah*, III. Kurus, 1468 szeptemberében született, a pontos dátum ismeretlen. Kereken 1500-tól volt az Akhaimenida-ház feje és egyértelműen tudta mindenki, hogy politikai ambíciói vannak. I. Iszmáli többször is megpróbálta megöletni. Egyszer sem sikerült neki.

Az Első Akhaimenida lázadás 1505-ben tört ki Iszmáli uralkodása ellen. A lázadás inkább volt egy formális ellenállás, mintsem egy valódi fegyveres konfliktus. Kurus nem ismerte el Iszmáli uralmát és fordítva. A lázadás 1506-ban nyert valódi értelmet, amikor a család felhalmozott vagyonából Kurus felbérelt egy zsoldos sereget, nyugatról. A zsoldossereg a hellenisztikus Egyiptomból származott muszlim-görög katonákból állt. Csatára, vagy ostromra végül sosem került sor, többnyire Kurus határozatlansága miatt, azonban a Szafavidák se támadtak. A zsoldosok végül 1506 végén hazatértek és a lázadás szelleme elfojt.

##### Második Akhaimenida lázadás

Az 1509-es fagyok idején egyértelmű volt, hogy a Szafavida Birodalom egy krízisponton van. Kurus ismét megragadta a lehetőséget, azonban most zsoldosok helyett saját sereget állított fel, mely egy városlakókból összeállított milícia volt.

A milícia és családja tanácsainak segítségével Kurus kikiáltotta az Akhaimenida Birodalmat. A felkelés újraéledt és most valódi szándékokkal folytatódott.

###### Persepolis ostroma

A szafavida seregek hamarosan meg is érkeztek Persepolis kapui alá. A körülbelül tízezres sereg egyértelműen jobban felszerelt volt, ráadásul létszámban is jobban álltak. Kurus egyetlen előnye az volt, hogy ő védekezett, így ha a támadásra került volna a sor, kijátszhatta volna ellenségét.

A szafavida sereg három hétig táborozott Persepolist körülvéve. A harmadik héten Persepolis kapui kinyíltak és egy néhány száz fős milícia-osztag vonult ki feltett kézzel. Mikor a szafavidák ujjongva megindultak a város irányába, a kapu bezárult mögöttük és a nyakukba nyíl, kövek, olvadt vas ömlött. Több ezer szafavida katona vesztette életét a trükknek köszönhetően. Kurus és a milíciája könyörtelenül, mészárolt le minden kezük közé kerülő Szafavida katonát. Kurus maga vezette a csatát: *"Győzedelmeskedek, vagy végleg elveszek!"*. A súlyos veszteségek után a megfeleződött szafavida sereg visszavonult és az Akhaimenida Birodalom győzedelmeskedett.

###### Tebriz ostroma

Néhány hetes kiképzés és toborzás után Kurus közel 10.000 fős sereget állított fel, mely még mindig igazából egy milícia volt, ezért Kurus tudta, hogy muszáj szövetségeseket találnia. Először az egyértelmű irányába nyúlt, a baktriai lázadókhoz, akik egy ötezer fős többnyire könnyűgyalogságból álló sereget tudtak Kurus használatára bocsátani.

Egyértelmű volt, hogy ez nem lesz elég, hisz a korábbi tízezres szafavida sereg csak egy része volt a teljes ellenséges seregnek és ha ők mind Tebrizben táboroznak, esélytelen lett volna a város bevétele.

Habár rossz szájízzel a korábbi fosztogatások miatt, de Kurus felvette a kapcsolatot az északra fekvő mongolok vezetőjével, Demirhán kánnal, akivel végül 200 darikban egyeztek meg. Ennek Kurus a felét, 100 darikot fizetett ki, a maradék 100 felett pedig eltekintenek, cserébe viszont Tebriz ostroma után saját akaratuk szerint végeznek a várossal, így Kurus effektíve elnézett a város kifosztása felett. Demirhán kán az árért cserébe 20.000 lovast ígért, melyek nem egész két hét alatt meg is érkeztek Iszfahánba, a megbeszélt találkozóhelyre.

Az egyesített, immáron 35.000 főt számláló hadsereg megindult Tebrizbe és alig egy hónap alatt meg is érkeztek. A várostól néhány kilométerre táborozott a korábban elvert körülbelül 5.000 főt számláló szafavida sereg. A két sereg felállt egymással, szembe, egyértelmű volt, hogy melyik fél fog győztesen kikerülni. A tebrizi csatát 5.000 fő szafavida nehézgyalogság vívta 2.000 lovasnomáddal. A szafavida sereg demoralizált és fejtelen állapota lehetővé tette, hogy néhány kör rohamozás után a csata egyértelműen nyert legyen.

Miután a kétezer lovas győzedelmeskedett, még ezer csatlakozott hozzájuk és levadásztak minden menekülő szafavidát. Azokat is, akik megadták magukat. Tebriz mellett aznap a mongolok vérrel öntözték a talajt.

A győzelem után vérre szomjasan indult meg a sereg Tebriz alá. A perzsa mérnökök precizitásával alig egy hét alatt több, mint 200 ostromgép állt fel. A seregek letáboroztak, az ellátmány jó volt. A 35.000 fős sereg lezárt minden kijáratot, a városba esélytelen volt bejutni és a városból lehetetlen volt kijutni.

Az ostrom még egy hétig tartott. Tebriz nem adta meg magát, ezért a parancsnokok rohamot rendeltek el. Súlyos veszteségek árán, de a seregek sikeresen betörtek a várba és ahogy korábban, úgy most is válogatás nélkül mészároltak le minden fegyverest.

A csatazajok lecsillapodása után a perzsa csapatok betörtek a tebrizi királyi palotába, ahonnan kiráncigálták I. Iszmálit. Az uralkodóval a perzsa és baktriai seregek visszavonultak.

Iszmálit megérkezése napján nyilvánosan felakasztották és a porban hagyták, mint egy parasztot.

A mongolok aznap Tebrizben a poklot szabadították el. Ahogyan azt egyszer Demirhán kán ígérte, az emberek vérével festette vörösre a falat, felgyújtotta a király palotájával együtt az egész várost, majd ledöntötte a falakat.

Valószínűleg külső tanácsra a város lebontása után Demirhán sóval hintette fel Tebrizt és közvetlen környezetét, ezzel abszolút megakadályozva minden élet lehetőségét.

Miután Demirhán kán távozott lovasai élén, a városból egy füstölgő fekete-fehér-vörös folt maradt. A tebrizi lakosok minden bizonnyal *nem* jegyzik meg ezt a napot.

##### Tebriz ostromának utóhatása

Tebriz könyörtelen felégetése és felsózása után Kurus ultimátumot küldött a szafavida lojalistákhoz: *"Csatlakozz, vagy Tebriz sorsára jutsz!"*. A lojalisták mind, egytől egyig behódoltak.

.

#### III. Kurus reformjai

Az 1510-es Achaemenid restauráció után Kurus sűrgősen reformokat vezetett be, melyek többek között restaurálták a Dareioszi reformok állapotát, valamint modernizálta a törvényeket, a jelenlegi állapotokhoz igazítva azokat.

Az új zászló alapjait Kurus fia, Dareiosz rajzolta meg, majd ezt művészek módosították jelenlegi formájába. Az új zászló az újjászületést jelképezi. A sötétzöld háttér a stabilitást, és a stabil növekvést jelképezi. Az oroszlán és a faravahar az állam két pillérét jelöli: az oroszlán, mint perzsa nemzeti állat az államot, míg a faravahar a vallást. Az oroszlán egy többnyire síita perzsák által használt szablyát tart a kezében, ezzel kreditet adva az ország legnagyobb vallásának, a síita muszlimnak. Az oroszlánt és a faravahart körülvevő babérkoszorú egyrészről az ország mediterrán jellegű terméseit, másrészről pedig a monarchiát jelképezi.

Az új zászló mellett címerként, háborús standardként az ország megtartotta II. Nagy Kurus címerét, ezzel reflektálva a múltra és az ország történelmére.

.

### Politika

#### Alkotmány

Az Achaemenid Birodalom egy nagyon standard alaptörvénnyel rendelkezik, melyre nem húzható rá a modern értelmében vett alkotmány. Ez inkább egy törvénykönyv, mintsem egy alaptörvény. Törvények és irányelvek vannak benne megírva.

*Az* *Achaemenid Birodalom alkotmánya* (perzsául: قانون اساسی امپراتوری هخامنشی) többnyire az óperzsa birodalom törvénykönyve, melyet III. Kurus személyesen modernizált, valamint új törvényeket írt hozzá. Ez többek közt tartalmazza az első ismert emberi jogokat, melyet még II. Kurus alkotott az ókorban.

Az alkotmány szerint az ország vezetője a *shahanshah*, avagy a *királyok királya*. Az ország tartományokra (*satrapia*) oszlik fel, melyek élén egy-egy kormányzó (*satrapa*) áll. A kormányzók a király helyi képviselői és tartományokra vonatkozó politikai, gazdasági és közigazgatási törvényeket hozhatnak.

A király a teljes országra vonatkozó törvényeket alkotja meg, melyeket a törvénykönyvben gyűjtenek. Főbb törvények közé tartozik a vallás és etnikai egyenlőség. És bár az állam aktívan támogatja, valamint államvallásnak tekinti a zoroasztrizmust, a többi vallás nem él elnyomás alatt, azonban nem is élveznek támogatottságot. Így az Achaemenid Birodalom "vendégeli" az egyik legnagyobb zsidó kisebbséget, akik szabadon gyakorolhatják a judaizmust. Másik nagy kisebbség a síita iszlámok közössége, a síita kalifa például a mai napig Tebrizben él.

.

#### Kormányzat, központ

A tacsára először Babilóniában épült meg, majd később I. Dareiosz uralkodása alatt Persepolisban. Nagy Sándor azonban lerombolta a teljes várost, újraépítése pedig a késő 13. században kezdődött meg, az Akhaimenida-dinasztia támogatásával.

A tacsára az új Akhaimenida Birodalom kikiáltásáig családi székhelyként szolgált, azonban III. Kurus újraalapítása óta ismét királyi palotaként funkcionál, a törvénykönyv Persepolist jelöli meg fővárosnak és a Tacsárát birodalmi központnak.

A tacsára körül helyezkedik el az újraépített apadana és a kincstár. Az apadana funkcionál a király fogadóépületeként, amikor a nép elé tárulhat és elpanaszolhatja gondjait. Az apadanában adnak a királynak sarcot, a király pedig cserébe ajándékokat. A kincstár funkciója egyértelmű, a birodalom gazdaságát felügyeli és egyengeti.

.

#### Satrapiák

A birodalmat tartományok (*satrapiák*) alkotják, melyek élén a kormányzó áll (*satrapa*). Hivatalos státusuk szerint a király védnökei. Tartományi törvényeket alkothatnak, háborút indíthatnak szomszédos országokkal és békét is köthetnek. Sokszor a rend és béke őrzőiként tartják őket számon. A kormányzókat a király jelöli ki, többnyire a perzsa és méd arisztokraták közül, ritkábban saját fiai közül.

.

#### I. Dareiosz reformjai

Néha emlegetik III. Kurus reformjainak is, hisz ezeket ő állította vissza, azonban a reformok eredeti írója I. Dareiosz volt.

A reformok közé tartozik a jogi rendszer megreformálása. Először I. Dareiosz alkotta meg a törvénykönyvet, melybe törvényeket gyűjtött össze. A jogi reformok többnyire a bíráskodás, a vesztegetés és az erőszakos bűncselekményekre vonatkoztak. A reformok visszaállították a hadsereg kiváltságos pozícióját, valamint bevonták a hódoltatott népek arisztokráciáját a birodalom irányításába.

A gazdasági rendszer megreformálása tartalmazta az aranypénz veretését (*darik*), valamint az ezüstpénz egységesítését (*sekel*). Az adókat ezüstben kellett befizetni.

.

#### Főbb törvények és jogok

A törvénykönyv elismeri a népek szuverenitását és szabadságát, tiltja a rabszolgatartást és az erőltetett munkát, valamint elismeri az emberek élethez, tulajdonhoz, munkához és bérhez való jogát. Ezen kívül vallásszabadságot, szabad hagyományápolást és szabad mozgást is biztosít.

A *shahanshah* felelős a bírók (perzsául: قضاوت کنید) kijelöléséért. A bíróság (perzsául: دادگاه) irányítja a jogi adminisztrációt, valamint hoz döntéseket. A törvények legsúlyosabban a korrupciót, a hazugságot és az erőszakos bűncselekményeket büntette, azonban a többi bűntett sem élvezett enyheséget.

A törvénykönyv megjelöli ezen kívül, hogy egy személy standard esetben 25 éves korától minősül felnőttnek. Ezt a szabályt azonban a király és a kormányzók felülírhatják, ez a nagykorúsítás folyamata.

.

#### A Királyi Tanács

A Királyi Tanács (perzsául: شورای سلطنتی) a király személye körüli közvetlen hivatalnokokat, tanácsnokokat jelölik. A király általában a tanács segítségével uralkodik. A Tanácsba bekerülni nagyon nagy dicsőségnek minősül, hisz ezeket a tanácsnokokat személyesen a király jelöli ki.

Sedr a'ezem - a király személye körüli tanácsnok. Ő látja el a a király jó hírnevének meglétét, valamit a foglalkozik a király jóllétével. "Fő diplomata."

Mareshal rewaal - a király közvetlen testőrségének parancsnoka, a király biztonságával, valamint a seregek szervezettségével foglalkozik. Gyakran tehetséges, tapasztalt tábornokok közül kerülnek ki erre a pozícióra.

Mebasher - főkincstárnok, a Királyi Kincstárat felügyeli, valamint a király pénzügyeivel foglalkozik.

Asetad jasewsa - a király kéme, a feladata a király körüli személyek pontos ismerete, esetleges összeesküvések felfedése.

Keshash - a király személyes papja, a királynak segít az imádkozásban, valamint a király személye körüli vallási ügyeket rendezi.

Pezeshek seltenta - a király személyes orvosa, általában egyiptomi származású, a király egészségével foglalkozik.

Ketabedar - a király személyes könyvtárosa, a királyi palota könyvtárában foglalatoskodik.

Rajent - a király "helyettese", régens, amennyiben a király valamilyen oknál fogva képtelen uralkodói feladatit ellátni, ő veszi át a helyét és a Királyi Tanáccsal együtt vezeti az országot, amíg a király ismét képes lesz elvégezni feladatait.

Refaq - literálisan alkirály, az uralkodónak segít feladatai ellátásában, általában a kormányzókkal, valamint a többi tanácsnok felügyeletével foglalkozik.

Rewaal war - a király kijelölt utódja.

.

### Közigazgatás

#### Gazdasági közigazgatás

##### Monetáris rendszer

Aranypénzt először valószínűleg I. Dareiosz uralkodása alatt verettek, ez volt a darik, melyet 1510-ben hozott vissza III. Kurus. Ez mellett az ezüstpénz, a sekel az, mely általánosan használatos a közéletben. A népek sekellel fizetnek adót, valamint ezt használják fizetőeszközként. A darik többnyire háborúk finanszírozására és nagyobb összegek cserélésekor használatos.

A darik erős valutának számít, 95%-os tisztaságú aranyból veretik, súlya ~8 gramm. A sekel 90%-os tisztaságú ezüstből készül és ~5 gramm a súlya. 20 sekel ér egy darikot.

A pénzreform korábban részleges volt, azonban III. Kurus elrendelte minden arany darikra váltását és minden ezüst sekelre váltását, így ezúttal teljes pénzreformról beszélgetünk.

##### Adórendszer

Az adók rendszeresítve vannak az ország területén. A nép az adót a kormányzóknak fizetik, a kormányzók pedig a királynak. Minden tartománynak egyedi adót kell fizetnie, melyet jólét alapján szab ki a kincstár. Minden kivetett adót évente frissítenek. Jelenleg a legkevesebb adó 8,5 darik, mely relatíve sok pénznek számít, így az ország gazdasága általában kijelenthető: jól funkcionál.

A beszedett adókat a királyi udvarra, a közhivatalnokok kifizetésére, közmunkákra, csatornák és utak építésére költik. A hadsereg költségvetése békeidőben 100 darik, háborús időben pedig a kincstár igények szerint növeli.

A birodalom közigazgatása teljes mértékben a beszedett adók és a királyi udvar bevételeire alapult, így a közhivatalnokok munkáját titkos felügyelők ellenőrzik, akiknek egyetlen feladatuk a korrupció kiszűrése.

A kormányzóktól beszedett adókat a Királyi Kincstár menedzseli.

Az adóbérleti rendszer szintén restaurálva lett, mely I. Dareiosz találmánya volt. Az adóbérleti rendszer szerint a polgári közigazgatás és a katonai helyőrségek egymástól függetlenül funkcionálnak. A katonai helyőrség biztosítja a tartományok biztonságát, a polgári közigazgatás pedig a tartomány termékenységét. Az adóbérleti rendszer szerint ha a katonaság nem biztosítja a védelmet, a lakosság vezetője bepanaszolja a helyőrség vezetőjét, viszont ha a katonaság biztosítja a védelmet, de a föld nincs bevetve, felszántva és betermelve, a katonai vezető panaszolja be a lakosság vezetőjét. Az efféle kölcsönös ellenőrzés meggátolja a tartományok függetlenedési kísérleteit.

.

#### Közlekedés

Az I. Dareiosz által épített Királyi út (perzsául: جاده سلطنتی) egy 2.700 kilométer hosszú út a Nyugat-Anatóliai Szardeisz városától Szúzán és Babilónián keresztül egészen Persepolisig. Ezt az utat lóháton körülbelül egy hét alatt, míg gyalog körülbelül 90 nap alatt lehet megtenni.

.

.

.

#### Mezőgazdaság

A mezőgazdaság nagyon fontos szerepet tölt be a perzsa közigazgatásban, a gazdaság gyakorlatilag ezen alapszik. A kevésbé esős vidékeken alkalmazzák ezért a Quanat-csatorna rendszert, mely az öntözésben nagyon fontos szerepet tölt be.

A földek tulajdonosai többnyire perzsa, méd, asszír és egyéb nemesek, templomok és ritka esetben külföldi kereskedőtársaságok.

A perzsa földeken többnyire rizst, lucernát, árpát terjesztenek, kisebb területeken pedig gabonát és különféle gyümölcsfákat. Az új növényfajták nemesítése a király által támogatott tevékenység.

.

#### Kereskedelem

A belföldi kereskedelemben a luxusáruk kiszorultak és majdnem teljesen a kézműipari, valamint használati cikkek vették át a helyüket. Az uralkodók közmunkával próbálták elejét venni a nép elszegényedésének, ezt a rendszert III. Kurus is visszaállította, így az ókori kereskedelmi rendszer is elkezdett visszaállni. Egy perzsa átlag alattvaló életszínvonala relatív magasnak mondható.

A távolsági kereskedelem úgyszint virágzik a birodalom területén. Külföldre többnyire máshol elérhetetlen gazdasági cikkek kerülnek exportálásra, így szőnyegek, ritka esetben oroszlánok, ruházati cikkek, gyümölcsök, hajók, fegyverek.

Több babilóniai bankházat alapított újra III. Kurus, melyek kölcsönök kiadásával és a gazdasági életben való részvétellel foglalkoznak.

.

### Kultúra

##### A királyi udvarban

A perzsa királyi udvarnak korlátlan hatalma volt a birodalomban. Az udvart a király, annak családja és a perzsa nemesek alkották. Itt rendelkeztek a jogokról és a stratégiai döntéseket is itt hozták.

A királyi udvar szervezetének szigorú szabályai voltak. A királyt különböző magas rangú hivatalnokok vették körül. A népnek joga volt a király elé járulni, és jogi tanácsot kérnie tőle.

A perzsa király, biztonsági okokból, személyesen választotta ki az ételt, amit fogyasztott. A bankettekre is saját maga választotta ki a meghívottakat. A résztvevőknek a biztonság miatt szigorú szabályokat kellett betartaniuk a ceremóniák során. Az ünnepségek pompásak és fenségesek voltak. A királynak az ételeket előre kiválasztott szakácsok készítették. A vizet a Saour folyóból hozták, az evőeszközök pedig ezüstből készültek. A perzsák nagy jelentőséget tulajdonítottak az evőeszközöknek, mivel úgy vélték, hogy a különböző fémek, amikkel étkeznek, megváltoztatják az ételek ízét.

A király központi helye az ünnepségen nem csak a ceremónia része volt, hanem a testi épségét is ezzel kívánták megóvni. Fontos szerepük volt az udvarban a görög, illetve egyiptomi orvosoknak, akik a királyi kíséret tagjai voltak. Ők vizsgálták meg az ételeket is étkezés előtt.

Az udvarhoz tartoztak az eunuchok is, akiket két kategóriába soroltak: a királyi család környezete, illetve az egyéb területen dolgozó emberek. Később, ahogy a királyi udvar bővült a királyi családhoz csatlakoztak jelentős számú nemesek is. Sok ókori szerző leírja, hogy a perzsák poligámiában éltek és háremet tartottak, azonban a modern történészek szerint Perszepoliszban nem volt hárem. A királyi udvarban élő nők, akikhez a királynők és a hercegnők tartoztak, nagy önállósággal rendelkeztek, amelyet a perszepoliszi írások is megerősítenek. A nőknek a birodalomban több joga volt, mint bármely más nőnek a világon akkortájt, sőt néhány satrapa is nő volt.

Mint ahogy Asszíriában és Babilóniában is hagyomány volt, a perzsáknál is kedvelt szórakozás volt a vadászat. Ez mutatta békeidőben az emberek bátorságát és a képességeit. A vadászaton a dárda viselése kizárólag a király joga volt, de különböző vadászfegyvereket is használtak, például kardot is. A vadászatot a király saját kertjeiben is űzte, amelyek gazdagok voltak vadállományban.

##### A királyi udvaron kívül

Téglából, agyagból és sárból építkeztek a közemberek. Az alsóbb rétegekben bitument is felhasználtak a falazáshoz. Az egy vagy két emeletes házakat egy belső udvar köré építették. Később, miután a perzsák megismerték a szőnyegcsomózás technikáját, szőnyegeket készítettek a szobák belső díszítésére.

A perzsa átlagemberek a perszepoliszi reliefeken láthatók; hosszú kabátot hordtak (néha ujj nélkülieket is) övvel, és ehhez nadrágot viseltek bőrből vagy szövetből a lovaglás miatt. A lábbelikből kétfajta volt: zárt cipő három vagy négy szíjjal, illetve a csizma. Kalapot is hordtak. A ruházat színe megkülönböztette a különböző társadalmi csoportokat. A piros a katona, a fehér a pap, a kék a paraszt színe volt. A királyok mind a három színt viselték, ezzel is mutatva nagyságukat.

A kötelező oktatás a birodalomban ismeretlen volt. Annyi biztos, hogy a perzsa nemesek iskolába járatták a gyerekeiket, de a parasztok többsége írástudatlan volt. Az feltárt írások alapján a perzsa diákok 5 éves korban kezdték az iskolát és 10–20 évig tanultak. Sztrabón leírta, hogy a gyerekek gimnasztikáztak, vadásztak, fegyverekkel harcoltak, növényismeretet tanultak és hálót szőttek. Xenophón hozzátette, hogy a gyerekek megtanulták a törvényeket, a munkát, a kitartást, az engedelmességet és az önkontrollt.

Az étkezésükben a hús játszotta a főszerepet, főleg kecske-, ló- és tevehúst fogyasztottak. Ünnepi alkalmakkor vaddisznó-, szarvas- és őzhús is került a fogások közé. Tartottak szárnyasokat is: libát, kacsát, tyúkot.

.

### Vallás

Az Akhaimenida-dinasztia uralkodása alatt a zoroasztrizmus határozta meg a birodalom hitvilágát olyannyira, hogy de facto államvallás is volt. A vallás és annak világnézete nagy hatással volt a perzsa kultúrára.

A jó szerepét ebben a vallásban Ahura Mazdá vagy Ormazd isten testesíti meg. Ő hozta létre a tüzet, ezért ez a szimbóluma. A rossz egy természeti erő, amely szemben áll Ahura Mazdával, és lelki síkon létezik. A pusztító isten Angra Mainju vagy Ahriman. A zoroasztrizmus szerint a jó és a rossz ellentéte a világ mozgatóereje. Emellett sok, az indiai hitvilág mitológiájából ismert istent (például Mithrász, Indra) tiszteltek.

Az imádság és az áldozat nem folyhatott papok nélkül, akik nem lehettek más vallás tagjai. A megbízatás apáról fiúra szállt.

A zoroasztrizmust leszámítva minden más vallás a birodalom területén elismert és elfogadott, így vallásszabadság van érvényben.

.

### Nyelv

#### Hivatalos nyelv

A birodalom fő nyelvének az újperzsa van megjelölve, azonban ezt a nyelvet kizárólag a király által írt törvények leírásához, kincstári utasítások leírásához, uralkodói tanácsok és fogadások tartásához használják, egyszóval a központi adminisztrációhoz.

Ezen kívül minden tartománynak saját nyelve van, így például Asszíriában az arab hivatalos nyelv.

.

#### Elismert nyelvek

A birodalom elismeri minden a birodalom területén élő nép nyelvét.

### Hadsereg

#### Felépítése

A hadsereg körülbelül 2/4-t adja a nehézgyalogság, 1/4-t a lovasság és 1/4-t a könnyűgyalogság. A hadsereg fegyelmezettségéről és gyors reakcióképességéről ismert. A nehézgyalogság jól páncélozott, fegyverezett katonákból áll, akik a külhoni háborúzás gerincei. A nehézgyalogság támogatója a lovasság, akik a jobb és bal szárnyakat védik. A nehézgyalogság-lovasság kombóból áll fel a Királyi Hadsereg (perzsául: ارتش سلطنتی), mely a külhoni háborúzás feladatait látja el, békeidőben pedig a határvédelmet.

A könnyűgyalogság adja a helyőrségek egészét. A helyőrségek ellátását a kormányzók intézik, azonban a helyőrség felett nem rendelkeznek irányítással.

.

#### Struktúrája

Nagysereg (*artsh 'eala*) - több seregtörzsből áll.

Seregtörzs (*artsh kernsh*) - 5 sereg (*bwa*), 5.000 fő.

Sereg (*bwa*) - 10 kissereg (*artsh kewcheke*), 1.000 fő.

Kisseregből (*artsh kewcheke*) - 100 fő.

.

#### Parancsnoki lánca

Jenral 'eala - egy nagysereg parancsnoka, ideiglenes pozíció, a király jelöli ki tábornokai közül.

Emwma - egy seregtörzs parancsnoka, a király jelöli ki, 30 év katonai tapasztalat szükséges.

Keapeatan - egy sereg parancsnoka, az Emwma jelöli ki, 20 év katonai tapasztalat szükséges.

Stwan - egy kissereg parancsnoka, a Keapeatan jelöli ki, 10 év katonai tapasztalat szükséges.

Srbaz - közkatona.

.