Oszmán Birodalom

Alap adatok:

Vallás: Szunnita Iszlám

Főváros: Konstantiniyye

1299-ben a Rúmi (Rómia) Szultanátus (más béveken: Szeldzsuk Birodalom, Ikóniumi Szultanátus) felbomlása után  Anatóliában hatalmas hatalmi játszma vette kezdetét. Ebből egy hadúr jött ki győztesen, I. Oszmán, aki egyeduralomra tett szert a Bizánci Birodalom szomszédságában 1300-ban. A szeldzsuk szultántól bég tisztséget kapott. Hadseregét elszakadt katonákból toborozta, akiket gáziknak neveztek. Hatalmas hadsereg verbuválódott a zsákmányszerzés céljából. Utódai folytatták a hadjáratokat. Először Nyugat-Anatóliára tettet szert, majd szép lassan elkezdték a Bizánci Birodalom feldarabolását is. Elfoglalták Trákiát, majd Makedóniát is. I. Bajazid uralkodása alatt új, az udvart zsoldért szolgáló hadsereget hozott létre, akiket janicsároknak nevezett el, lecserélve a gázikat. Bajazid folytatta elődei közigazgatási politikáját és fizetett görög-török tisztviselőkkel igazgatta az országot. Nikápolynál leverte az előrenyomuló magyar sereget, amiért a kalifától szultáni tisztséget kapott. De a dicsősége nem tartott sokáig, 1402-ben Timur Lenk háborút indított, legyőzte az oszmán seregeket és a szultánt fogságba tartotta haláláig. Az ország szétesni látszott. Ezután köszöntött be az új rend. I. Mehmet magához ragadta a hatalmat és a görög-török oligarha rendszert ősi török és perzsa arisztokráciára csetélte le. A janicsárságot megtartotta, hatalmát a vezérkar védnökségéba helyezte. Ebből egy tanácsot alapított, a Magas Portát, melynek tagja volt a birodalmi tanács elnöke a nagyvezír, tagjai a második, harmadik és negyedik vezír, a reisz effendi (külügyminiszter), a nisándzsi (főpecsétőr, kancellár), a három fődefterdár (főadószedő), az anatóliai és ruméliai kádiaszker (főhadbíró), valamint korlátozott joggal a janicsár aga és a kapudán pasa (tengernagy). Ezzel egy kezdetleges alkotmányosság vette kezdetét a birodalomban. A birodalom területeit vilajetekre osztotta, teljes autonómiát adva a keresztény közösségeknek saját önkormányzattal és bírósággal. Adót a muszlimoknak nem szabadott fizetnie, ezt csak a keresztény lakosoktól szedték be, de mindig odafigyeltek, hogy ezek az adók alacsonyabbak legyenek, mint a többi keresztény országban. Az oszmán birodalom bevételének egy részét a hódítások, másik részét a kereskedelem adta. Utóbbinál az Arab-öbölben és az India-óceánon dominálták a kereskedelmet. A birodalom új erőre kapott. Miután I. Mehmet leverte a bizánci, bolgár, türkmén felkelőket, leszámolt a gáziszervezetekkel is, akik a keresztények előjogai ellen lázadtak. Utána II. Murád következett, aki győzelmet aratott a Timurdiai Birodalom ellen, ezzel megszűntetve a keleti fenyegetést. Timurdia feloszlott. Utódja II. Mehmed lett, aki a Bizánci Birodalmra végső csapást mért, kihasználva annak háborús helyzetét és 1453-ban 2 hónapos ostrom után bevette Konstantinápolyt, amit a birodalom fővárosának tett. Felvette a "rómaiak császára" tisztséget. A Hagia Sophiát mecsetté alakította át, áthelyezve az ország vallási központját ide. Az országban szabadon gyakorolhatják az emberek az Ábrahámita vallások bármelyikét, üldözve semmilyen vallás sincs. II. Mehmet törvénykönyvet (kánunáme) írt a rendek jogairól, földbirtokairól. Az ország reformjai és modern államszervezete tömegével vonzották a bevándorlókat, ezzel Konstantiniyye lakosságát megtízszerezve. A görög lakosság gyorsan kisebbségbe került a fővárosban. A nyugati hatalmak szabadon nyithattak kereskedelmi kirendeltségeket az oszmán területeket. Az ország annyira megerősödött, hogy II. Mehmet felvette a kalifai tisztséget is, ami utódai sorra vettek fel. Őt II. Bajazid a Jámbor követte, aki főleg a hatalmát erősítette és leszámolt öccsével, aki magát szultánnak kiáltotta ki. 1510-ig uralkodott, a trónt I. Szelim örökölte, akinek nagy ambíciói vannak és komolyan veszi a "rómaiak császára" címét.

I. Szelim