Evoluția și înregistrările fosile

***Pagină în curs de dezvoltare***

Astăzi sunt peste o sută de milioane de fosile identificate și catalogate în muzeele lumii. Dacă poziția evoluționistă ar fi validă, atunci trebuie să existe „forme tranziționale” în rândul întregistrărilor fosile care să reflecte formele de viață intermediare. Un alt termen pentru aceste „forme tranziționale” este „legături pierdute”.

În ciuda unui număr mare de fosile accesibile savanților în 1981, evoluționistul Mark Ridley, care în prezent este profesor de zoologie la Universitatea Oxford, a fost nevoit să recunoască: „În orice caz, nici un evoluționist adevărat, fie gradualist sau punctuaționist, nu folosește înregistrările fosile ca evidență în favoarea teoriei evoluției ca opusă creaționismului.”

Charles Darwin recunoștea că teoria sa avea nevoie de existența „formelor tranziționale.” Darwin a scris: "Astfel încât numărul de legături intermediare și tranziționale, între toate speciile în viață și dispărute, trebuie să fi fost destul de mare. Dar cu siguranță, dacă această teorie este adevărată, acestea au locuit pe pământ." Însă, Darwin scria: "De ce atunci nu toate formațiile geologice și nu toate straturile n-au atâtea legături intermediare? Geologia cu siguranță nu dezvăluie nici un astfel de lanț organic gradat; și aceasta ar putea fi cea mai evidentă și serioasă obiecție ce poate fi folosită împotriva teoriei mele." Darwin gândea că lipsa legăturilor tranziționale era cauzată de faptul că "numai o porțiune mică din suprafața pământului a fost exploatată geologic și nici o parte cu suficientă grijă...". Cum Charles Darwin devenea din ce în ce mai în vârstă, a devenit tot mai mult îngrijorat de lipsa mărturiilor de forme tranziționale care să susțină teoria evoluției. Darwin scria, "“Când ne apropiem de detalii, nu putem dovedi că o singură specie s-ar fi schimbat; nici nu putem dovedi că schimbările presupuse sunt bune, ceea ce este fundamentul teoriei.”

Savantul Dr. Michael Denton scrie în legătură cu înregistrările fosile:

„Este încă, după cum era în timpurile lui Darwin, copleșitor de adevărat că primele reprezentări ale tuturor claselor majore de organisme cunoscute în biologie sunt cea mai superioară caracteristică din clasa lor, în momentul în care își fac apariția inițială în înregistările fosile. Acest fenomen este deosebit de evident, în cazul înregistrărilor fosile nevertebrate. La prima ei apariție în mările paleozoice din vechime, viața nevertebrată era deja divizată în practic toate grupele majore cu care suntem familiari astăzi.”
Creaționiștii afirmă că evoluționiștii au avut peste 140 de ani de căutare a unei fosile tranziționale și nimic apropiat de o formă tranzițională concludentă n-a fost vreodată găsită și doar o mână de exemple foarte dubioase de fosile tranziționale există. Distinsul antropolog Sir Edmund R. Leach a declarat, "Absența legăturilor în înșiruirea de mărturii de fosile l-a îngrijorat Darwin. Se simțea sigur că ele vor fi descoperite, dar sunt în continuare absente și se pare că vor rămâne așa."

David B. Kitts de la Școala de Geologie și Geofizică de la Universitatea din California scria că "evoluția necesită forme intermediare între specii și paleontologia nu ni le arată…".

David Raup, care a fost custode de geologie la muzeul ce deține cea mai mare colecție de fosile, Field Museum of Natural History din Chicago, a constatat:

„"[Darwin] a fost stânjenit de înregistrările fosile pentru că nu arătau în felul în care a prezis că vor fi .... Ei bine, suntem la aproximativ 120 de ani după Darwin, iar știința înregistrărilor fosile s-a extins mult. Avem acum un sfert dintr-un milion de specii de fosile, dar situația nu s-a schimbat mult. ... Avem chiar mai puține exemple de tranziție evoluționistă decât am avut pe vremea lui Darwin." - David M. Raup, "Conflicts Between Darwin and Paleontology," Field Museum of Natural History Bulletin 50 (ianuarie 1979): 22-23, 24-25.”
Unul dintre cei mai cunoscuți susținători ai teoriei evoluției a fost paleontologul de la Harvard Stephen Jay Gould. Dar Gould a admis:

„Raritatea extremă a formelor tranziționale în înregistrările fosile persistă la fel ca secretul comercial al paleontologiei. Copacii evolutivi care decorează cărțile noastre au date doar cu privire la extremitățile și nodurile ramurilor lor; restul este deducție, în orice caz rezonabilă, nu evidență a fosilelor...Ne socotim drept singurii studenți adevărați ai istoriei vieții, și totuși pentru a prezenta considerațiile noastre favorabile despre evoluția prin selecție naturală, ne examinăm datele atât de rău încât nici nu putem vedea procesul adevărat pe care-l practicăm studiind.”
Scriitorul conservator Ann Coulter a ironizat în mod saracastiv pe seama mărturisirii lui Gould despre întregistrările fosile, „O mulțime de teorii științifice reale au 'secrete'.”

Într-un articol din 1977 intitulat „Întoarcerea plină de speranță a monștrilor”, Gould a scris: „Înregistrările fosile cu tranzițiile lor subite nu oferă nici un sprijin în favoarea schimbării graduale....Toți paleontologii știu că înregistrările fosile sunt grozav de puține când e vorba de formele intermediare; tranzițiile dintre grupurile mari sunt în mod caracteristic abrupte.”

Dr. Colin Patterson, paleontolog de la Muzeul Britanic de Istorie Naturală, a spus:

„Gradualismul este un concept în care cred, nu doar din cauza autorității lui Darwn, dar pentru că felul în care înțeleg genetica pare să o ceară. Și Gould și cei de la Muzeul American sunt greu de contrazis când zic că nu sunt fosile tranziționale....Mă voi alinia la aceasta — nu este o asemenea fosilă care să poată fi demonstrată printr-un argument fără cusur.”
Potrivit Dr. Don Batten, Stephen Gould a făcut în anii 1970 niște admiteri, cum că este o „lipsă a dovezilor pentru filogenia fosilelor” și că Gould a mai susținut că un număr dintre ele nu sunt forme intermediare incontestabile. Dr. Batten afirmă că Gould a spus aceste lucruri când era mai puțin preocupat de creaționiști. Dr. Batten mai spune că aceste „pretinse exemple de serii tranziționale și forme intermediare au primit o critică clară din partea lui Gould în anii 1970....” Oricum, cele admise de Gould au fost ulterior citate mult de creaționiști. Potrivit Dr. Batton, în 1981 Gould a început să folosească un limbaj nestăpânit când se referea la creaționiști. După ce a fost încontinuu citat de creaționiști în privința înregistrărilor fosile, Gould și-a schimbat atitudinea publică față de înregistrările fosile și fără a expune exemple specifice legate de înregistrările fosile și folosind termenul ambiguu „grupuri mai largi”, Gould a declarat următoarele în 1981:

„De când noi am propus echilibrul punctat pentru a explica tendințele, este exasperant să fii citat din nou și din nou de creaționiști - dacă prin design sau prostie, nu știu - cum că este admis că înregistrările fosile nu includ forme tranziționale. Formele tranziționale în general lipsesc la nivel de specii, dar sunt abundente în grupuri mai largi.””

În 1980, David Woodruff a scris în revista *Science* următoarele: „Dar speciile de fosile rămân neschimbate în cea mai mare parte a istoriei lor și înregistrările eșuează în a admite un singur exemplu de tranziție semnificativă.” Regretatul Ernst Mayr a fost un proeminent biolog de la Harvard, care de asemenea a servit ca director al Muzeului de Zoologie Comparativă de la Harvard. Mayr a fost ateu
și evoluționist ferm care susține că evoluția a fost un fapt; totuși în 1982 Mayr a fost silit să admită următoarele în privința înregistrărilor fosile în raport cu teoria evoluției: „Până și înregistrările fosile eșuează în a dovedi orice continuitate și toate noutățile apar în înregistrările fosile destul de subit.”

În 1985, Gould a fost mai clar în privința pretenției sale că au existat forme intermediare și a afirmat că Archaeopteryx a fost o formă intermediară. De asemenea, potrivit Dr. Batten, în 1994 s-au întâmplat următoarele în privința atitudinii lui Gould față de înregistrările fosile:

„„[Gould] și-a abandonat poziția anterioară potrivit căreia nu sunt exemple de serii de fosile tranziționale indiscutabile, fie inter-specii, fie între tipuri majore, și a acceptat povestea ‘balenei plimbătoare’ ca evidență a transformării dintr-o specie în alta. Mărturia în favoarea acestei tranziții este insuficientă, dar Gould acceptă necritic prezentarea fantezistă despre cum *Ambulocetus natans* se plimba și înota...””
În 2001, fermul evoluționist Ernst Mayr a scris următoarele:

„Luându-se în considerare faptul evoluției, cineva s-ar putea aștepta ca fosilele să furnizeze informații despre o schimbare treptată constantă de la o formă ancestrală la descendenți. Dar aceasta nu este ceea ce găsesc paleontologii. În schimb, el sau ea găsește goluri în aproape fiecare serie filetică. Noi tipuri apar de multe ori foarte subit, iar ascendenții lor direcți sunt absenți în stratul geologic. Descoperiri de serii neîntrerupte de specii ce se transformă treptat în specii urmași sunt foarte rare. Firește, înregistrările fosile sunt una dintre discontinuități, și s-ar părea că informațiile sar *(salturi)* de la un tip de organism la un tip diferit. Aceasta ridică o întrebare: de ce înregistrările fosile eșuează în a oglindi schimbarea treptată pe care cineva ar aștepta-o de la evoluție?”
După cum s-a menționat anterior, una dintre cele mai cunoscute pretinse fosile tranziționale este Archaeopteryx. Dr. Alan Feduccia, autoritate mondială în domeniul păsărilor și el însuși evoluționist, a enunțat următoarele despre Archaeopteryx:

„Paleontologii au încercat să transforme Archaeopteryxul în ceva terestru, un dinozaur cu pene. Dar nu e așa. Este o pasăre, o pasăre passeriformes. Și nici o cantitate de ‘paleobâlbâială’ nu va schimba asta.”
Savanții creaționiști au un număr de argumente împotriva ideii că Archaeopteryx este o descoperire a unei fosile tranziționale.

Un al doilea caz cunoscut de pretinsă fosilă tranzițională, susținut de evoluționiști, este Tiktaalik. Savanții creaționiști au un număr de argumente în favoarea ideii că fosila găsită la Tiktaalik nu este o descoperire a unei fosile tranziționale.

Pentru mai multe informații, vedeți vă rog:

* Evoluția și cazuri de fraudă, falsuri și speculații

* Paleoantropologie sau Evoluția umană

* Omul de Piltdown

* Omul de Nebraska

## Sursă

Conservapedia: Evolution and the fossil record

## Referințe

1. ↑ Dr. Walt Brown, Center for Scientific Creationism, References and Notes: Distinct Types
2. ↑ Creation's Tiny Mystery: Chapter 7: Creation Science—a Public Issue
3. ↑ Mark Ridley, 'Who doubts evolution?', New Scientist, vol. 90, 25 June 1981, p. 831
4. ↑ THE DARWIN PAPERS, VOLUME 1, NUMBER V, FOSSILS: HISTORY WRITTEN IN STONE
5. ↑ NATURAL DISCONTINUITIES AND THE FOSSIL RECORD
6. ↑ Charles Darwin, *Origin of the Species*, Chapter X: ON THE IMPERFECTION OF THE GEOLOGICAL RECORD
7. ↑ Dr. Walt Brown, Center for Scientific Creationism, References and Notes: Distinct Types
8. ↑ NATURAL DISCONTINUITIES AND THE FOSSIL RECORD

	* Answers in Genesis, Fossils Questions and Answers
	* Creation Ministries International, Fossils Questions and Answers
	* Quotes of Famous Evolutionist Regarding the Fossil Record
10. ↑ Sir Edmund Leech, Addresing the 1981 annual meeting of the British Association for the advancement of Science, 'Men, bishop and apes'. Nature vol 293, 3 Sep. 1981, p. 19 and 20
11. ↑ Bert Thompson, Ph.D. and Brad Harrub, Ph.D., 15 Answers to John Rennie and Scientific American’s Nonsense—Argument #13
12. ↑ Dr. Walt Brown, Center For Scientific Creationism, References and Notes: Fossil Gaps
13. ↑ Liberals' View of Darwin Unable to Evolve
14. ↑ 14,0 14,1 14,2 14,3 14,4 Dr. Don Batten, Punctuated Equilibrium: Come of Age?, 1994
15. ↑ Stephen Jay Gould, "The Return of Hopeful Monsters," Natural History 86 (June/July): 22-30
16. ↑ Answers in Genesis, Those fossils are a problem
17. ↑ Dr. Don Batten, Gould Grumbles About Creationist ‘Hijacking’
18. ↑ Stephen Jay Gould, "Evolution as Fact and Theory," Discover 2 (mai 1981)
19. ↑ Dr. Walt Brown, Center For Scientific Creationism, References and Notes: Fossil Gaps
20. ↑ http://www.answersingenesis.org/docs2003/1208mayr.asp
21. ↑ Ernst Mayr, 1982a. Speciation and macroevolution. Evolution 36, pag. 1120
22. ↑ Stephen Jay Gould, „Not Necessarily a Wing”, Natural History 94 (octombrie 1985): 12-25;
23. ↑ Ernst Mayr, What Evolution Is, (New York: Basic Books, 2001), p. 14
24. ↑ 24,0 24,1 Dr. Jonathan Sarfati, P.H.D., F.M.,
Archaeopteryx (unlike Archaeoraptor) is NOT a hoax — it is a true bird, not a “missing link”

	* Dr. Carl Wieland, Archaeopteryx
	* Dr. Duane Gish, As a Transitional Form Archaeopteryx Won't Fly
	* Jonathan Sarfati, P.H.D., F.M., *Refuting Evolution*, Chapter 4, Bird Evolution?

	* Jonathan Sarfati, P.H.D., F.M., Tiktaalik—a fishy ‘missing link’
	* Frank Sherwin, M.A., Tiktaalik: Our Ancestor?
	* Dr. David Menton, Tiktaalik and the fishy story of walking fish