Singapore

**Singapore**

Idag ser vi nog alla på Singapore som ett självständigt, hög utvecklat samhälle med stort inflytande på resten av världen med deras fantastiska arkitektur och gastronomiskt förträffliga mat. Det har dock inte alltid varit så och det högaktade Singapore har inte alltid varit den framgångsrika nation de är idag.

När man tänker på Singapore som den världsmetropol det är, är det svårt att tänka sig att det inte blev självständigt förens 1965 och inte nog med det, den officiella självständigheten skedde mot de ledande politikernas vilja. Men det är inte vad som hände efter självständigheten som är intressant utan vad som hände innan, så vi går hela vägen tillbaka till 600-talet när allting började.

Under 600-talet var Singapore en av många hamnstäder tillhörande det  Srivijaya-imperiet som underlättade handeln mellan de malajiska öarna. Namnet Singapore eller Singapura som betyder lejonstaden på sanskrit blev inte känt fören 1299. Det som gjorde att Singapore var lätt att kolonialisera var att urbefolkningen var näst intill obefintlig. De som levde på det lilla området var inte civiliserade och var nomader. Singapore hade en nästan obetydlig storlek och praktisktaget ingenmansland.

Efter Singapore dragit sig in i stridigheter med det Java öns kejsardöme och Siam, nuvarande Thailand, näst intill utplånades staden och lämnades öde och obebodd i nästan 400 år. Staden låg i ruiner till 1700-talet när britterna såg potential i den lägligt placerade ön och lät en av tjänstemännen från det brittiska Ostindiska kompaniet ta på sig uppdraget att bygga upp den en gång blomstrande hamnstaden till en brittisk handelskärna. Handelsfartyg från hela Asien la till i den förträffliga hamnen för att byta och sälja varor. Tack vare den fria invandringen kom företag och familjer från alla håll och kanter för att bosätta sig vid den framgångsrika fri hamnen, och befolkningen växte avsevärt. Detta skulle jag kalla Singapores glansdagar. Många av de rika familjerna och företagen stannade kvar i Singapore till idag och därför tror jag att Singapore har blivit en sådan rik stat i jämförelse med sin storlek.

När handeln mellan Kina och britterna minskade gjorde även intresset för Singapore det. Området hade tidigare inte haft någon utsedd regering men med minskande handel och ökande befolkning sattes Singapore som kronkoloni under Londons regering. Därefter gick det upp och ner för Singapore. Handeln ökade när Suezkanalen öppnade men depressionen 1929 slog hårt mot Singapore och det tycktes som dess glansdagar var över.

När andra världskriget bröt ut koloniserades Singapore av Japan 1942. Stadens strategiska placering gav japanarna en utmärkt post i den sydostliga övärlden. Men det varade inte länge och staden välkomnade det brittiska styret tillbaka efter den japanska ockuperingen upphörde augusti 1945. Kort därefter bildades det första lokala politiska partiet och folkets begär om självstyre växte. Efter det hände allt väldigt snabbt. 1958 gav britterna Singapore inre självstyre men behöll ansvaret för försvars och utrikespolitiken samt rätten att upphöra avtalet när de behagade. Detta avtal tror jag skrevs ändats för att stilla den lokalbefolkning som begärde självständighet. I min åsikt så ett "inre självstyre" är bara ett sätt att få ett land att tro att de är mer självständiga än vad de egentligen är, det brukar undvika eller lindra demonstrationer. 1959 hölls det första valet och ett vänsterstyre tillsattes med Lee Kuan Yew som premiärminister.

Med den oförutsägbara handeln som största försörjning beslöt sig regeringen för att bygga en egen industri. De satsade mycket land och resurser på en arbetsintensiv industri som skulle bekämpa den höga arbetslösheten. Detta skulle bli en konstant försörjning som skulle tillhandahålla regeringen med pengar till bostäder, utbildning och allmän samhällsuppbyggnad. 1962 hölls ett val rörande en anslutning till Malajiska federationen där 75% röstade för och kort därpå sattes planen i verket. Detta varade dock inte länge innan de stötte på problem. Parterna inom den Malajiska federationen började anklaga varandra för att ha lagt sig i varandras angelägenheter. Men dödsstöten kom när ett tumult mellan kineserna och malajerna i Singapore utbröt och mindre än ett år senare tvingades Singapore lämna den Malajiska federationen, och sattes i motvilligt självstyre.

Idag har Singapore varit självständigt i mer än 50 år och verkar inte ha några problem med det. Men kolonialismen har satt sina spår. Som sagt låg Singapore under brittiskt styre under en lägre period därför är engelska ett av de officiella språken. Jag tror även att anledningen till Singapores succé och vunna respekt trots sin minimala storlek är att alla nationer som koloniserade Singapore gjorde så på grund av att Singapore var användbart. Många tog och erövrade mark lite här och var. De tog lite naturresurser, slavar och reste hem igen. De flyttade dit, hämtade det de ville ha och reste hem igen. Det blev en kamp mellan de olika imperierna om vem som hade mest, det blev ett spel om prestige. Det som gjorde Singapore annorlunda var att när det ockuperades var tanken att de skulle bygga upp ett samhälle och bli en nyckelpunkt för respektive nation. Folk flyttade dit och stannade kvar för att starta ett nytt liv där. En liknande situation är Australien som också befolkades permanent.

Om man ska dra ett samband mellan alla olika kolonialherrar så ser man att de som koloniserade Singapore gjorde det  på grund av den strategiska placeringen. Om det så var för handel eller för militära syften var individuellt. Det man också kan se är att alla tillfällen Singapore låg under utländskt styre gjorde de så frivilligt förutom under andra världskriget. Singapore fick bra förutsättningar för att behålla sitt välstånd.

Jag personligen anser att specifikt Singapores kolonialismhistoria gav landet en fördel. Det satte det minimala landet på kartan. Förmodligen hade Singapore varit en del av Malaysia om de inte blivit koloniserade av alla de olika nationerna. När man talar om att självständigheten var ofrivillig tror jag att anledningen till det var att ledningen helt enkelt fruktade att stå på egna ben. De hade alltid haft någon annan att falla tillbaka på om något skulle hända. De hade aldrig behövt fundera i banor som militär, utrikespolitik eller marknadsföring för sitt eget land. Men en av de mest överanvända och enfaldiga ordspråk räddade situationen, allt händer av en anledning.

Källor:

http://www.so-rummet.se/kategorier/historia/varldens-lander-historia/asien-historia/singapores-historia#