Amir al-Iryan

Amir a játék idejében (Kép forrása: https://c-ssl.duitang.com/uploads/item/20181/19/201811921345\_xaHwe.thumb.700\_0.jpeg)

## Amir al-Iryan

### Család

Saleem Tisroc (apa)Meg nem nevezett anyaMeg nem nevezett féltestvér

### Fontos eszközök

Sarló

*"Tény, hogy az emberek megszokták, hogy a tisrocra hagyatkoznak. Ő végülis legalább annyira volt vallási figura, mint hús-vér ember - egyesek azt hiszem tényleg elhitték, hogy a vérvonala... a vérvonalam Tashtól származik. Én személy szerint ezt mindig hiedelemnek véltem, amivel a hatalmat próbálták szilárdítani, de végülis, ha valaki jól vezet, mindegy, hogy vallási áhítat, vagy egyszerű józan ész csoportosítja köré az embereket." - Amir a politikai konfliktushelyzetről és a Tisroc szerepéről*

Amir al-Iryan a calormeni trónörökös, Saleem Tisroc rabszolganőtől született törvénytelen fia a Narnia Krónikái kalandban. Egy merényletet követően állandó menekülésre kényszerül az országában.

## Kinézete

Amir ránézésre normális, huszonéves calormeni fiú – bár a bőre kicsit világosabb, mint a sivatagi népekre jellemző, a szeme pedig erőteljes, már-már abnormális kék: ezt az anyjától örökölte. A haja sötét, és jellemzően rövidre vágja, bár ez ritkán látszik, tekintve, hogy a fejét általában ghutra takarja (arab fejkendő). Az öltözete viszonylag jóminőségű és drága – nem kiugróan gazdag viselet, de azért inkább nemesekre jellemző, ez részben az apja támogatása, részben a nevelőcsaládja miatt is van, de nem panaszkodik, ha le kell cserélnie szegényebb öltözetre – azt már sikerült megtanulnia, hogy mindenhol próbáljon inkább beolvadni a tömegbe. A testén több sebhely is található, ezek legtöbbjét a ruházata teljesen elfedi, az egyetlen, ami általában feltűnik az embereknek az az egyik kézfején látható égett heg. Középmagas, és viszonylag vékony alkatú, de azért van elég ereje ahhoz, hogy boldoguljon a klasszikus, calormeni sarló forgatásával.

## Személyisége

Kettős – talán ez írja le a legjobban. Alapvetően nem lehet problémás személyiségnek nevezni, jóindulatú, értelmes fiatalember, akiben meglepően nagy a kitartás, és a határozottság, egy kitűzött célért képes hosszan és elszántan küzdeni – a feladás, mint olyan, gyakorlatilag ismeretlen számára. Ezt a tulajdonságát egyszerre értékelik sokan és tartanak tőle: ad neki egyfajta rejtett belső erőt, ami sokak szemében fenyegető, a fiú érzékeny státusza miatt is. A calormeniekre jellemzőnek tartott agresszióval szemben sokkal türelmesebb és nyugodtabb, néha egészen halkszavúnak tűnik – ez azért némileg becsapós, ha egyszer elszakad nála a cérna, vagy nagyon fontos számára valami, akkor képes kijönni a sodrából, és nagyon erősen védeni az igazát.

Ugyanakkor kifejezetten a családjával, és a „törvénytelen herceg” szerepével kapcsolatban rengeteg a bizonytalansága – ezt a témát sokáig igyekezett is kerülni. Sok előnye, és sok hátránya származott a dologból életében, különösen az utóbbi egy-két évben, ami hagyott rajta némi nyomot, és nem igazán tudja, van-e bármi ambíciója, vagy szeretné elengedni az egészet. Ez éles ellentétben áll az összes többi tevékenységében mutatott nyugalommal és határozottsággal. Viszonylag introvertált – megtalálja a helyét az emberek között, de szüksége van egy kis egyedüllétre, töprengésre, hogy teljesen rendben legyen önmagával.

A calormeni kultúrától némileg eltérően sokkal jobban tiszteli a nőket – ennek az is az egyik oka, hogy az anyjához fiatal korában elég közel állt, míg az apját alig-alig ismerte, inkább egy arctalan támogató (és idővel veszélyforrás) volt számára.

## Története

### Születése és gyerekkora

Calormen talán sosem volt békés vidék. Amir legalábbis gyerekkorától úgy vélte, hogy olyan, mintha az egész országban, minden emberből áradna egyfajta feszültség – függetlenül attól, hogy a születése idején még csak a vihar előtti csend, és a gyülekező felhők jellemezték az országot, egyébként a hódító nemzetre nem jellemző módon nyugodt napok vártak a sivatagos földre. Persze, az is lehetséges, hogy csak ő maga érezte ezt a feszültséget, a saját helyzetéből adódóan. A lényeg szempontjából tulajdonképpen mindegy is volt.

A tashbaani palotában született, Saleem Tisroc második fiaként – sajnálatos módon nem a Tisroc feleségétől, hanem egy feltűnően csinos rabszolganőtől (aki minden valószínűség szerint félig Archenlandi lehetett, ennek köszönhette az átlagosnál világosabb bőrét, és kék szemeit). Az apja a jelek szerint tényleg megkedvelte a nőt, nem csak pillanatnyilag megkívánta, mert az első két évét még Amir is Tashbaanban töltötte – az anyjának bár státusz és tisztelet nem, de legalább egy kényelmes hely jutott a palotában, és sokkal normálisabb körülmények között élhetett, mint a legtöbb calormeni rabszolga. A Tisroc ennek ellenére kerülte az érintkezést, különösen a fiúval – tudta, hogy a törvénytelen gyerek léte hosszú távon komoly problémát jelenthet, és meg kell majd oldania a helyzetet, ezért sem akart vele túl szoros kapcsolatot kialakítani. Valószínűleg ennek köszönhető, hogy Amir későbbi életében sem tudta felidézni az apja arcát. A férfi felesége ugyan nyilvánosan nem sokat szólhatott, de határozottan ellenezte, hogy Amir ugyanott nevelkedjen, ahol a féltestvére, a tényleges trónörökös.

Így született meg az a döntés, néhány hónappal a fiú második születésnapja után, hogy vidékre, egy nemesi házhoz kerül az anyjával együtt. Ehhez az apja ragaszkodott – bár nem tudott mellette lenni, és tényleg szülőként viselkedni, de tisztában volt vele, hogy ő nemzette az ő felelőssége, hogy élhető életet biztosítson számára. Zalindreh városa elég nagy volt ahhoz, hogy Amir ne érezze úgy, elzárták a világtól, de elég távoli a fővárostól, hogy ne kelljen tartania attól, hogy a trónviszályok, és a Tisroc családjának ügyes-bajos ügyei elérik. A nemes, Yasir al-Iryan ugyan nagy harcos volt, de jó kapcsolatai voltak a tudósok között is, vagyis a fiút a háború művészete mellett magasabb szintű stratégiára is oktatták, eleget olvasott és tanult ahhoz, hogy jelentősen nagyobb tudásanyagra tegyen szert, mint az átlagemberek. Amikor az anyja egy fertőzésben megbetegett, és elhunyt nyolc éves korában, Yasir azzal is megtámogatta, hogy a nevére vette: így egyrészt elrejtette a valódi származását, másrészt elérhetővé tette számára, hogy az apjától független rangot és vagyont szerezzen idővel… tulajdonképpen ennek a férfinek köszönhetett szinte mindent.

### Út a trónörökösi státuszhoz

Tizenöt éves korára a trónöröklés kezdett egyre komolyabb témává válni az életében… elhunyt a tisroc felesége (valószínűleg ugyanabban a betegségben, mint korábban Amir anyja), és az ő fia maradt az egyetlen lehetséges örökös: az Amirnál három évvel idősebb bátyja. Nem sokkal később a tisroc feleségét követte a fia is, az ő halálának körülményei azonban ismeretlenek maradtak… gyanús helyzetet teremtett, hogy így örökös nélkül maradt az ország, és az apja már idősödött, vagyis nyilvánvaló volt, előbb vagy utóbb át kell adnia a helyét. Több olyan, oldalági rokona volt a Tisrocnak, aki szívesen átvette volna az ország vezetését, és többen nyomást gyakoroltak rá azzal is, hogy Telmar erősödik, és bár az elsődleges célpontjai Narnia és Archenland lesznek, de biztos, hogy idővel szemet vet a Nagy Sivatagon túli, termékenyebb calormeni területekre is. Noha a Tisroc egyetlen egyenesági leszármazottja ekkor már Amir volt, sokáig nem vetette fel, hogy őt tenné meg hivatalos örökösnek, és a fiú tartott is tőle, hogy eljöhet a nap… a Yasirnál töltött évek alatt már elég határozottan távol érezte magától a trónt, és az ország vezetését, sokkal nyugodtabb jövőt képzelt el.

Végül nem tudni, hogy hogyan bukott ki a hír az tashbaani udvarban, de valószínű, hogy valamelyik katona, vagy bizalmas fedte fel, hogy annak idején a Tisrocnak lett egy gyermeke egy rabszolganőtől… az ügy pedig azonnali katasztrófát eredményezett. Yasir birtokát felgyújtották, és néhány – ismeretlen felbujtó által felbérelt zsoldos be is hatolt a területére. Menekülés közben Amir több égési sebet is szenvedett, sőt, az egyik zsoldos sarlója meg is vágta – ennek eredményeképpen jónéhány égett sebhely van a testén, a jobb karján pedig egy hosszú vágás is. Nyilvánvaló volt, hogy a nemesi név, és a fővárostól való távolmaradás nem védi meg, ezért gyakorlatilag folyamatosan változtatni kezdte a helyzetét – legtöbbször Yasir intézte el, hogy néhány hónapra meghúzhassa magát kisebb calormeni városokban.

Húsz éves korában halt meg az apja, egy határháborúban – egyesek szerint hiba volt ilyen idősen elmenni, de a morál drasztikusan zuhant a telmari katonák visszaszorítására folytatott küzdelemben, így nem látott más esélyt. Amirban furcsa érzések kavarogtak a hírrel kapcsolatban – bár nem állt közel az apjához, nem is ismerte igazán, de a tetteiből azért sejtette, hogy a férfi, ha szinte ismeretlenül is, de törődött vele, és valahol tényleg a fiának tartotta. Meggyászolta, de nem szánhatott rá sok időt… nyilvánvaló volt, hogy ha már eddig is egy birtok égett azért, hogy ő megmenekülhessen, most még inkább mindenkinek érdeke lesz eltenni őt láb alól, és még kevesebben védik majd. Ebben nem is tévedett, nem egyszer kerülte el épphogy a nyomába érkező bérgyilkosok pengéit.

Mindeközben az ország élére egy régens került, aki trónörökös híján, az új Tisroc megválasztásáig kormányozza az országot, és próbálja visszaverni a támadásokat – nem meglepő, hogy ez a férfi egyike volt a befolyásosabb nemeseknek, akik már korábban is szorgalmazták Saleem lemondását, és az új örökös választását. Amir tisztában van vele, hogy a viszálynak hivatalosan véget vetne, és segíthetne megoldani a helyzetet, ha vállalná a származását: de az is nyilvánvaló, hogy a születésének törvénytelen mivolta, az anyjának félvér származása, és talán saját fiatalsága is megnehezítené a helyzetet, vagyis legalább erős támogatók kellenek ahhoz, hogy képes legyen a sarkára állni… egyelőre pedig abban sem biztos, hogy akar-e.

### A játék során...

A játék kezdetén Amirral Azim Baldában, az egyik nagyobb calormeni városban találkozunk, ahová a sarlóját viszi javíttatni - tekintve, hogy elég feltűnő ahhoz, hogy potenciálisan elárulja a származását, és bajba sodorja. Út közben meghallja, ahogy néhány ember a régensről beszél, és láthatóan nem rajonganak az ország helyzetéért, különösen Telmar támadásai mellett - a fiú majdnem beleszól a beszélgetésbe, de végül fékezi a nyelvét, mert nem akarja felhívni magára a figyelmet. Ugyanebből az okból nem megy oda egy kék szemű rabszolganőhöz sem, akit az egyik kocsi mellett lát meg - noha kihangsúlyozza, hogy sajnálja a rabszolgákat, tart attól, hogy konfliktusba keveredne a nő gazdájával. Végül sikerrel megszerzi a sarlóját, de eldönti, hogy egy kis ideig még a városban marad.

Folytatása következik...

## Érdekességek

* A neve, Amir „herceg”-et jelent arabul.
* Követi Tash-t, szokott imádkozni és tiszteli a papjait, de nem tartja magát kifejezetten vallásosnak. Az erőszakosabb rituálékat kifejezetten ellenzi, mondhatni, van egy saját világnézete, amiben a mindent átható erőt Tashnak nevezi – de ez nem tökéletesen fed át a calormeni vallással.
* Van egy kis Dűne hatás a karakterében (különösen Paul Atreides) - nem teljesen calormeni, az anyja nem felesége az apjának, a családját elvesztette, és őt magát is meg akarják ölni, eleve az arab környezet... viszont nem annyira erős a hatás a személyiségében, hogy tényleges inspirációnak nevezzem.
* Az MBTI személyiségtípusa INFJ-A
* Allignmentje Neutral Good
* Angol szinkronhangjának egyértelműen Ray Chase-t képzeltem. Magyar szinkronként Gerő Gábor van a fejemben.
* Hozzá is készült egy Hero Forge-dzsal tervezett karakterdizájn: