Монархия

**Монархия** е форма на държавно управление, при която върховната държавна власт принадлежи на едно лице – монарха (крал, цар, султан, емир, падишах и пр.). Обикновено се предава по наследство. Властта на монарха и неговите задължения могат силно да варират според вид на монархията: от почти никаква власт (парламентарна монархия като Испания) през ограничена власт чрез конституция (конституционна монархия като Йордания) до всеобща, неограничена политическа (понякога и духовна) власт (абсолютна монархия като Оман).

Монархиите се различават още по начина на избиране на глава – по наследствена линия или чрез някакъв вид избори. Съответно първите наследяват короната по кръвна линия, а вторите биват избрани за определен период от време (най-често пожизнено) да управляват монархията. При наследствените монархии правото на владетеля над трона най-често се обяснява, като се използва твърдението, че монархът е избраник на боговете. Възможно е дори самият монарх да се почита като бог или като човек с божествен произход. Този култ често се среща в Античността – например в Древен Египет или Древен Рим, но продължава да се съществува и в Новото време – например в Китайската империя или до след Втората световна война – Япония.

Държавната доктрина или идеология на монархията (или стремеж към установяване на монархия) се нарича монархизъм или още роялизъм. Привърженик на подобна идеология се нарича монархист или роялист, а противникът – републиканец или антимонархист.

Към 2011 г. 44 страни в света имат монарси за държавни глави. Историческата форма на абсолютна монархия се практикува само в Бруней, Оман, Катар, Саудитска Арабия, Свазиленд и Ватикана.

## Признаци на монархията

Основните признаци на класическата форма на управление при монархията са:

* съществуването на едноличен глава на държавата, ползващ се от своята власт пожизнено (цар, крал, император, шах);
* като правило наследствен (съгласно обичай или закон) ред на приемственост на върховната власт;
* монархът олицетворява единството на нацията, историческата приемственост, представлява държавата на международната сцена;
* юридически имунитет и независимост на монарха, които подчертават институцията на контрасигнатурата.

В много случаи, държави, традиционно считани за монархии, не удовлетворяват изброените признаци. Още повече, че в немалко случаи е трудно да се прокара ясна граница между монархия и република. Така например, изборни монархии като Рим от периода на принципата и Ржеч Посполита съхраняват и републиканските институции. *Император* първоначално е републиканска извънредна магистратура, а самото название Ржеч Посполита дословно се превежда като „република“.

## История

Племенното царуване често се свързва със сакрални функции, така че кралят да изпълнява и задълженията на висш жрец. По този начин той често е смятан за родственик или син на боговете. Тези сакрални функции се перифразират и променят през Средновековието, за да оформят *„божествените права на кралете“*., докато в Китай, Япония и Непал кралете продължават да се считат за богове до началото на съвремието.

Монархическата система е в контраст с парламентаризма, където се дава власт на събрания от свободни граждани, още от Античността. В Древността се срещат случаи на промяна на формата на държавно управление от монархия към подобна ранна форма на република. Така се случва с Древен Рим, който се превръща в Римска република през 509 г. пр. Хр., и Древната атинска демокрация, създадена през 500 г. пр. Хр.

При германските племена в Древността кралете също изпълняват сакрални функции. Те биват избирани сред изтъкнати и прославени мъже от знатни семейства. Избирането става чрез събрание, наречено тинг (*thing* или *алтинг* в Исландия). Подобни прояви на парламентаризъм западат по време на Европейските Средни векове, но все пак оцеляват под формата на регионални събрания като Исландската държава и Швейцарското Ландсгемайне, наречено по-късно Тагзатцунг. Съвременното завръщане към парламентаризма и републиката започва с премахването на английската монархия от Парламента на Англия през 1649 г., последвано от Американската революция от 1776 г. и Френската революция от 1792 г. По-голямата част от политиците на XIX в. са разделени на антимонархистично настроени радикалисти и монархистично настроени консерватори. Множество монархии са свалени през XX в. и то най-вече в началото или края на двете световни войни. Подобна участ застига и монархията в България по това време.

## Видове монархии

### По ограничение на властта

* Абсолютна монархия – монархия в която властта на монарха не е ограничена. При абсолютната монархия правителството или другите органи на властта са отговорни единствено пред монарха като държавен глава, а парламентът е само съвещателен орган или въобще не съществува.
* Конституционна монархия – монархия, при която властта на монарха е ограничена от конституцията или неписано право или традиции. При нея реалната законодателна власт принадлежи на парламента, а изпълнителната – на правителството и на монарха едновременно. Конституционната монархия съществува в две форми: дуалистическа монархия (Австро-Унгарската империя 1867 – 1918 г., Япония 1889 – 1945 г., в днешно време – Мароко, Йордания, Кувейт) и парламентарна монархия (Великобритания, Дания, Швеция).
	+ Дуалистична монархия (Шаблон:Lang – двойствен) – конституционна монархия, в която властта на монарха е ограничена от конституцията, но монархът формално и фактически притежава големи властови пълномощия.
	+ Парламентарна монархия – конституционна монархия, в която монархът изпълнява функциите си чисто номинално. При парламентарната монархия правителството е отговорно пред парламента, който е върховният държавен орган.

### По традиционно устройство

* Древноизточна монархия – първата в историята на човечеството форма на държавно управление, която има уникални и присъщи само за нея черти.
* Феодална монархия (средновековна монархия) – последователно преминава през три периода на своето развитие: раннофеодална монархия, съсловно-представителна монархия, абсолютна монархия.
	+ Раннофеодална монархия – хронологически първата в страните от северните части на Европа форма на държавно управление, съществувала както в периода на създаване на раннофеодалните империи, така и в последващия период на децентрализация.
	+ Съсловно-представителна монархия – монархия, при която властта на монарха е ограничена не само от представители на васалите му, но и от представители на третото съсловие. Впоследствие, с прехода към наемни армии, се преобразува в абсолютна монархия.
	+ Абсолютна монархия – монархия, при която продължават да съществуват съсловните привилегии, но не съществуват феодални владения, васално-ленна система и, в някои случаи (Англия, Франция), отсътства крепостното право.
* Теократична монархия – монархия, при която политическата власт принадлежи на религиозния лидер. В такива страни господстващата религия е задължителна и нейните норми са главен закон. Примери за теократични монархии са християнска Ватикана, ислямска (Саудитска Арабия) и будистки Бутан (до 2008 г.).
* Изборна монархия – монархия, при която следващия монарх не наследява властта автоматически (при смърт, оттегляне или край на пълномощията на предшестващия), а се избира (формално или реално). Фактически е междинна форма на управление между монархия и република.

## Преимущества и недостатъци

За **преимущества** на монархията като форма на управление обикновено се изброяват:

* Монархът, като правило, от детство е възпитаван в това, че в бъдеще ще стане върховният ръководител на държавата. Това му позволява да развие качества, необходими за тази длъжност и гарантира, че властта няма да бъде получена от некомпетентен или злонамерен човек, в хода на демократични машинации;
* Заместването във властта произтича не на основание на интереси, а по случайността на рождението, което намалява възможността от проникването във властта на хора, за които тя е самоцел.
* Монархът естествено е заинтересуван от това, да остави на сина си или дъщеря си процъфтяваща страна.

При сравнение с републиката се отличават и следните преимущества:

* Монархията обезпечава единството и, като следствие, продължителността на системата на властта;
* Монархът е над всяка политическа партия и по този начин е безпристрастна политическа фигура;
* При монархията има повече възможности за изпълнение на дългосрочни промени в живота на държавата;
* При монархията има повече възможности за фундаментални промени, които са необходими в дългосрочен план, но непопулярни в краткосрочен;

В сравнение с републиканската диктатура се наблюдават следните предимства:

* След смъртта на монарха, наследникът почти винаги е известен, което намалява риска от политически катаклизми.

**Недостатъци** на монархията са:

* Монархът не носи юридическа отговорност пред когото и да е за управлението си, което може да доведе до решения, които не отговарят на интересите на държавата.
* Монарх може стане човек, който не се интересува от държавните дела, или е дете или психично болен
* Монархията е зависима от обкръжението си, което е почти независимо от закона, и се подчинява само на волята на монарха.
* Смъртта на бездетен монарх често означава тежка политическа криза с продължителни раздори и политически борби – за пример на такава криза може да служи Смутното време (1598 – 1613 г.) в Русия.
* Положението на абсолютната монархия над законите прави останалите хора безправни, фактически народът е зависим само от волята на монарха.

## Съвременни монархии

### Европа

* Андора
* Белгия
* Великобритания
* Дания
* Испания
* Лихтенщайн
* Люксембург
* Монако
* Норвегия
* Холандия
* Швеция
* Ватикана

### Африка

* Лесото
* Мароко
* Свазиленд

### Азия

* Бахрейн
* Бруней
* Бутан
* Йордания
* Камбоджа
* Катар
* Кувейт
* Малайзия
* ОАЕ
* Оман
* Саудитска Арабия
* Тайланд
* Япония

### Америка

* Антигуа и Барбуда
* Бахамски острови
* Барбадос
* Белиз
* Гренада
* Канада
* Сейнт Китс и Невис
* Сейнт Лусия
* Сейнт Винсент и Гренадини
* Ямайка

### Океания

* Австралия
* Нова Зеландия
* Папуа Нова Гвинея
* Соломонови острови
* Самоа
* Тонга
* Тувалу

## Съпътстващи понятия

* Абсолютизъм
* Деспотизъм
* Династия
* Държава
* Корона
* Монарх
* Монархизъм
* Народна монархия
* Регентство
* Самодържавие
* Скиптър
* Тирания
* Престол
* Jure uxoris

## Източници

1. ↑ *Кутафин О. Е.* Основы государства и права. – Шаблон:М., 1994.
2. ↑ *Черниловский З. М.* Всеобщая история государства и права. М., 2002 г. – С. 115, 141, 160.
3. ↑ БСЭ, ст. „Государство“
4. ↑ The Empire Of The Philippines
5. ↑ Greeks Spurn Monarchy, Deseret News, 9 December 1974, p. 1A.
6. ↑ Т. А. Галкина, Н. А. Красновская. Мальта // Страны и народы. Научно-популярное географо-этнографическое издание в 20 томах / Редкол.: В. П. Максаковский, С. А. Токарев. – М.: Мысль, 1983. – С. 235 – 236. – 285 с. – (Зарубежная Европа/Южная Европа). – 180 000 экз.