The Simpsons: Hit & Run

**The Simpsons: Hit & Run** on avoimen maailman kaahailupeli, jossa Springfieldin asukkaat koheltavat ja sekoilevat samalla, kun maailma pitäisi pelastaa realitysarjaa kuvaavalta alienrodulta. Homer perheineen ei kaihda keinoja, vaan he huristelevat milloin milläkin kulkuneuvolla, oikaisten toisten pihojen ja jopa ihmisten ylitse.

## Ratkiriemukas kaupunki

Pelissä on yhteensä neljä eri Springfieldin kaupunginosaa täynnä tuttuja maamerkkejä. Kaduilla voi GTA henkisesti liikkua sekä jaloilla että menopelillä. Autolla luonnollisesti pääsee paikasta toiseen nopeammin, kun taas kävellen voi keskittyä loikkimaan kartalle ripoteltujen rahojen ja keräiltävien toivossa. Ohessa voi joko potkia tai ajaa jalankulkijoiden yli, jotka kaatuessaan humoristisesti räpyttävät käsiään ja kellistyvät kumoon kuin puhallettavat nuket. Se ja kolarointi herättävät kuitenkin poliisien huomiota, joka voi kärjistyä ajojahtiin. Kiinni jäätyään on maksettava viidenkympin sakot, joka ei ole kovin paha rangaistus. Mitään elämämittaria tai aseita ei ole, joten luotisotaa ei tarvitse pelätä.

Jalankulkijoiden seasta saattaa tunnistaa hyvinkin usein Simpsoneista tuttuja hahmoja, joita on pelissä useita kymmeniä. Jokainen on saanut alkuperäisen äänensä, eli immersio Simpsonien maailmaan on taattu. Ehkä on liikaa vaadittu, mutta käsikirjoitukseltaan pelin huumori ei vastannut etenkään sarjan alkupään tasoa. Se tyytyi hyödyntämään vitseissään lähinnä hahmojen stereotypioita ja muutamia viittauksia itse sarjan tapahtumiin. Juoni ja harvat sivutehtävät ovat kuitenkin sen verta pähkähulluja, että hupaisa fiilis onnistuttiin pitämään yllä niiden avulla.

## Varovainen kaahailu suvaittavaa

Tehtävät ovat lähes aina aikarajattuja, jonka puitteissa on joko jahdattava jotakuta, kerättävä esineitä tietty määrä tai karistettava joku kannoilta. Kilpa-ajoakin esiintyy sangen usein. Vauhtia tehtävissä vaaditaan rutkasti, sillä aikarajat ovat monesti hyvin tiukat ja vastapelurit nopeita. Luonnollisesti silloin on oikaistava naapurin pihan kautta ja yhteisen hyvän nimissä liiskattava pari asukasta. Kolarointi sen sijaan voi johtaa auton kosahtamiseen, joka tietää usein epäonnistumista. En kuitenkaan valita, sillä ilman haasteita peli olisi taputeltu varsin äkkiä läpi. Joskus toki rassaa se, että peli olettaa vähän turhankin nopeasti, että pelaaja osaa navigoida kaikkia oikoreittejä pitkin seuraavaan etappiin. Tehtävät ovat kuitenkin niin lyhyitä, ettei moinen aiheuta suurta mielipahaa. Sitä sen sijaan aiheuttaa pelin fysiikat.

Ongelmat eivät koske asfaltoitua tietä, sillä silloin auto kuin auto toimii kuin unelma. Sen sijaan mutaiset ojat ja nurmikot ovat kamalia hazardialueita. Pienen liukastelun ymmärtäisi, mutta auto saattaa yhtäkkiä imaista itsensä päin läheistä seinää ja singauttaa itsensä kymmenen metrin päähän satunnaiseen suuntaan. Tämä pätee myös hyvin hiljaiseen vauhtiin, jolloin auto syöksähtää raketin lailla minne mielii. Joko peli osoittaa vanhuuttaan PC:llä, tai sitten se ei ollut tarkoitettu käyttäytymään noin. Ongelma rajaa muutamia oikoreittejä pois, joka jo valmiiksi tiukalla aikarajalla lisää tuskia. Toinen vähän pienempi murheen aihe on kamera, joka muutamaan otteeseen pyörähti automobiilin eteen, luultavasti jäätyään jumiin johonkin kulmaan kurvissa. Enemmän kamera on ongelmana tasohyppelyosuuksissa, joissa kameran kääntäminen on tuskallisen hidasta. Osasyynä voi olla ohjaimen käyttö, tosin konsoleilla en usko samaa etanavauhdin kameraa löytyvän. Suurimman osan ajasta kamera on ystävä eikä vihollinen, joten nou hätä!

## Nopeasti myös läpi

Vaikka pelissä onkin seitsemän "jaksoa" ja seitsemän pääjuonen tehtävää, on lisätekemisenkin jälkeen peli lyhyemmästä päästä. Se on kuitenkin juuri sopiva pituus tämäntyyliselle pelille, joka ei lopulta tarjoa hurjasti monipuolista tekemistä. Kaupunkia joutuu toki ajelemaan puolelta toiselle tehtävien perässä, mutta haluamansa auton saa sentään poimittua joka kadun varteen pystytettyjen puhelinkoppien välityksellä. Tämä tekee loppupäässä itseään toistavista tehtävistä miellyttäviä, sillä usein voi itse valita, millaisella autolla tahtoo joko runnoa muita tai kiihdyttää maaliviivalle. Luonnollisesti nopeimmalla, ja juurikin nopeampia menopelejä saa käyttöönsä tarinan edetessä.

Jos pelin rikkovat fysiikat ojissa ja hyppyreissä olisi korjattu, olisin saanut tästä huomattavasti enemmän nautintoa. Tällaisenaan Simpsons: Hit & Run kelpaa kuitenkin kevyeksi välipalaksi GTA nälkään. Ymmärrän hyvin, miksi tämä peli on kerännyt monia innokkaita modaajia tuomaan siihen uutta elämää. Lisenssipelin alla se nimittäin on varsin toimiva pakkaus.

## Vekkuli soundtrack

Pelissä on selvästi vähän lastenpelin fiilistä, joka tulee ilmi myös lennokkaalla pilipalimusalla. Omaan makuun ehkä vähän liian lapsellisia kappaleita, mutta tarkemmin katsastettuna soundtrack on täynnä mainioita biisejä. Alla pari poimintaa.