Denain

*Z deníku Denain...*

Když byla Denain malé miminko, donesla ji neznámá žena středního věku před brány samaritánského kláštera nedaleko města Storgrove na ostrově Farlig, kde se malé Denain ujaly jeptišky a její novou opatrovatelkou se stala vůdkyně Řádu - Enera. Jeptišky si drobnou dívenku s velkýma očima ihned oblíbily a učily ji psát a číst, ale také chovat se pokorně, s úctou ke starším a především pomáhat potřebným. Zdejší jeptišky schraňovaly knihy z celého okolí i odlehlejších oblastí, jelikož knihy pro ně byly posvátné stejně jako staří bohové. Díky tomu trávila Denain mnoho času v knihovně pročítáním knih, studováním map a překládáním složitejších textů. Nezastavila se před ničím, fascinovaly jí i hádanky a stará pořekadla a pověsti. Co si obzvlášť oblíbila byla právě kniha o starých bozích, především o Wyrassil, bohyni země, přírody a obnovy, která naplňovala vše, co ji jeptišky učily. Do přírody se zamilovala ihned a kdykoliv měla dovoleno (i neměla), vydávala se prozkoumávat blízké okolí kláštera. Nedaleko se však nacházely Adamantové hory a Krystalový hvozd, kam měla dívenka výslovně zakázano chodit. Obzvlášť Krystalový hvozd Denain lákal, protože o něm četla mnohé v knihách, ale jelikož respektovala přání svých opatrovnic, nikdy se tam nepodívala.

Ačkoliv byla Denain vychovávána v bezpečném prostředí, necítila se nikdy opravdu chráněná. Už od mala se jí děly zvláštní věci. Slýchávala zvláštní hlasy, které ji nabádaly ke špatným věcem, a občas měla příhody, kdy viděla lidi nebo siluety, které nikdo jiný neviděl. Nejdříve si myslela, že se jí to jen zdá, ale když se to stále opakovalo, rozhodla se vyhledat si o tom více právě v milovaných knihách. Kromě pohádek a báchorek však nic rozumného nenašla a jeptiškám se to bála říct. Nejhorší však pro ni byla noční můra, která se jí už od mala každou noc opakovala. Zdálo se jí, že ji, jako miminko, kdosi zahalený v plášti drží v náručí, zatímco na koni projíždějí hořícím lesem. Aby z podivných snů, hlasů a vidin nezešílela, rozhodla se upnout o to víc k matce přírodě, kde nacházela útěchu a částečné vysvobození. Hodně jí pomáhaly i bylinné lektvary a odvary.

Když Denain dovršila šestnácti let, měla již všechny knihy v klášteře přečtené, blízké okolí prozkoumané a vzhledem k její nenasytnosti po dalších vědomostech, rozhodla se vydat se do světa, do neznáma. Její hlavní touhou však bylo dozvědět se něco víc o sobě, o své minulosti, rodině, původu a hlavně zjistit, co se to s ní vlastně děje, protože ji připadalo, že síla odolávat těm zákeřným hlasům ji postupně opouští.

Denain je drobná, štíhlá dívka se středně dlouhými černými vlasy a zelenýma pronikavýma očima. Svou alabastrově jemnou pleť schovává pod černou kápí, jelikož se na svém putování snaží působit spíše nenápadně a nevyvolávat žádný rozruch. Na svých cestách si dopomáhá dlouhou holí, kterou jí věnoval jeden starší raněný v klášteře poté, co se mnoho dní starala o jeho četné rány. Ke svým šestnáctným narozeninám navíc dostala od jeptišek dar, který ji byl nade všechny nejmilejší, a to byl mladý kůň - Donut, díky kterému se mají stát její cesty pohodlnější a který ji má svým způsobem i ochraňovat.

*Pokračování z deníku Denain...*

Denain se spojila se skupinou dalších pěti dobrodruhů na lodi, která putovala do Severních provincií. Tito dobrodruzi byli Ywara, bardka a kejklířka, Jared, rytíř slunce, Gonsalo, kejklíř a bojovník tmavší pleti, Kordós, zkušený lovec, a Bratr Saiko, fanatický avšak mlčenlivý mnich. Vlivem nepříznivého počasí byli nuceni se vylodit na severu a pokračovat po svých do vytyčeného bodu – Folgrad.

Na popud vynálezce Kalimaxe, se kterým se seznámili již na lodi, šli vyřídit určité záležitosti do nedalekých končin, nicméně na zpáteční cestě byli přemoženi neznámou silou vedenou uskupením s názvem Synové kosmu. Ti ovládali jisté zařízení spolu s červeným krystalem a podařilo se jim do krystalu přenést část duše všech členů dobrodružné skupiny. Jejich cílem bylo je zabít a přivlastnit si celé duše, avšak z neznámého důvodu se to nepodařilo.

Později se skupině podařilo nenápadně proklouznout na šlechtický bál ve Folgradu, kde se měli rovněž nacházet členové Synové kosmu, s cílem získat červený krystal včetně svých duší. Vzhledem k faktu, že tento večer chtěli Synové kosmu provést v hradním sklepení rituál s cílem získání více duší a extrahování duší z červeného krystalu, byli dobrodruzi nuceni bojovat, což vyústilo v zemětřesení, jehož následkem zemřeli někteří představitelé uskupení, jiní uprchli. Z neznámého důvodu byla jediná, kdo se mohl dotknout krystalu, právě Denain.

A tak se skupina vydala na složitou cestu za strážkyní Jenny (Jennie), která měla být schopna pomoci extrahovat duše z krystalu zpět do těl vlastníků. Během rituálu bylo potřeba projít i do snového světa, a právě tam se Denain dozvěděla, že části duše ve skutečnosti nejsou v krystalu, ale v ní samotné. Ve skupině se toto zjištění projevilo tak, že se prohloubila nedůvěra ostatních vůči Denain a ona samotná se jich také spíše stranila, jelikož nechtěla nikomu ještě více ublížit, i když za to vlastně nemohla. Nehledě na to, že Jenny (Jennie) neměla dostatečné schopnosti na navrácení duší zpět do těl vlastníků.

Cesta je dále zavedla do Trieru, kde se konala svatba dvou vysoce postavených lidí – prince Rilanda a princezny Lunary. Ještě předtím však Denain s Ywarou splnila dílčí úkol
 pro Kalimaxe, což bylo přinést základní složku z oživlého zařízení, které Kalimaxovi uprchlo. S pomocí asistenta Kalimaxe, Erendriela, se podařilo dostat klíč z oživlého zařízení, Golema, a donést ho zpátky Kalimaxovi, nutno podotknout, že si Denain v tomto případě poprvé vyzkoušela lámání oživovací magie a přebírání kontroly nad oživeným. Od Kalimaxe pak Denain zjistila aspoň přibližné informace o své „matce“, a také deník, který obsahoval zašifrované údaje ohledně umístění laboratoře její „matky“, a který podle všeho obsahuje i informace potřebné k navrácení části duší zpět.

V Trieru se Denain i ostatním členům družiny podařilo infiltrovat se na již zmíněnou svatbu. Bohužel během hostiny vyšlo najevo, že byla Lunara i Riland otráveni. Družina jim ihned přispěchala na pomoc, nicméně byli nuceni čelit útoku ze strany královských stráží i evidentních zrádců. Ačkoliv měla Denain dostatečné schopnosti a vybavení pro vytvoření dvou protilátek, Kalimaxovi, který byl rovněž přítomen na svatbě, se podařilo vyrobit pouze jednu protilátku. Družina tak byla nucena se rozhodnout, komu protilátku podat, čímž vznikl spor mezi Kordósem, pro nějž byla Lunara životní láska, a Ywarou, která se nedlouho před svatbou dozvěděla, že je Riland její otec. Z důvodu uzavřeného slibu ochrany Rilandovi byla nakonec podána protilátka právě jemu. Aby toho nebylo málo, tak během útoku byl smrtelně raněn důležitý člen družiny, Bratr Saiko, který následně během pár chvilek umírá. Část duše bratra Saika, kterou v sobě Denain měla, se tak vstřebává do její duše a Denain se cítí o něco silnější, než tomu bylo předtím. Díky tomu však duše Bratra Saika, nebo alespoň jeho část, stále žije.

Vzhledem k nepřehlednosti situace na svatbě a zrádců v královských řadách je skupina nucena uprchnout, čímž se dostává na otrokářskou loď. Společnými silami (a za malé pomoci kapitána Revana) se jim podařilo převzít vedení nad lodí a uniknout pronásledovatelům - zločinnému řádu Astra Lethea. Kromě toho se zde setkávají se záhadnou ženou - magicky nadanou Perfidiou, která si však nepamatuje téměř nic ze své minulosti. Shodou nešťastných náhod však loď vzplane a skupina ztroskotá na nejbližším ostrově. Zde začíná putování skupiny skrze neprostupnou džungli až k samotnému domorodému kmeni vedeným záhadným elfem Mithrandrielem. Ten nabízí skupině obchod - výměnou za zabití prastarého lesního běsa se vydá spolu s Denain do snového světa a pomůže dobrodruhům zlepšit situaci se ztracenými dušemi. Proč pouze s Denain? Řekneme, že elf byl až příliš fascinován podstatou a schopnostmi mladé dívenky. Skupina se tak vydává za lesním běsem, nicméně ten jim poskytne protinabídku - za přivedení živého elfa a navrácení ostrova jim pomůže s jejich dušemi. A tak se skupina rozhodovala, na kterou stranu se přidá. Nakonec se rozhodli obnovit původní pořádek na ostrově, pomoci běsovi a pomocí lsti a důmyslného plánu se jim podařilo elfa dopravit k běsovi, který vysál jeho duši a následně pomohl (i když ne výrazně) s dušemi dobrodruhů.

Družina se nakonec konečně dostala na druhý konec ostrova, kde se nacházel vyhlášený přístav Sartoga (nebo tak nějak). Zde měli možnost si trochu odpočinout a najít vhodný způsob dopravy zpět na pevninu. Zatímco se Ywara sháněla po lodi mířící do Bardosu, mladičký a netrpělivý Gonsalo se rozhodl prozkoumat okolí a samozřejmě opět přivedl družinu do problémů, kdy byli nuceni urychleně opustit přístav. Tak se skupina dostává do Bardosu a bez dlouhého otálení vyrážejí za Kalimaxem do jeho laboratoře s cílem dostat z něj potřebné informace. Nicméně po příjezdu do jeho sídla se jim naskýtá hrůzný pohled, neboť všude v místnostech jsou lidské mrtvoly a známky boje. V samotné pracovně pak nachází zmrzačeného, avšak stále živého Kalimaxe. Díky ošetřovatelským schopnostem Denain se podaří dát Kalimaxe dokupy, který díky ní může opět vidět, mluvit, chodit a vůbec fungovat. Díky tomu také dostává skupina podstatné informace ohledně řádu Astra Lethea, a to že je celkem 9 (10) členů = 5 zakládajících - Altaniel (rektor Derionské univerzity), Respen Holarel, Killam (Dascařan), Amra (půlelfka) a Kalimax + další 4 členové - Soronius, ten z Folgradu, Havran (šedá eminence) a jeden neznámý. Bohužel, bývalou členkou je i potenciální matka Denain - Erine. S těmito informacemi se vydává skupina - nyní ve složení Jared, Ywara, Kordós, Gonsalo, **Denain**, Erendriel, Perfidia - spolu s Kalimaxem po stopách znovunabytí svých duší do Reintaru.