ארמן ז'אן דו פלסי

**‎תפריט האתר: אמבר , פרקי הסיפור , דמויות , בני המשפחה , ממשל ומשטר , ההיסטוריה המוכרת , גאוגרפיה ומקומות , כוחות, החיים היקום וכל השאר**

ארמן ז'אן דו פלסי, השר הראשי של המלך מאצולת הגלימה, הוא מדינאי ואיש כנסייה (קרדינל), שמונה לראש מנגנון השלטון באמבר.

ארמן עלה לגדולה הן בממסד הדתי והן בממסד השלטוני. הוא תפקד שנים רבות כקרדינל בכנסייה שבאמבר, ולאחר מכן התמנה לפני כמה עשרות שנים לשרו הראשי של המלך אוברון.

תקופת כהונתו מאופיינת בניסיונות לרכז ולחזק את הסמכות המלכותית, לצד מיגור גורמים שאפתניים בתוך הממלכה. הגבלת כוחה של האצולה אפשרה לו להפוך את אמבר למדינה ריכוזית ביותר. מדיניות החוץ שלו, התמקדה בהחלשת כוחה של רבמה; ועל אף היותו קרדינל, כרת בריתות עם שליטים אנטי דתיים כדי להשיג את היעדים שהציב. מדיניות ריאליסטית זו, שביסודה התעלמות משיקולים דתיים, אידאולוגיים ואישיים בתהליך מימוש היעדים הלאומיים, זכתה לכינוי "Raison d'Etat" (הגיון המדינה), והייתה בבחינת יסוד מרכזי בהתפתחות בשנים האחרונות של הדיפלומטיה של אמבר.

ארמן נולד לפני כ 400 שנה כבן הרביעי למשפחה אמברית בת שבע נפשות, שנמנתה עם אצולת הגלימה. אמו, סוזן דה לה פורט (המנוחה), הייתה בתו של שופט מפורסם. אביו, פרנסואה דו פלסי (המנוח), היה חייל וחצרן, ונפל במלחמות הדת של דילה בבגמה כנגד אמבר כשארמן היה בן חמש (בשנת 1082).

ארבע שנים אחר כך נשלח ארמן הצעיר לבית הספר קולז' דה נוואר שבאמבר, והחל בלימודי פילוסופיה. לאחר מכן, התחיל באימונים לקראת קריירה צבאית, בעקבות אביו.

כהוקרה לפועלו של אביו במלחמות הדת העניק המלך אוברון למשפחתו את הבישופות של לוסון (כפר קטן ומרוחק שנמצא במרחבים הכפריים של צפון ממלכת אמבר). המשפחה ניכסה לעצמה את מרבית נכסי הבישופות, אולם אנשי הדת שבה התנגדו לכך וביקשו להשתמש בהכנסות למטרות כנסייתיות. אמו של ארמן, שרצתה לשמור על מקור ההכנסה החשוב, הציעה פשרה, שבמסגרתה ימונה בנה השני, אלפונס (המנוח), לבישוף לוסון. אלפונס סירב, ובחר להיעשות נזיר, וכך נדרש ארמן לנטוש את שאיפותיו הצבאיות ולהיעשות בישוף.

כמה שנים לאחר מכן, לאחר מסע מיוחד לעיר אמבר, שבמסגרתו העניק לו האפיפיור היתר מיוחד מפאת גילו הצעיר, מונה ארמן לבישוף לוסון. הוא הצטייר כמחולל רפורמות וכמנהלן מבריק.

כמה שנים לאחר מכן, בחרו אנשי הכמורה של המחוז בארמן כאחד מנציגיהם לאספת המעמדות. שם הגן בלהט על הכנסייה, קרא לפטור אותה מתשלום מיסים ולהעניק לבישופים סמכויות פוליטיות רחבות יותר.

עיקר התקדמותו הפוליטית של ארמן נעשתה לאחר פירוק האספה, עת שירת נאמנה את השר הראשי בממלכה, קונצ'ינו קונצ'יני (המנוח). לאחר מכן התמנה למזכיר המדינה האחראי על ניהול יחסי החוץ של אמבר.

באותה תקופה ארמן הפך גם לאחד מיועציה הקרובים ביותר של הליידי מארי דה מדיצ'י אצילה לבית מדיצ'י (אשר מימנה אותו במשך תקופה ארוכה).

עם זאת, המדיניות שהנהיגה יחד עם השר הראשי קונצ'ינו קונצ'יני (המנוח), לא זכתה להצלחה ובשלב כלשהו נרצח קונצ'יני.

ללא פטרונו, ארמן עצמו איבד מכוחו; והשר הראשי החדש שארל דה לוּיין (המנוח), שהרגיש מאויים מדמותו של ארמן, דאג לכך שארמן יפוטר מתפקידו כמזכיר המדינה האחראי על ניהול יחסי החוץ של אמבר ויסולק מחצר המלך.

לאחר תקופה לא ארוכה השר הראשי בממלכה שארל דה לוּיין מת ממחלת השנית.

לאחר מותו של שארל דה לוּיין שב ועלה מעמדו של ארמן. שנה מאוחר יותר מינה אותו המלך לקרדינל, בהמלצתו של האפיפיור. משברים תכופים שפרצו באמבר הפכו את ארמן ליועץ רב ערך למלך.

לאחר שמונה לאספת השרים המלכותית החל לרקום תככים נגד השר הראשי, שארל דה לה ויוביל. תקופה קצרה לאחר מכן שארל דה לה ויוביל נעצר באשמת שחיתות וארמן מונה לתפקיד השר הראשי, בו הוא מכהן עד היום.

למידע נוסף על הצל שלו ראו: https://en.wikipedia.org/wiki/Cardinal\_Richelieu