Udržitelná města

*Modulární plovoucí komunity, vysoké mrakodrapy pokryté stromy a inteligentní města s nulovými emisemi uhlíku. To jsou některé příklady toho, co nazývám klimatopiemi, což jsou utopické urbanistické projekty, které se snaží řešit změnu klimatu, a jsou předmětem mého doktorandského výzkumu v průběhu roku 2022. Mohou mít mnoho různých podob, ale klimatopie jsou futuristické vize architektů a designérů z celého světa, kteří se snaží vytvořit udržitelná městská sídla tváří v tvář rostoucím environmentálním hrozbám. Změna klimatu je něco, s čím se mnozí z nás potýkají každý den, a to může být děsivé i motivující. Při projektování zaměřeném na změnu klimatu je však důležité myslet nejen na infrastrukturu, ale také na to, co skutečně dělá město městem - na lidi. Musíme si tedy položit otázku -- co pomáhá městu rozvíjet se a prosperovat, a to jak dnes, tak v budoucnu? Nebo jinak řečeno, co dělá město udržitelným? Městské prostory potřebují silná společenství, která pomohou řídit a usměrňovat různé výzvy, které přináší život ve vysoké hustotě s dalšími lidmi - zejména s přidaným tlakem klimatických změn a nerovnoměrným rozložením této zranitelnosti. Tyto ideály je však často obtížné uskutečnit v reálném životě. Lidé, kteří mohou rozhodovat o plánování, často nezahrnují všechny, kteří by mohli být rozhodovacím procesem ovlivněni. Nebo někdy nejsou k dispozici finanční prostředky na úpravu nebo modernizaci krajiny určené k jednomu účelu - jako je proudění aut - přístupnějšími možnostmi, jako jsou cyklistické stezky. Plánování budoucnosti není lehký úkol, ale jako geografové máme prostorové schopnosti, abychom se této výzvy zhostili. Jmenuji se Alizé Carrère a hovořím pro Crash Course Geography.*

Stejně jako mnoho dalších oborů, o kterých jsme v tomto seriálu hovořili, je i environmentální plánování interdisciplinární obor zahrnující urbanismus, geografii, ekonomii, a dokonce i zemědělství, který se zaměřuje na to, jak můžeme budovat udržitelné komunity, které jsou lepším místem pro život, práci a zábavu. Environmentální plánování je součástí udržitelného rozvoje - což může znamenat vše od využívání přírodních zdrojů způsobem, který chrání životní prostředí, až po pomoc městům, která se rozvíjejí tak, aby byla udržitelná pro další generace. Jako plánovači životního prostředí se zaměřujeme na vytváření návrhů, které zodpovědně využívají přírodní zdroje. Pracujeme na tom, jak podpořit ekonomické příležitosti a environmentální spravedlnost, což je situace, kdy se všichni podílejí na zákonech a politikách v oblasti životního prostředí.

Pracujeme také na sociální spravedlnosti, což znamená, že každý má spravedlivý a férový přístup k věcem, jako je bydlení a práce, která je dostatečně placená, aby pokryla základní potřeby. Vypůjčíme si frázi z byznysu, tento cíl je čtyřnásobný výsledek: pozitivní výsledky pro lidi, planetu, zisky a komunitu. Udržitelný rozvoj však může být rozporuplný - to, co je dobré pro životní prostředí, a to, co je dobré pro ekonomiku, se ne vždy shoduje. Kdykoli se tedy snažíme něco udržet nebo zachovat, je třeba si položit klíčovou otázku: Co se vlastně snažíme zachovat? Můžeme se například zaměřit na zachování životního prostředí a omezení využívání přírodních zdrojů. Urbanisté tedy použijí řadu modelů a plánovacích nástrojů, které jim pomohou vytvořit ve městě vztahy, jež zachovávají a využívají volný prostor. Například územní plánování nebo určování míst, kde lze využívat různé druhy pozemků. Obytné zóny měst lze změnit nebo nově vymezit tak, aby vznikly pěší čtvrti se smíšeným bydlením a obchody, a ne jen jedno nebo druhé. Vzniknou tak kompaktní zóny, kde lidé chtějí žít, pracovat a bavit se, což sníží potřebu lidí jezdit autem po celém regionu.

Územní plánování a další nástroje jsou často součástí inteligentního plánování růstu, které se snaží kontrolovat a usměrňovat pohyb rozrůstání měst, neboli míst na okrajích měst, jako jsou předměstí a okrajové části měst, rozšiřujících se do volné nezastavěné krajiny. Při plánování můžeme využívat také ekologický design, což je snaha stavět budovy, a dokonce i celá města, tak, aby napodobovala přírodu. A budovy, které jsou navrženy jako živé stroje nebo které kladou důraz na pasivní solární konstrukční prvky využívající Slunce k vytápění a chlazení, jsou jen začátkem. Ekologický design je klíčovým místem, kde se mísí fyzická a lidská geografie, ale jak jsme se dozvěděli v předchozích dílech, města v designu a architektuře svých budov kódují mnoho o našem způsobu života a kultuře - a i to můžeme chránit. Ale bez ohledu na to, co se snažíme zachovat, budeme vytvářet napětí. Za prvé, plánování měst je o vztazích, takže je to málokdy neutrální akt. Jedním z přístupů k udržitelným čtvrtím je nový urbanismus, což je něco jako inteligentní růst, ale obvykle jen v měřítku čtvrti. Často vytváří oblasti, které lidi přitahují, což pak může způsobit gentrifikaci. Gentrifikace nastává, když se v oblastech s nižšími příjmy zvýší hodnota pozemků a nájemného v důsledku nového přílivu investic. Tento růst se stává problematickým, když se s lidmi nezachází spravedlivě, jak jsme se dozvěděli, když jsme hovořili o redliningu a obnově měst. Pokud města neplánují způsoby, jak zvýšit ekonomické příležitosti pro obyvatele s nižšími příjmy nebo jak chránit bydlení pro lidi s nízkými příjmy, mohou být lidé ze své čtvrti - nebo města - vytlačeni, protože si již nemohou dovolit nájemné.

Neexistuje jediné řešení nebo snadná odpověď na tento problém, ale můžeme začít alespoň tím, že se budeme soustředit na dotčené lidi a historii oblasti a budeme mít na paměti spravedlnost. Ve městech máme také velkou koncentraci lidí, a to umožňuje efektivní přístup ke službám, jako je zdravotní péče, veřejná doprava a vzdělávání. A věci jako elektřina nebo přístup k internetu jsou levnější. Městské oblasti jsou také centry šíření a kulturní výměny, které mohou být hnacím motorem inovací a nových ekonomických hranic a technologického pokroku. Velká koncentrace lidí však také vytváří tlak. Částečně kvůli stejným úsporám z rozsahu, které umožňují efektivně nabízet služby, jako je vzdělávání a obnovitelné zdroje energie, dochází také k velkému plýtvání, znečišťování a zatěžování vodních zdrojů. A přestože je v městských oblastech více služeb, nejsou rovnoměrně rozděleny, což může způsobovat nerovnoměrné zdravotní výsledky. Jedním z nápadně viditelných příkladů je šedozelená propast. Na (obvykle) bohatší straně jsou domy pohodlně zasazeny do stinných ulic lemovaných stromy. A na druhé straně jediné silnice se vše náhle změní v odstíny betonu a asfaltu; šedé silnice, šedé střechy, šedé chodníky. To má vliv na naši náladu, zdraví, a dokonce i na biodiverzitu života kolem nás.

A všechna tato vegetace také pomáhá minimalizovat účinky městského tepelného ostrova, kde všechen ten asfalt, beton, kámen a ocel pohlcují teplo - a brání rozptylu znečištěného ovzduší. Ať už je znečištění ovzduší běžné kvůli fyzické geografii města, nebo proto, že je zde více těžkých znečišťovatelů, jako jsou auta nebo továrny, ve městech je mnohem více případů astmatu, onemocnění uší a nosu a lidí se slabším imunitním systémem. To platí zejména pro chudší oblasti měst s nevyhovujícím bydlením, kde mají lidé nejméně prostředků a malou možnost přístupu ke zdravotní péči. Existují i další problémy, například znečištění ovzduší z továren a automobilů se může mísit s vodou v atmosféře a vytvářet kyselé deště. Jeho účinky mohou být cítit stovky kilometrů od měst, kde se vytvořil. A jsou tu i problémy s kvalitou vody, jako je přetékání kanalizace a vypouštění chemikálií do městských vodních toků. Většina měst byla postavena dávno předtím, než se o environmentální spravedlnosti začalo mluvit v souvislosti s plánováním měst - podle americké agentury pro ochranu životního prostředí vyrostla z hnutí za občanská práva v 60. letech 20. století a jde o myšlenku, že každý člověk má právo na ochranu před environmentálními riziky bez ohledu na rasu, pohlaví, věk, třídu nebo politiku.

A tak vytváření udržitelných měst znamená plánování budoucnosti a vyrovnání se s minulostí. A protože se snažíme, aby se zastavěné prostředí vyvíjelo v souladu s naším vlastním chápáním spravedlnosti a dopadu na životní prostředí, existuje napětí mezi modernizací, která znovu využívá staré materiály a prostory, a novým rozvojem. Musíme se například rozhodnout, co udělat s krásnými starými budovami postavenými v oblastech s četnými zemětřeseními. Urbanisté mohou spolupracovat se stavebními inženýry, aby určili, jaký druh modernizace je nutný, aby byla budova odolná proti zemětřesení - nebo zda je pro všechny nejbezpečnější nechat budovu zbourat. A opětovné využití toho, co tam je, jako například práce francouzských architektů Anne Lacatonové a Jean-Philippa Vassala, kteří za svou práci na modernizaci budov získali ocenění, může mít obrovský globální dopad. Materiálový a stavební průmysl bude počátkem roku 2020 zodpovědný za 10 % světových emisí skleníkových plynů, které se dramaticky sníží, pokud se podaří znovu využít stávající budovy a infrastrukturu. Snaha o opětovné využití namísto výstavby nových budov také zachovává biologickou rozmanitost mimo města a minimalizuje počet stanovišť, která jsou fragmentována, když se nechá rozrůstání měst.

Mnohé z toho může být ohroženo, když se upřednostní výstavba na zelené louce před výstavbou na hnědé louce, ať už jde o bydlení, obchody nebo továrny. V případě výstavby na zelené louce je projekt pro architekty a stavitele prázdnou plochou. Zatímco brownfield development se realizuje na již využívaném pozemku, ať už na něm stála továrna, autosalon, nebo dokonce parkoviště! Retrofitace je jen jedním z nástrojů, které máme k dispozici, když přemýšlíme o účinných způsobech řešení klimatických změn a oteplování atmosféry. Když se lidé snaží změnit svůj životní styl, mnozí z nich jsou omezováni strukturálními problémy, jako je bydlení v místě bez veřejné dopravy nebo v místě, které je špatně navrženo pro dostupnost, chůzi nebo jízdu na kole. Plánování s ohledem na udržitelnost a práce s tím, co již bylo postaveno, nabízí způsob, jak začít řešit tyto větší úpravy, které jako společnost potřebujeme. A pokud se chystáme přejít na nové technologie, jako jsou elektromobily, nebo na modernizace, jako jsou účinná okna a izolace, musíme také vytvořit prostor a být ochotni pomoci těm, kteří si tyto změny nemohou dovolit. Kdo zaplatí modernizaci nebo kdo zaplatí ekologické náklady za neudržitelné návrhy, je politická záležitost. Jako společnost se často prostě smíříme s tím, že budou existovat lidé, kteří budou muset žít s ekonomickými nebo environmentálními důsledky typů rozvojových rozhodnutí, které přijímáme, a které mohou být těžce naloženy na zranitelné skupiny. Vytváření udržitelných měst tedy nemůže být jen součástí naší budoucnosti - musí být také součástí naší přítomnosti.

A to znamená, že občané jako vy nebo já se mohou zapojit. Například družstvo neboli kooperativa je skupina lidí, kteří se sdružují, aby společně spravovali nějaký zdroj, ať už jde o bydlení nebo zemědělskou výrobu. A v Barceloně družstvo La Borda vychází z modelu společného bydlení, který se používá v Dánsku, Německu a Uruguayi a který poskytuje nespekulativní bydlení. To znamená, že lidé nevlastní jednotlivé jednotky, ve kterých bydlí, ale také neplatí nájem jinému člověku nebo firmě - místo toho se jako členové připojují k družstevnímu podniku. Je to trochu složitější, ale důležité je, že se jedná o způsob, jak se vymanit ze snahy mít z pozemků nebo bydlení vždy zisk. Jednotlivci nemohou své prostory v družstvu prodávat nebo dokonce pronajímat, a to udržuje nízké ceny pro všechny. Komplex byl také postaven tak, aby byl flexibilní a vyhovoval potřebám každého z obyvatel. Ve skutečnosti nebyla jejich budova zcela dokončena, než se do ní lidé nastěhovali! To členům družstva umožňuje dokončit budovu podle potřeb skupiny, místo aby ji museli později přestavovat, takže ušetří na dopadech stavby.

A s tímto typem družstevního úsilí se setkáváme po celém světě. Od obchodů s potravinami v Detroitu přes bydlení v Řecku až po udržitelné zemědělství v indické Kerale - skupiny lidí se spojují, aby využily svůj počet a kupní sílu a vymyslely nové způsoby výměny zboží a služeb, které umožní bezpečný a zdravý život. Ale s menšími dopady na životní prostředí. Plánování našich měst a sousedství - včetně našich komunit na venkově! -- je komunitní úsilí. V mnoha městech a regionech se konají pravidelná veřejná plánovací setkání, kterých se lidé mohou zúčastnit, aby se dozvěděli, jak jejich představitelé navrhují budoucnost, a vyslovit se pro místa a prostory, na které plánovači možná nemyslí. Když se komunity spojí a definují své okolí, vytvářejí typ místa, které chtějí, aby jejich lokalita - a jejich budoucnost - vypadala.