Plutonas (planeta)

*Romėnų mitologijoje Plutonas – pomirtinio pasaulio dievas.*
thumb|Plutono simbolis
**Plutonas** (oficialus pavadinimas **134340 Plutonas**) – Saulės sistemos nykštukinė planeta, tai antra pagal didumą žinoma nykštukinė planeta (po Eridės). Nuo atradimo 1930 m. iki 2006 m. rugpjūčio 24 d. buvo vadinta planeta. Aplink Saulę skrieja ištįsusia elipsine orbita vidutiniu 4,74 km/s greičiu. Perihelyje būna arčiau Saulės negu Neptūnas; Plutonas buvo perihelyje 1989 m. Viso tada arčiau Saulės nei Neptūnas buvo 1979-1999 m.

Plutoną galima pamatyti tik pro didelį teleskopą, kadangi didžiausias regimasis jo spindesys lygus 14,7 ryškio; kampinis skersmuo 0,11". Plutono orbitos plokštuma pasvirusi į ekliptiką labiau negu bet kurios planetos, dėl to iš Žemės jis kartais matomas už Zodiako juostos. Plutono efektinė temperatūra – apie 32 °K. Plutonas yra sudarytas daugiausia iš akmens ir ledo ir yra santykinai mažas. Maždaug penktadalis Žemės Mėnulio masės, jis mažesnis nei kai kurių planetų palydovai. Būdamas perihelyje turi metano atmosferą, slėgis prie paviršiaus lygus 0,000151 Žemės atmosferos slėgio. Plutono viena diena trunka apie 6,39 Žemės dienos.

XX-ajame amžiuje daugelis objektų panašių į Plutoną buvo aptikti išorinėje Saulės sistemoje, visų pirmas Eris 2005 m., kuris yra 27% masyvesnis už Plutoną. 2006 m. rugpjūčio 24 d. Tarptautinė astronomų sąjunga (IAU) apibrėžė, ką reiškia būti planeta saulės sistemoje. Šis apibrėžimas netaikomas Plutonui kaip planetai ir pridūrė, kad jis tampa naujos kategorijos nykštukinė planeta narys kartu su Eriu ir Cerera.

## Atradimas

1840 m., naudodamas Niutono mechanikos dėsnį, Urbain Le Verrier nustatė tada dar neatrastų planetų pozicijas. Išanalizavęs Neptūną, jis pastebėjo, kad jo orbitą veikia dar kažkas. Tokios pastabos XIX a. paskatino astronomus spėlioti, kad Neptūno orbitą trikdo ne tik Uranas, bet ir kita planeta. 1894 metais pradėtas plataus masto projektas, kurio metu ieškota galima devintoji planeta, kuri tuomet vadinosi „Planeta X“. Iki 1909 m. Lowell ir William H. Pickering pasiūlė keletą tokios planetos galimų dangaus koordinačių. Lowell ir jo observatorija atlikinėjo savo paieškas iki pat savo mirties 1916 metais, tačiau be rezultatų.

„Planetos X“ paieška nebuvo atnaujinta iki 1929 m., kai Lowell observatorijos direktorius Vesto Melvin Slipher įteikė Planetos X buvimo vietą Klaidui Tombo (*Clyde Tombaugh*), kuris ką tik atvyko į Lowell observatoriją.

Klaido Tombo (*Clyde Tombaugh*) užduotis buvo sistemingai fotografuoti nakties dangų kas dvi savaites po dvi nuotraukas, tada išnagrinėti kiekvieną porą ir nustatyti, ar objektai pakeitė vietas. 1930 m. vasario 18 d., po beveik metų paieškos Tombaugh pastebėjo pajudėjusį objektą nuotraukose, kurios buvo darytos sausio 23 d. ir tų pačių metų sausio 29 dieną. Mažesnės kokybės nuotrauka, daryta sausio 21 d., padėjo patvirtinti judėjimą. Po naujienos pranešimo gauta papildomų nuotraukų patvirtinančių atradimą. Taigi 1930 m.vasario 18 d. Klaidas Tombo (*Clyde Tombaugh*) atrado Plutoną Louelo observatorijoje (*Lowell Observatory*), Arizonoje. 1930 m. gegužės 1 d. planeta pavadinta romėnų mitologijos požemio dievo vardu.

## Struktūra

„Hubble“ teleskopo duomenimis Plutono tankis turėtų būti tarp 1,8 ir 2,1 g/cm³, o tai rodo jog jo vidaus sudėtį sudaro maždaug 50-70 proc. uolienos ir 30-50 proc. ledo masės. Mokslininkai mano, kad Plutonas turi iš uolienos šerdį apgaubtą ledo apsiaustu. Ledo masės skersmuo turėtų būti apie 1.700 km, 70% Plutono skersmens.

## Palydovai

*Pagrindinis straipsnis – Plutono palydovai*.

Yra žinomi penki Plutono palydovai: Charonas, kuris yra didžiausias ir atrastas 1978 m., dar du – Hidra (S/2005 P1), Niktė (S/2005 P2), kurie buvo atrasti 2005 metų gegužės 15 dieną, Cerberis, kuris buvo atrastas 2011 metais, ir 2012 metais atrastas Stiksas arba P5. Plutono palydovai nepaprastai arti palyginti su kitų planetų palydovais.

Įdomus faktas apie Charoną, kad jis sukasi aplink savo ašį tokiu pat greičiu kaip ir Plutonas, dėl to jie visada atsukę tą pačią pusę vienas kitam (panašiai kaip Žemė ir Mėnulis).

Niktę ir Hidrą 2005 m. atrado astronomai dirbę su „Hubble“ teleskopu. Pavadinimus Niktė ir Hidra gavo 2006 m. birželio 21 dieną. Šių palydovų individualių savybių paieškos vis dar tęsiasi. Pastebėta, kad Hidra kelius kartu šviesesnė už Niktę, tai gali reikšti, kad Hidra yra didesnė už Niktę. Cerberis skrieja tarp Niktės ir Hidros. Šių mažų Plutono palydovų atradimas gali reikšti, kad Plutonas turi kintamąją žiedų sistemą (angl. *variable ring system*). Mažas kito kūno poveikis gali sukurti šiukšles, kurios gali suformuoti planetos žiedus. Kol kas „Hubble“ teleskopo duomenys rodo, kad žiedų sistemos nėra. Jeigu tokia sistema egzistuoja, ji yra arba silpna, kaip Jupiterio žiedai arba sandari tik mažiau kaip 1000 km pločio.

 Stiksas | 10 – 25 km

## Nuorodos

* Sciencedaily.com – apie naujų palydovų atradimą Template:En-icon

Vikiteka

Template:Saulės sistema

Template:SavStr

Kategorija:Nykštukinės planetos