Istul Von Gerall

**Istul Von Gerall** va ser un noble d'origen argosià present durant els esdeveniments de l'Escut d'Argos i posteriors aventures. D'objectius incerts i home de moltes màscares sempre, d'una manera o una altra, ha estat present al costat de Von Baldric i la seva companyia.

## Història

### Primers anys (2532 - 2549)

Va ser el segon fill del matrimoni Gerall, la qual cosa va marcar enormement la infància de Istul. El seu pare, Luthar Von Gerall, un home que havia aconseguit una posició de poder dins del ducat, malgrat la seva baixa heràldica després d'anys de baralles internes, veia en el seu primogènit, Laurie Von Gerall, un digne successor sobre el qual fundar un llinatge durador.

Això va provocar que l'atenció de la família es focalitzés en Laurie, deixant al jove Istul amb una certa independència, lliure de les cadenes de la correcció social i política.

Mentre el seu germà aprenia etiqueta, heràldica i combat marcial, Istul va passar gran part de la seva educació llegint sobre poesia, història, mites i llegendes, sent moltes vegades considerat pels seus afins com un nen malaltís i feble.

Tant mateix el seu germà passava molt de temps viatjant juntament amb el seu pare en recepcions reals i missions diplomàtiques, dins i fora d'Argos. Aquesta absència paterna va permetre a Istul allunyar-se de la vila i passar llargues hores i fins i tot dies en tavernes de ciutats i pobles, festejant, llegint poesia i acudint a obres teatrals del vulg, molt menys barroques i enfocades en la sàtira i la crítica social.

Aviat la divisió entre la seva família i Istul es va fer palesa a causa del seu estil de vida desenfadat i mancada d'objectiu. La seva mare, de constitució feble i problemes d'ira, castigava el seu fill amb violència davant qualsevol desafiament, els quals lluny d'acoquinar-se, van créixer amb el temps. Encara així, Istul els acceptava amb tenaç resignació, fins a ser pràcticament adult.
El seu pare simplement va deixar d'atendre-li i fins i tot arribo a manifestar en públic que el seu segon fill no era de la seva sang, provocant en Istul greus atacs d'ira que deixava caure sobre els seus servents o pertinences.
El seu germà, inicialment va tractar de dissuadir-lo de la seva vida díscola, però aviat va perdre la paciència i va adoptar una postura similar a la del seu pare.

Així Istul va passar gran part de la seva adolescència i primera maduresa, dilapidant els diners familiars en festes repletes de borratxeres i baralles, juntament amb la compra d'un gegantesc barracó que va reconvertir en un teatre públic, prop de la ciutat de Dekella.

Allà istul projectava una infinitat d'obres, pràcticament a diari, on en moltes d'elles ell mateix participava i fins i tot dirigia.

### Primera edat (2549 - 2555)

Pocs mesos després de complir els 17 anys, en 2550 va néixer la germana menor de Istul, Maira Von Gerall. El part va deixar a la mare de Istul en un greu estat de salut, la qual cosa va provocar que Istul, en absència repetida del seu pare i germà, es fes càrrec de la seva germana durant la seva primera infància.

Aquella nova responsabilitat va provocar un canvi en Istul, qui va abandonar les festes i la vida luxuriosa darrere de la cura de la seva germana.

Istul va inculcar el seu amor per la lectura i les històries a Maira, fins i tot comprant relats escrits per autors de races inferiors en el mercat negre. Aquestes solien ser drames replets de l'horror viscut per aquestes minories o odes èpiques que emmascaraven un clar desig de rebel·lió i llibertat.

Tots dos germans van créixer àvids d'aquestes històries, provocant que el propi Istul escrivís diverses obres narratives i teatrals sota un pseudònim i la identitat falsa d'un elf del seu servei que va convèncer per a això.

Als vint-i-tres anys la seva mare va morir després d'una llarga i angoixant malaltia. En els últims mesos de la seva vida, Istul i la seva mare van recuperar el llaç perdut durant la seva infància, fins i tot llegint-li ell diverses de les seves històries, una d'elles protagonitzada per la seva mare.
El seu pare fred i calculador, no va trigar a casar-se amb una altra dona influent per a augmentar la seva posició i la de Laurie.

Istul, furiós per la conducta del seu pare el va confrontar i durant aquesta violenta discussió Istul va provocar al seu pare confessant ser ell el veritable autor de les novel·les protagonitzades per races inferiors. Allò va ser massa per al seu pare que va apallissar a Istul i li va assegurar que mai tornaria a veure a la seva germana ni trepitjar la seva llar.

L'endemà Istul va abandonar la vila familiar i va viatjar amb els pocs diners que havia aconseguit en direcció a Argosia a la recerca d'un nova vida com a dramaturg i artista.

### Istul el dramaturg (2555 - 2558)

A Istul no li va anar difícil fer-se una vida en Argosia. El seu embriagador carisma juntament amb l'emoció que aconseguia captar amb les seves obres i poesies li van atorgar en pocs mesos una fama notable en l'aristocràcia argosiana.

La seva notorietat va aconseguir el seu pic en el moment en el qual, després d'una tragèdia que emulava el seu exili de la vida noble, el propi Istul va sortir a l'escenari, revelant el fins llavors secret llinatge i la seva condició d'aristòcrata caigut en desgràcia.

En els següents anys Istul va aconseguir una petita fortuna que va dilapidar en la seva majoria en festes per a un selecte grup d'amics dramaturgs, molts dels quals no eren humans, i la compra d'una mansió en el millor barri de la capital argosiana que emprava com a sala de festes i teatre privat.

Envoltat de polèmica, d'odis i admiracions per igual, en 2557, després de dos anys d'èxits i furioses crítiques, un va anunciar va sacsejar els fonaments de la societat argosiana. El rei juntament amb tota la família reial, acudiria al Teatre "El fi cisell" per a gaudir una obra del dramaturg Istul, una representació nova i fresca que havia d'impressionar als monarques.

Segons conten els relats dels cronistes de Argosia, les entrades es van esgotar en menys d'una hora després de l'anunci, reservant-se gairebé totes per a les màximes institucions del país i altres poques posades en revenda a preus tan desorbitats que fins i tot nobles de cases menors no podien costejar el seu preu.

Finalment, a la primavera de 2557, el divuitè dia del segon mes, en fosquejar, l'obra magna de Istul, de títol "L'onzè convidat" va ser presentada davant el rei i el seu seguici. Istul va convidar a la seva família a l'estrena, però cap d'ells es va presentar cosa que causo una profunda tristesa en ell. Encara així l'obra va seguir endavant.

La història presentada relatava una intricada relació de secrets, amors prohibits i l'assassinat del patriarca d'una extensa família noble durant el transcurs d'un sopar. Durant tota l'obra i a mesura que els membres de la família estrenyien el cèrcol de l'assassí, aquest anava assassinat als assistents, sempre ocultant la seva identitat després d'una màscara.

Finalment, en el cim de la història, només tres sospitosos restaven. El fill major, la mare del patriarca i el seu amant \*elf. La penúltima escena va mostrar a l'assassí enverinant dos de tres copes. En el final, els tres personatges apareixien davant una taula amb els tres gots i bevien a la salut del patriarca mort, convençuts que l'assassí estava ja capturat i mort. Llavors, els tres bevien i en aquest instant les llums del teatre es van apagar i al costat del so esbufegant dels dos morts l'obra de Istul va acabar.

El final causo la revolta del públic noble, que per uns instants es van comportar com a veritables pagesos ultratjats. Es van llançar bastons, sabates i tot tipus d'objectes contra l'escenari, mentre els insults i improperis reverberaven en el teatre.

La pròpia Guàrdia de la Roca va haver d'intervenir per a evitar que el teatre fos reduït a cendres i que el tumult posés en perill a la família reial.

Després d'en incident, Istul es va mantenir diversos mesos amagat i l'especulació de qui era l'assassí de l'obra, va ocupar les reunions socials de vulg i nobles per igual, fins al punt que diverses obres amb diferent final es van escriure, al·ludint ser del puny i lletra de Istul.

A la fi de l'any 2557 Istul va reaparèixer en la vida pública després de ser convidat públicament per la corona argosiana a un sopar privat a palau amb la finalitat de revelar a l'assassí de l'obra. Istul va acceptar la invitació per al sopar, pocs dies després de l'inici de l'any nou.