Talli kuunapäivä ja unelmien hevonen

## Luku1

"Herätys!" Huudahti Adeliinan äiti Maija. Adeliina mutisi hiljaa, ja vääntäytyi seisomaan. Hän sovitteli vaatteita, ja kun oli löytänyt parhaimmat, hän meni syömään.

"Miks sulla on rasastuskypärä päässäs?" Adeliina kysyi pikkusiskoltaan Gertrudilta.

"No, koska mä meen Amalian kanssa ratsuille koulun jälkeen." Gertrud sanoi.

"Ai sen Syvälahden Amalian?" Adeliina kysyi ja laittoi murot suuhun.

"Joo, kenen muun kanssa muka?" Gertrud ylpeili.

Adeliinan murot lensivät. "Et oo tosissas! Sehän ei osaa ratsastaa, ja se on sua neljä vuotta vanhempi!"

"No, se tarjos mulle viiskypää yhestä kerrasta!" Gertrud vastusti.

"Älä viitsi Gertrud, sehän vaan flexaa sen rahalla." Adeliina huokaisi.

"Hei, Gertrud saa mennä kenen kanssa tahtoo, etkä sinä voi estää sitä Adeliina. Mutta se ei saa olla juoppo tai huume addikti."

Adeliina nosti repun selkäänsä ja avasi oven ja pujahti siitä käytävälle. "Heippa!" Adeliina huusi ja paiskasi oven kiinni.

"Että Gertrud onkin ärsyttävä." Adeliina mutisi mentyään ulos käytävästä. Hän otti puhelimen esille, ja soitti parhaalle kaverilleen Lisa Lönkille.

"Hei Liina." Lisa sanoi vastattuaan puhelimeen.

"Hei, arvaa mitä. Gertrud saa viiskypää siitä, et se opettaa Amaliaa ratsastamaan. Adeliina sanoi epäuskoisesti.

"Älä oo tosissas Adeliina! Huusi Lisa puhelimeen.

"Mun pitää mennä nyt! Nähään koulus." Adeliina lopetti puhelun päästyään koulunsa pihaan.

"Moi Jenna!" Adeliina vilkutti vimmatusti.

Jenna vilkuili ympärilleen.

"Täällä höpsö!" Adeliina naurahti. Jenna juoksi hänen luokseen koulureppu selässä.

"Oletko nähnyt Lisaa?" Jenna kysyi.

"En, hän on tulossa." Adeliina vastasi.

"Lucia! Täällä! Täällä! Täällä!" Adeliina huusi kokoajan.

"Moi!" Lucia kiirehti sanomaan, ja siinä samassa Lisakin tuli paikalle.

"Miten kesäloma meni?" Lisa kysyi.

"Ihan hyvin," kaikki vastasivat yhteen ääneen.

*Dingi donga dingi donga!* Koulun kellot soivat, ja pihalta alkoi kerääntyä väkeä luokkiin.

"Tuolla jossain on varmasti uusia ykkösiä." Adeliina totesi.

## Luku2

Viikonloppu koitti, ja Adeliina huomasi äitinsä seisovan sänkynsä vieressä.

"Mitä nyt äiti?" Adeliina kysyi.

"No, lähden työ-matkalle pariksi kuukaudeksi tai viikoksi, joten te saatte mennä siksi aikaa kun olen siellä, niin Kari Lahtisen tallille, Maija sanoi.

Adeliina nappasi esitteen äitinsä kädestä ja alkoi lukemaan sitä ääneen.

"*Tervetuloa Kuunapäivän tallille. Täällä voi yöpyä vuokra mökissä, ja luvassa on paljon hauskaa tekemistä ja ratsastusta. Mökin säännöt: 1. Älä riko tavaroita. 2. Siivoa omat jälkesi ennen mökistä lähtöä, jotta seuraavalla olisi kivempaa. 3. Älä jätä jätöksiäsi pönttöön. 4. Kohtele mökkiä kuin omaasi. 5. Jos kohtelet omaasi kurjasti, niin sinulla ei ole asiaa mökkiini...* Et oo tosissas äiti!"

"Ei mitään muttia! Pakkaa tavarasi, niin heitän teidät siinä tallilla."

## Luku3

Automatkan jälkeen, he olivat saapuneet tallille. Siellä odotti tallin omistaja, ja hänen vaimonsa.

"Moro! Tekö olette niitä vuokralaisia?" Mies kysyi.

Adeliina nyökkäsi.

"Täällä on mökkinne." Mies osoitti pientä puutaloa, jossa oli pienet ikkunat. Adeliina ja Gertrud lähtivät kävelemään mökkiä kohti.

"Hyi!" Huudahti Gertrud.

"Joo... tota... miks äidin piti!" Adeliina mutisi.

"Menen mielummin ulos!" Adeliina sanoi ja heitti tavaransa huoneen lattialle.

Ihme paikka tuo! Hän ajatteli. Adeliina päätti mennä katsomaan hevosia.

Hän oli käynyt kaikki hevoset läpi, kunnes hän huomasi viimeisen tallin.

"Bargersol?" Hän sanoi.

"Joo, se se on!" Tallin omistaja oli hänen takanaan.

"Oletko kiinnostunut hevosista?" Omistaja kysyi.

"En." Adeliina katsoi hämillään.

"No jaa... nimeni on muuten Kari. Kari Lahtinen. Tallin omistaja." Hän sanoi.

"Okei. Minä olen Adeliina, Adeliina Björg. Maija Björgin tytär." Adeliina sanoi.

"Hetkinen... ei voi olla... eli olet siis myös Martti Björgin tytär!" Kari hehkutti.

"En edes tiedä kuka hän oli?" Adeliina yritti inttää.

"Hän on entinen Bargersolin omistaja, ja hän oli siis isäsi! Hän kuoli hevos onnettomuudessa." Kari sanoi.

"Olenko minä siis tuon hevosen laillinen perijä?" Adeliina innostui.

"Olet! Menkää vain hevosenne karsinaan Adeliina!" Kari kehotti.

Adeliina avasi varovasti hirnuvan hevosen karsinan oven.

"Hei tyttö." Adeliina puhui lempeästi hevoselleen.

"Hän on 185cm pituinen estehyppääjä." Kari ylpeili.

"Se on kaunis!" Adeliina hämmästyi.

"Niin on. Se on myös halutuin hevonen maan päällä. Varkaita ei ole käynyt vielä, mutta uskomme että varkaita tulee kyllä kuitenkin vielä olemaan Bargersolille tarjolla. Siksi me pidämme sitä kaukana muista kontakteista ja hevosista, jotta se ei herättäisi huomiota. Olemme niin epäarvostettu taali, ettei kukaan osaisi arvella Bargersolin olevan täällä meillä." Kari sanoi katsoen hevosta rapsuttavaa tyttöä.