Елессар (камінь)

**Елессар** (англ. *Elessar*) – у перекладі з квенья "*ельфійський камінь*", також відомий як *Ельфійський Берил* – дорогоцінні камені зеленого кольору, а саме два берила такі, що красу їх годі й описати. Перший Елессар отримав від матері Еаренділ, і з тих пір називали його Камінь Еаренділа. Другий берегла Ґаладріель і вручила його Араґорну в Лотлоріені як символ надії на відродження.

## Загальне уявлення

Елессар був кольору зеленого, як молоде листя, що його дерева випускають навесні, в ньому було захоплене світло найяскравішого Сонця і це викликало зачудування нолдорів. Ті, хто дивився крізь нього, казали, що бачили зів’ялих або старих знову повними сил та молодими. Стверджувалося, що він надає зцілює тих, хто його носить.

## Історія

### Походження

Елессар, або, принаймні, перший з них, був виготовлений у Ґондоліні в роки Першої епохи. Дехто вважає, що зробив його Енерділ – легендарний і, можливо, міфічний, майстер Ґондоліну, однак інші стверджують, що виріб цей створив Келебрімбор, син Куруфіна та нащадок Феанора.

Після падіння Ґондоліна цей Елессар був врятований Ідріль, донька Турґона і віддала його своєму синові Еаренділу, і разом з ним Елессар через море потрапив до Аману. Легенди говорять, що Келебрімбор, який був закоханий у Ґаладріель, виготовив для неї іншу версію втраченої коштовності, яка була ще прекраснішою, хоч і менш могутньою.

> "*Келебрімбор поміркував і почав довгу і марудну працю, і так для Ґаладріель створив він найбільше із своїх надбань, вище за яке були лише Три ельфійських Персні Влади. І кажуть, що зелений камінь його був чистіший і огранований краще, ніж Камінь Еаренділа, але світло його мало меншу силу. Адже Камінь Еаренділа був запалений сонцем у дні його юності, а коли Келебрімбор почав свою роботу, минуло вже багато років, і ніде в Середзем'ї сонячне світло не було таким яскравим, як було тоді, бо, хоча Морґот й був викинутий у порожнечу і не міг повернутися знову, його далека тінь навіки лежала на Середзем'ї. Однак і Елессар Келебрімбора був променистий; і він вставив його в срібну брошку, що зображала орла, що піднімається, розкинувши крила*."
>
>

Однак інша легенда говорить, що коли в Третю епоху з Валінору до Середзем’я було відправлено Істарі, Олорін приніс із собою Камінь Еаренділа як знак Яванни, про те, що Валари не покинули їх; в подобі Ґандальфа, його було передано Ґаладріель і пророчо зазначено, що вона берегтиме його лише деякий час, перш ніж передати його іншому, якого також зватимуть Елессар.

### Третя епоха

Яким би не було походження ельфійського каменя Ґаладріель, вона подарувала його своїй дочці Келебріан, яка, в свою чергу, віддала його Арвен. Однак на той час, коли Братство Персня відвідало Лотлоріен, Елессар знову перебував у Ґаладріель і коли Хранитель разом зі своїми друзями залишав Королівство ельфів, Ґаладріель запропонувала їм свої дари. Елессар став подарунком для Араґорна, як і було передбачено. І виконав, таким чином, свою місію – став весільним подарунком від родини нареченої нареченому, передвіщаючи таким чином шлюб Арвен і Араґорна.

Араґорн завжди носив Ельфійський камінь з собою і, як і було передбачено, він узяв собі ім'я Елессар і був коронований як король Елессар, Ельфійський камінь дому Еленділа.

### В пісні про Еаренділа

Під час свого перебування в Рівенділі, Араґорн попросив Більбо Торбина згадати про Ельфійський камінь у своїй "Пісні про Еаренділа", можливо, якимось чином, передбачаючи символічне значення, яке цей коштовний камінь матиме в його житті. Більбо зробив так, як просив Араґорн, однак, напевно, зробив це не знаючи історії каменя, адже описав смарагд, замість берилу.

## Джерела

1. ↑ 1,0 1,1 J.R.R. Tolkien, Christopher Tolkien (ed.), *Unfinished Tales*, "The History of Galadriel and Celeborn"
2. ↑ J.R.R. Tolkien, Christopher Tolkien (ed.), *Unfinished Tales*, "Elessar"
3. ↑ J.R.R. Tolkien, Christopher Tolkien (ed.), *Unfinished Tales*, "The History of Galadriel and Celeborn"