Esimene Puunia sõda

**Esimene Puunia sõda** oli esimene kolmest Puunia sõjast, mis toimus Vahemere lääneosa kahe suurvõimu Kartaago ja Rooma vahel aastatel 264–241 eKr. Sõda leidis aset peamiselt Sitsiilia saarel ja seda ümbritsevates vetes, samuti Põhja-Aafrikas. Pärast tohutuid kaotusi mõlemal poolel olid kartaagolased alistatud.

Sõda algas aastal 264 eKr, mil roomlased said enda võimu alla Sitsiilial asuva Messana (tänapäeva Messina). Roomlaste survel asus seejärel Sürakuusa, mis oli ainus märkimisväärne iseseisev jõud saarel, nende liitlaseks, ning roomlased asusid piirama kartaagolaste põhilist tugipunkti saarel, Akragast (tänapäeva Agrigento). Suurearvuline Kartaago vägi püüdis aastal 262 eKr piiramist murda, kuid said lahingus lüüa. Roomlased ehitasid laevastiku, et võidelda kartaagolaste vastu merel. Aastal 260 eKr toimus Sitsiilia põhjaranniku lähedal Mylae lahing, mis oli esimene tõeline merelahing Rooma ja Kartaago vahel ning mis lõppes Rooma võiduga. Korsikal hõivati kartaagolaste tugipunkt, kuid rünnak Sardiinial tõrjuti tagasi; samuti kaotati tugipunkt Korsikal. Tänu oma võitudele merel alustasid roomlased sissetungi Põhja-Aafrikasse, kuid kartaagolased astusid sellele vahele. Aastal 256 eKr Sitsiilia lõunarannikul toimunud Ecnomuse merelahingus said kartaagolased taas lüüa; lahing oli võitlejate arvu poolest tõenäoliselt ajaloo suurim merelahing. Pärast seda hakkas edenema roomlaste tegevus Põhja-Aafrikas ja aastal 255 eKr palus Kartaago rahu, kuid esitatud rahutingimused olid niivõrd karmid, et Kartaago otsustas edasi võidelda. Kevadel 255 eKr õnnestus Kartaagol pealetungivad roomlased tagasi tõrjuda. Seejärel saatis Rooma armee evakueerimiseks välja laevastiku. Kartaago püüdis seda peatada, kuid sai tugevalt lüüa. Omakorda jäi Rooma laevastik Itaaliasse naastes tormi kätte, mille tõttu kaotas Rooma suurema osa oma laevadest ja hinnanguliselt üle 100 000 mehe.

Sõda jätkus, kuid kumbki pool ei saavutanud otsustavat ülekaalu. Aastal 255 eKr ründasid ja vallutasid kartaagolased tagasi Akragase linna, kuid uskudes, et neil ei õnnestu linna enda valduses hoida, rüüstasid nad seda ja jätsid seejärel maha. Roomlased ehitasid oma laevastiku kiiresti tagasi ning aastal 254 eKr vallutati Panormus (tänapäeva Palermo). Järgmisel aastal kaotasid roomlased tormi käes taas palju laevu. Aastal 251 eKr üritasid kartaagolased Sitsiiliat tagasi vallutada, kuid said linnamüüride ees toimunud lahingus lüüa. Järk-järgult oli roomlased vallutanud suurema osa Sitsiiliast; aastal 249 eKr piirasid nad kahte viimast Kartaago tugipunkti, mis asusid saare läänetipus. Samuti korraldasid nad Kartaago laevastiku vastu üllatusrünnaku, kuid said Drepana (tänapäeva Trapani) rannikul lüüa. Kartaago saavutas võidu ka Phintiase (tänapäeva Licata) rannikul toimunud lahingus. Pärast mitut aastat kestnud patiseisu seadsid roomlased blokaadi Kartaago garnisonidele. Kartaago kogus nende välja päästmiseks laevastiku, kuid aastal 241 eKr toimunud Egadide lahingus saadi otsustavalt lüüa. Kartaago vägedel Sitsiilias tuli alustada rahukõnelusi.

Aastal 241 eKr sõlmiti Lutatiuse leping. Selles seatud tingimuste järgi tuli Kartaagol maksta suuri kontributsioone ja loovutada Sitsiilia Roomale. Edaspidi oli Rooma juhtiv sõjaline jõud Vahemere lääneosa ja üha enam ka Vahemere regioonis tervikuna. Sõja ajal loodud laevastik pani aluse Rooma ülekaalule merel 600 aastaks. Sõja lõpp tõi Kartaago riigis kaasa suure, kuid ebaõnnestunud ülestõusu. Rooma ja Kartaago vahel lahendamata jäänud strateegiline konkurents tõi kaasa teise Puunia sõja puhkemise aastal 218 eKr.