Chřadnutí

Čtvrtá část

Předchází: Po pádu věže --- následuje: Směr Bergstein

## 11. 4. 2023, Metaxa: Doma

Všude je strašně moc sněhu, u Modrýho čaroděje jsme strávili asi pár měsíců. Přemejšlíme, kam se vrtnout, jestli za Sejrem (a Aulií) do Bergsteinu, hledat Kadurina v Osergorodu, prozkoumat orčí kontakty ve Fernfeldu/Novonaděži. Nakonec družinka souhlasí, že se necháme svézt Chrastem do mojí rodný vesnice, škoda, že s náma není Sejr, určitě by rád viděl Lauru. Jenže Chrast to nebere, tak nakonec brnkneme skřítkovi Pepanovi, ten pospává a trochu se cuká, že prej jít kolem jezevců je blbý, nakonec nás vezme kolem hada, což by mělo bejt v cajku, páč hadi v zimě spěj a ani se nehnou. Ale tyhle se hnou, jednomu se skřítek šikovně schová, druhýmu už ne. Naštěstí máme Dahaka, takže had si na nás netroufne, a Karlosopa, kterej ho zadrží, takže skřítek s náma peláší pryč, Dahak nás doběhne a ještě vrátí Karlosopovi knoflík. Nakonec nás skřítek šťastně vyloží u vesnice i s demižonem hýling poušnu, hned si od Karlosopa odleju. Nemám v plánu dělat žádný pozdvižení, jdu rovnou za mámou, ostatní jdou dělat pozdvižení. Máma vůbec nevnímá, jen jí a leží, objímá přitom přívěšek z vlasů a květinovou rozvilinu. Je to úplně marný, nepomůže ani Bertulisova mast, která předtím tak pěkně probrala skřítka z panický ataky. Ale někdo se o ni stará, tak jdu pozdravit Lauru a poptat se. Její stará máma mě pošle do divně velkýho domu, setkání s Laurou je po těch letech dost rozpačitý, nepozve mě dál a já se radši rychle rozloučim, ale ne dost rychle na to, abych unikla zjištění, že její muž a otec čtyř dětí je Salmo, cože?? Zaskočim ještě za Nijolou, ta mi tenkrát sice pomohla, ale že by to nakonec dobře dopadlo, to se říct nedá. Teď blábolí něco o tom, že bych měla po Sáben převzít včelaření, tak to pěkně děkuju. Ale aspoň mě ujistí, že posílá za mámou děti, aby se o ni staraly. Nakonec z ní vyleze, že máma kdysi uzavřela dohodu s nějakou bytostí, aby mě zbavila mejch schopností, ale pak se lekla a nabídla sebe místo mě a ta bytost jí prej sebrala duši. Vrátim se za mámou, umeju ji, vyperu, zašiju věci (puťkovat mě Arvo fakt neučil, Nijolo, ten mě učil jiný věci, třeba čarovat) a s těžkou hlavou se s ostatníma vydám na sraz s Chrastem. Co si tak poslechnu na půl ucha, Karlosop magicky prohrabal úl, nasral včely, Sáben je musela uklidňovat, dobře ti tak, ty protivná rašple, Dahak dal přes držku Salmovi, Gadžar vobral pár vožralů v hospodě (tak my už tady máme stálou hospodu!) a pak na moje přání i Salma, ale trochu mi to celý zhořklo, takhle jsem si to nepředstavovala. Nechám Salmovi jeho pár peněz na prahu a jdem za Chrastem, ten nás hodí k Orlovi. Ale jestli mámě fakt Tanečnice sebrala duši, jak to teď vypadá, tak na to asi bude i Orel krátkej.

## 29. 3. 2023, Dahak: Odcizená práce

Tak dem na to, teda ven… Trochu spěcháme, protože nevíme kolik uběhlo času a kdy se to tady celý propadne. Naberu čáru a Gajar běží za mnou jako bych ho tam chtěl nechat. Čekám kdy se vrátí čaroděj a Karlosop. Nevracejí se, tak se vrátim já za nima za tu světélkující zeď a tam vidim mizející paty, tak se otočim a jdu zase zpátky. Všichni se tam krčí v rohu a Travis tluče palicí do bahna až stříká všude po zdech. Příjemná zábava, spousta špásů se dá zažít s touhle veselou opičkou. Karlosop mu tu zábavu kazí a bahno rozhodí po celé místnosti až má prázdnou kaluž. Čaroděj je hrozně překvapenej, že jeho věž je teď jenom troska. Hrozně zaníceně nám cpe, abysmu mu tam tu barabiznu znova postavili. Všichni začnou opravdu stavět... Chvíli s ním diskutuju aspekty sociální spravedlnosti a pak najednou na něj Karlosop zakouzlí paralyzovací kouzlo, já ho svážu a pak mu dám bombu do břicha aby si to líp pamatoval. Vtom čaroděj zmizí jako když se slehne zem, běžim ho najít do lesa, ale najdu prd, když se vrátim, tak Gajar zrovna krade lopatu. To je tim, že nedostal zaplaceno. Napíšu tátovi, ten mi odpovídá až překvapivě opatrně. Jdem se ještě podívat do sklepa a do toho tunelu co tam byl. Zavoláme Chrasta a ptáme se kolik uběhlo času od minula co nás viděl. Prej rok neuběhl, takže je tak o dva měsíce později. Chrast nám udělá výtah k Rostlé skále.

U táty ověřím, že je začátek (následujícího) února. Karlosop zavolá Zahradníkovi, najdeme na větvi pověšenou dopisní schánku, že Sejr šel do Bergsteinu najít Auliu, která byla očividně ta tajná speciální zásilka vod Mistryně pro Katzenbacha. Ještě chvíli diskutujeme jestli jít nejdřív do Osergorodu nebo Novonaděže nebo jestli nás Chrast vůbec dovede dostat až do Bergsteinu nebo kam až jeho moc vůbec sahá.

## 22. 3. 2023, Gajar: Modrej čaroděj

Řešíme Pokrok a bavíme se o vílách. Prej je nosí čáp. Šaman hulí a je dost v pohodě. Prej ale s Azazmarem nemáme moc blbnout, stejně není možný zabít všechny démony. Šaman se jmenuje Osrik. Z Hagenový farmy chceme jít kouknout na ruiny, kde prej fungoval Modrej čaroděj. Osrik je z kmene Tváře! Nemá rád Šípáky, prej furt někam běhaj. Vyrážíme na ruiny skřítčím expressem. Konečně mi vychází plán na zvětšení mince a opravdu jí dáváme do bag of holding. Jsme na místě a jdeme do rozpadlýho sklepení. Všude to tam záři modrým světlem. Uprostřed je černá kaluž, chapadlo, a Dahak pak proskočí zdí. Bláťák útočí chapadlama, Proskakujeme zdí taky, jsou tam drahokamy. Beru jaspis, z něj skáče démon a jde po mně. Dostanu lehce ale rozjebeme ho. Karlosop bere ty drahokamy a zjištěje, že šeptaj různý věci. Karlosop je nějak přesouvá a pak řekne „V DLANI“ a socha rozevře ruku a tam je velký modrý krystal. Dveře se otvíraj a my jdeme dál. Další místnost – mapy, dračí hlavy, rukavice, který nás zdravěj a jsou tam dveře: a na nich se měněj znaky. Kromě dveří, kterejma jsme přišli. Od rukavic si půjčím klíč s krystalem a jdeme dveřma dál. Je tam 66 ležících vyschlých mrtvol. Najdeme toho, komu pasuje jaspis a ulevíme, k mojí nelibosti, duší toho drakorozenýho nebožáka. Pak jdeme do dveří s knihou a tam najdeme falešný knihy s whiskey. A taky knížku o golemech, ze který ukrad nějaký listy Kadurin a nechal tam vzkaz, ať si modrej čaroděj vysere voko. Poslední dveře jdeme postavu s pláštěm a tam je Modrej čaroděj a nalejvá nám chlast. Popravdě toho chlastu už začínám mít nějak dost. Je to takový celý ve stínu, ale moc nevíme, kde jsme. Socha myslitele je ve skutečnosti socha Kustoda – jakože nejvyšší božstvo, pro nás ale zapomenutý. Modrej čaroděj čeká hrozně dlouho, i když pro něj chvíli, protože čas běží úplně jinak, měli bychom ty vole sebou hejbnout, protože pak třeba peníze co mám v kapse už nebudou vůbec platit! A co že ten čaroděj tady vlastně dělá? Něco posral s těma svejma krystalama a vybouchla mu věž, ale zachránil se právě v týhle svojí malý dimenzi, ze který se ale neuměl dostat. Pomocí hůlky od Karlosopa se ale zvládnul přitáhnout zpět do materiální sféry k aktivovaným krystalům s pomocí svýho krystalu, kterej jsme našli v ruce sochy Kustoda. A teď čekal na pozvání do naší dimenze. Což jsme ho pozvali. What could possibly go wrong? Taks ním jdeme ven. Vyjdeme s kouzelníkem ven. Easy. Všechno bude v pohodě. Rozhodně jsme nic neposrali. Kolik je hodin a jaký století?

## 2. 3. 2023, Gajar feat. Karlosop: Rostlá skála

Opouštíme Jehelníček, chceme si odpočinout. Beru první hlídku. Karlosop nedává nic najevo, ale je posranej až za ušima. Chce si pokecat s Rapundzelkou, ale potom se mu do hlavy vkrade někdo jinej (což my teda jako nevíme). Během mojí hlídky ke mně leze krysa, veskutečnosti Babekanův poslíček. Vypráví mi o tom, co se stalo, že za ním přišla žena, jako víla a vyptávala se ho na Aranku. Tak dlouho, dokud se nerozplakal a ona mu pak utírala slzy a pak je olizovala a pak se smála a pak odešla. Zvláštní. Krysu krmím a nechávám si ji, že jí naučím nějaký triky a pak ji vrátím Babekanovi.

Ráno vyrážíme a Dahak se snaží pomocí magický dýky dostat do jiný dimenze. To nám nefunguje. Metaxa teda přivolá Chrasta a ten nás provede teleportovacím stromem do CHKO Rostlé skály. Východ mu moc nešel otevřít, ale nakonec se podařilo. Bylo to tu nějak hodně pralesovitě zarostlý, Karlosop se snažil vylevitovat nad koruny stromů - ty ho ale nepustily. Nejdřív Dahaka a pak nás ostatní začaly osahávat a prohledávat větvičky - když jsme je ale nechali, po chvíli daly pokoj. Přišli jsme k zarostlým rozvalinám Hagenovy farmy. Do skály tam vedla nějaká chodba a na jejím konci byla zhroucená díra dál dolů do bývalých dolů. Píchli jsme tu díru interdimenzionální dýkou, a zas jsme se ocitli v lese - jako když nás vysadil Chrast, ale tentokrát působilo vše daleko míň magicky pralesovitě. Karlosop říkal o tom, že jsme možná předtím byli ve vílím světě, ale kdo ví.

Šli jsme teda znovu směr ruiny farmy - tam na nás vybafli orcky mluvící orci a dovedli nás před svýho šamana. Řekli jsme mu o tom, že jsme přišli zničit ty krystaly, aby zmizelo chřadnutí. On byl proti - že krystaly jsou přirozený a fajn a tak, jenom asi nějak nasraný nebo posraný, a že by asi bylo lepší to nějak změnit a napravit. Bavili jsme se o tom, jestli za to nemůže modrej čaroděj, když jsou ty krystaly modrý. Šaman se tvářil, že kdoví.

Dahak ukázal šamanovi ty krystalický zásobníky energie z vílí duše - dobroser šaman vypadal smutně, že dušička víl je uvězněná, tak s celym kmenem tancoval a dušičku vypustil.

## 2. 2. 2023, Metaxa feat. Karlosop: Portály a kytky

Fakt zírám, že jsme všichni přežili ten příšerně nezodpovědnej nápad vlézt do Krvepijovy jeskyně v tom stavu, v jakym jsme byli. Teď už jsme naštěstí zase venku, ještě z Chrasta tahám nějaký informace. Leze to z něj jak z chlupatý deky, ale dozvim se, že Aina je moje ségra (proto Travis a Jolanta koukali, jak jsme si podobný!), a nejen ona, pak taky Åsa, Jonso, Saša, Saša, Súna, Edelína, Biáš, Marte, Inga, Ulla, Magga. To mi poser záda, ten starej pařez si tady zplodil celou lesní školku! Teleportovat nás prej může jen z živýho stromu do živýho stromu. Krvepijova duše ještě Karlosopovi poví, že chřadnutí zastavíme tak, že zavřeme portály. Taky mu vykládá, že další Azazovci jsou nějaký nuly, že na dně propasti je mrtvej pes, že jeho upírství byl dar od Azaze, že upírství se šíří kousnutim, ale projeví se až po smrti kousnutýho. Pak najednou Dahak pojme další ze svejch geniálních nápadů a zabodne do země nějakou dýku a ejhle, najednou tam je portál a z něj se drápe takovej rohatej hnusák, co vonehdá málem dostal Jolantu, když jsme utíkali před Chřadnutim. Dahak i Sejr se do toho portálu propadnou a nemůžou se vyhrabat ven, Karlosopova sojka tam vlítne (byla to dneska přímo erupce geniálních nápadů) a už nevylítne, páč já tu dýku vyrvu, není zač, a hnusáka Karlosop vyprovodí do jeho dimenze. Dýku mám u sebe a Dahakovi už ji nepučim. Nikdo nejsme uplně v kondici, ale tady už bejt nechcem, zvlášť když Zahradník s Chrastem odejdou. Vydáme se pryč z chřadnutí směrem ke skále, kde se schovávaly amazonky, Dahak se sice tváří jak kyselá prdel, ale ještě si pamatuje, do jakýho průseru nás dneska málem dostal, tak jen zpruzeně nakopává kamínky. V amazončí jeskyni najdu kytku, co hraje stejnou písničku, jako mi hrál Chrast (a Travis prej), když jsem byla malá. Pak vyrazíme směrem na Jehelníček, cestou spíme v chýšce, ale spaní je to na prd, páč nás přepadne divná vopice, vůbec ne jako Travis, Karlosop ji zase vyprovodí, ale to nic nemění na tom, že jsme se už dlouho pořádně nevyspali. V tomhle stavu nás přepadne nějakej chapadlák, ale sám se pak lekne ještěráka, my mu naštěstí uletíme až do stratosféry s příchutí chilli. Potom se, myslim, konečně vyspíme, Jehelníček najdeme opuštěnej, jeskyně je zhroucená. A to je asi všechno?

## 25. 1. 2023, Karlosop: Zahradník, Chrast a Ratiště

Jakmile se Chrast postavil na vlastní kořeny, slyšel jsem za sebou tleskání a známý hlas, jak říká: “Výborně Karlosope, přesně takhle jsem to myslel.” Otočil jsem se a poprvé jsem viděl Zahradníka fyzicky přítomného v Materiálním světě (jsem jeho materiální děvče?). Potřásl nám rukou, gratuloval nám a přátelsky se s námi bavil. Dahakovi dal rady jak co nejlépe přenést sazenici Zlatobílé lilie, která tu rostla Chřadnutí navzdory na hrobu, a zasadit je v zahradě Forsetiho kláštera. Přemýšleli jsme, čí hrob to je - moje první myšlenka byla, že zde možná leží Sejrova společnice, původní nositelka Azazmaru. Meč ale tvrdí, že zde nepadla, že souboj přežila a utekla pryč, kde byla zajatá. Vzpomněl jsem si potom, že před třemi lety jsme zde svedli bitvu s těžaři, a padnul zde pes Hombre a bezejmenný bojovník jediného boha z kmene válečníků severních zemí. Oba jsme tu tehdy pohřbili a zlatobílé lilie zde rostou zřejmě jako manifestace víry těchto dvou věrných duší.

Metaxa se ptala Chrasta, proč opustil její matku Lakšmí, která zřejmě už dlouho leží nemocná v nějaké vesnici poblíž Haapajärvi. Chrast asi nebyl nejlepší partner, natož otec, a asi ho to moc nezajímalo, ale prozradil Metaxe, že Orel Krial (Nejspíš další vílí bytost, zřejmě opravdu nějak související s vyprávěním z Války vlka a Orla), který žije u pramenů řeky na náhorní plošině, by mohl mít lék. Vymlouval se, že prý už dřív, než ho zabili lovci s lapači a posedl démon, se mu nedařilo Lakšmí telepaticky kontaktovat. Chrast také Metaxe nabídl, že by nás mohl rychle dostat tajnými cestami k její vesnici, pokud bychom chtěli. Zdálo se, že Chrast částečně ztratil svou samostatnost a potřebuje Zahradníkův souhlas k svému jednání - Zahradník mu řekl, že obnova lesa bude jeho hlavní starost a požádal jej, aby pro něho shromáždil pylová semena lesních rostlin pro přechování v případě další kalamity.

Stopy po mém starém zranění zmizely v okamžiku, kdy byl poražen Goar Krvepij. Chřadnutí z lesa ale zcela nezmizelo. Ptali jsme se Zahradníka, co je třeba udělat, aby se démonický vliv dostal z lesa. Dozvěděli jsme se, že jsou dva hlavní zdroje démonického vlivu - Lapače duší, jaké jsme zničili v Josipově laboratoři, ale i  přírodní krystaly v hornině pod lesem. Mistryně zřejmě používala lapače duší, a my je doposavad nenašli - je proto potřeba je najít a zničit. Největší ložisko krystalů je zřejmě pod bývalou Hagenovou farmou - to je proto zřejmě místo, kam bychom se měli vydat. Naopak krystaly s destilovanou energií vílích duší už podle Zahradníka nepředstavují nebezpečí.

Po dlouhém rozhovoru a krátkém odpočinku jsme se vydali do průrvy, ze které vyšel Krvesaj. Uvnitř jsme porazili skupinu mocných kosťáků a nemrtvou silou reanimované tělo našeho dávného druha Pohroma Ratiště. V místnosti, kde Ratiště kdysi padnul a já byl zraněn, jsme nicméně nenašli žádná další tajemství - jen reliéfy prozrazující, že zlotrpaslík zřejmě skutečně byl Krvepij, který zde byl kdysi zazděn, než jsme jej svou neopatrností vypustili.

## 21. 1. 2023, Dahak: Dýchánek za soumraku

Mistryně je na kaši a ork, kterýho Karlosop odkouzlil do jiný dimenze se vrátí. Vzdá se a my ho svážeme a trochu vyslechneme. Sejr mu pak zlomí nos a rozřízne šípácký tetování na obličeji jako výstrahu zbytku kmene. Moc se mu pak domu pelášit nechce, je z toho nějakej smutnej. Seberem co má u sebe mistryně. Truhličku, podobnou té, co minule spálil Gajar, kouzelnou knihu a component pouch, které si vezme Karlosop, hustotyč a fešáckou bundu, které si vezmu já a náhdelník se zakalenym okem, které si vezme Karlosop, a najde v něm zakletou zprávu nejspíš od Kadurina pro Donu. Nakonec se doberem toho, že Dona byla pomocnice Kadurina, stejně jako Vincek. V truhličce je dopis, že si Mistryně něco moc zasloužila, to asi za to, jak mi vypáčila barák. Podepsán JK - nejspíš Jörg Katzenbach, o kterým jsme už slyšeli v Poříčí, jak nám připomněly Djangovy deníky, a v Osergorodu. Karlosop se ptá duše zabité mistryně, kde je Kadurin. Prej neví, že ho Jeremenko někam zavřel a že je to plesnivej dědek. Pak proč vyhodila do povětří klášter, na to prej, že jediná spravedlnost je ta jámovská. Když chce vědět jaký je účel sbírání vílí energie, tak prej je to prostě dobrej zdroj energie. Taky nám svěří, že se staršim Jeremenkem nemá žádnej vztah. Že dostala Chrasta, ale ten nějak na poslední chvíli utekl a že krystaly usnadňují přístup démonů na tenhle svět. Jdeme kam nás Azazmar vede a ten nás vede dosprostřed temnoty, jestě si cestou musíme dát jedno spaní a pak dojdeme ke skále a tam je maličkej palouček s liliema, který jsou zlatobílé a úplně čisté (jako lilie) to je takový divný, protože jinak je tady všechno temný a špinavý, jak se tohleto děje sakra? Karlosop měl cestou nějaký divný vize… nebo jako protáčel panenky, ale nijak se nesvěřil tak nevim. Z tý skály vylezl Trpasličí démon se zubama jako kanec a furt se nám chechtá, Sejr do něj tluče Azazmarem a já do vostrejma loktama, to by asi šlo, ale pak přijde strom, jakoby Chrast, ale démonskej a to je teda jiná liga. Ten mě bije strašně moc, tak si na ty démony utrhnu lilijky a ty zářej a démony zabíjej. Ale to furt není dost. Chrast-démon dupne a začnou se probouzet kolem stromy a Gajar a Metaxa, který mezi nima byli schovaný hlasej trable. A aby toho nebylo málo, tak mě ten strom sežral! Naštěstí mám tu tyč co u sebe měla Mistryně a já s ní cvaknu a nechám jí tam viset ve vzduchu a po ní se vyšplhám zase ven. Brrr. Chce se mi blejt. Ještě mi dá jednou haluzí po hubě a to už odpadnu. Když se proberu démon tam furt stojí a mě se chce teprve blejt. Nakonec démona sežehne Metaxa kulovym bleskem a to zabije tu démonskou povahu, ale chrast s tyčí v krku tam zůstane, tak zase vlezu do stromu a tyč mu vyndám. Dobijeme oživlý kamenostromy a poléčíme Chrasta. Hlavně teda Karlosop, kterej mu dá do pusy semínko (nikoliv orální sex), který předtím fasoval od Zahradníka. Chrast nevypadá jako by byl totálně v pohodě, ani jako někdo, koho jde odnést na nosítkách, tak asi z toho ještě nejsme venku.

## 15. 1. 2023, Gajar: Přepad

Probrali jsme se v Tajným hatu, kterej se pak rozplynul. Zjistili jsme, že ta ozdravná maska funguje na různý dementní stavy, ale ne na super odpočinek. Konspirační teorie neléčí, bohužel. Zjistili jsme taky, že strom je táta Metaxy, proto je možná občas takový dřevo. Pak řešíme to, jestli je teda mistryně brejloun, nebo ne a jestli nejsou jinej gang. Každopádně Karlosopova sojka letí do Jehelníčku a zjišťujeme, že se chystají Orkové na cestu. Domluvíme přepad. Chystáme super léčku, chceme oddělit mistryni s jejím nosičem od zbytku skupiny. Najdeme místo vhodné pro přepad, natáhneme provaz mezi a skryjeme ho v listí. Pět orků proběhne a u šestého zvedneme provaz. Vyšlo to, natáhl se jak široký, tak dlouhý. Mistryně taky. Super, říkám si a chystám si šipku. Nakonec sesílám takový neškodný kouzlo, protože tam ouplně dobře nevidím. Nevím odkud ale najednou začnou bít zvony. UPS. Vidíme přibíhat další orky a strílíme, bojujeme. Orkové to dostávaj z mojí kuše jeden za druhým, Dahak se sejrem si slušně dávaj mistryni, Metaxa metá hrozný kouzla. Já střílím jako polobůh, orkové to otáčej, že zboží je cennějšší a utíkaj. Střílím jako Bůh a posílám je k pánu, bratru přesně do hlavy na 200stop. Neskutečný. Dneska to bylo až podezřele snadný, štěstěna je vrtkavá, musím ještě probrat nějaký věci (ty co maj ty orkové), pak si vytáhnu tarot, hodím mincí, plivnu si za levý rameno a budu hodně vděčnej abych nevypadal nevděčně, protože, hernajs, nechtěl bych, aby někdo z týhle skvělý party exnul.

## 12. 1. 2023, Metaxa: Čil v chýšce

Utekli jsme asi kilák od Jehelníčku, nechali jsme tam rozdivočelý démony, vybouchlou Mistryni a spoustu jejích kumpánů s těžkou depresí. Karlosop nám udělá tu útulnou chýšku, abychom se trochu posbírali, Gadžar se sbírat nepotřebuje, tak jde vočumovat k Jehelníčku, asi doufá, že tam zas bude nějaká truhlička s jeho iniciálama. Pak se vrátí a vykládá, že se tam prej nějaký úplně čerstvý šípáci a vojáci bavili o tom, že všecko je pohodička a Mistryně je v nejlepší kondici, cože?! Karlosop tam zašilhá a vidí nějakou ženskou, jak se šťourá v démonovi, a ta ženská je podle všeho nejenom Mistryně, ale taky ta brejlatá kráva, co chtěla Ainu, Travise a mě vycucnout hadičkama! Blbý, ale aspoň že nás zrovna nikdo nehoní, tak nám Karlosop prohlídne věcičky, ukáže se, že prsten, co jsem si na památku vyhrabala z trosek Arvovy věže, umí stejný věci jako ten Karlosopův, tak mi do něj Karlosop rovnou něco nakouzlí. A ten hustej meč, co Dahak se Sejrem sebrali v jeskyni v Jehelníčku, je podle Sejrovy vize meč, kterym Aulia zranila a vyděsila tu příšeru, co pobila jeho ostatní kámoše. Karlosop zjistí, že to je meč Azazmar, ukutej k tomu, aby zabil Azaze, uáu. Sejr se na něj nějak napojí či co, jenže pak se ukáže, že to je pěkně agresivní blbeček, co furt jen ječí, že máme běžet někoho zabít. Z Dahakovy tašky naštěstí slyšet neni. Nedáme na jeho rady a jdem číhat k cestě, kudy orkové běhaj na západ a něco nosej. První noc se nic nestane, ale Karlosop má zas telekonferenci s tim svym tajnym kámošem, ale už nevim, jestli nám o tom něco vypráví. Čekáme další noc.

## 2. 1. 2023, Karlosop: Dahak vrací úder

Straka se vydala na průzkum a obhlédla orčí ležení uprostřed pískovcových skal. Když vyzvídala cestu do jeskyně Mistryně, strážce po ní hodil šutr a bylo po ní. Ukuli jsme super plán, kterej nemohl nevyjít. Zneviditelněný Dahak se Sejrem zamířili směrem k jeskyni Mistryně. Gajar a Vopičák čekali připravení s baňkama s polapenejma lesníma bytostma ukořistěnejma z Josipovy laboratoře.

Dahak se Sejrem se proplížili do jeskyně a v ní do podzemní alchymistické laboratoře, kde nějaká ženská, Dahak ji měl zřejmě za mistryni, a pár laborantů dělali alchymii. V laboratoři Sejr uviděl na zdi pověšenej obouručák s velikým červeným kamenem a zašeptal o něm Dahakovi. Dahak popadnul meč a Sejr bouchnul do stolu. Dahak aktivoval krystalovou bombu, jaká zničila klášter, hodil ji doprostřed místnosti a vyrazil k východu. Když vybíhal z jeskyně, sending stonem mi poslal zprávu, abychom spustili druhou část plánu - v tu chvíli byl ale tábor stejně už na nohou, protože strážní u ústí jeskyně bili na poplach. Gajar se magicky přemístil na pískovcovou věž uprostřed ležení a hodil baňku s polapenou vílí bytostí dolů, kde se rozflákala. Orkové a vojáci z tábora se sesypali kolem sejra a Dahaka. Sejr se z obklíčení probil a jako kamzík začal šplhat po skále pryč. Já jsem vykouzlil iluzi Forsetiho ruky, která vystoupila za země a začla orkům vyhrožovat posledním soudem. Gajar pálil kuší z pískovcové věže a z rozbité baňky se vykolébal démon, který  kolem sebe začal házet ohněm.

Celý tábor se otřásl, když v nitru skály vybuchla bomba. Dahak se rozběhl běžel po skále přimo nahoru. Skřeťáci stříleli po Dahakovi na skále za svých luků. Dahak jeden z šípů chytil a hodil po orkovi zpátky, překvapeně ale zjistil, že pro to použil ruku, kterou se držel skály - a spadl zpátky dolů. Gajar ho naštěstí zachránil pírkovým padákem. Pod skálou se kolem Dahaka sesypali orkové a začli ho bušit. Metaxa se teleportovala někam dopryč, já pálil strašnou magii do houfu skřetů a vojáků srocených kolem démona (2 kouzla, 650 damage, kdo z vás to má). Travis hodil další démoní baňku na nějaké nebožáky. Dahak se nějak sebral a vyběhl po skále nahoru a začali jsme utíkat odkud jsme přišli. Skřeťáci vypadali, že mají jiný starosti, než nás pronásledovat.

## 18. 12. 2022, Dahak: Na hraně

Potom co jsme prošli liščí norou a dostali od skřítečka permoníčka zvoneček, abychom na něj zazvonili, když nám bude smutno, jsme se pustili do diskuze, jestli zavolat Chrastovi, a na co se ho ptát. No měli jsme pár nápadů, ale zdaleka nejzajímavější by teda bylo zjistit, jestli se mu Karlosop vůbec dovolá. Když je prej po něm… Vykouzlí si cestovní domeček, abychom byli na to telefonování v pohodlí, chvíli máchá rukama, pak vypadá chvíli jako mystické orákulum, pak chvíli jako by měl epileptickej záchvat a pak dlouho jako vypatlanej idiot. Nejdřív na něj aplikuju všechny exorcismy, který si pamatuju, což funguje, protože vykašlává pekelnej popel. Sejr ho zkouší chlácholit jako koně a hledá po kapsách cukr. No, nevim. Nakonec Karlosop vykašle pořádnej kus uhle. Tak mu udělám standardní první pomoc, ale vlastně nevim co jinýho než dát ho na bok bych tak měl dělat. POP, zmizí domeček a my jdeme hledat místo, kde se utáboříme. Sejr něco najde. Vzpomenu si na mast na klouby, kterou mi dal v klášteře Bertulis a Karlosop se po ní uzdraví ze svého šílenství. Forseti to zase dokázal. Kříčí, že má v oku klacek nebo možná trám, ale to mu asi v paměti utkvělo něco o Rapunzelčinejch povídání o Bohu (Matouš 7:3-5). Tak to byla paráda, dospíme do rána bílého a můžeme se vydat do jehelníčku. Uděláme se na to neviditelnejma, jdeme v řadě za sebou a držíme se nitě, sledujeme straku nad náma. Já si na to připravim luk, protože čekám útok zeshora. Pak narazíme na past, chvíli jakoby nevíme jak jí překonat, pak si Sejr a Travis všimnou nějaký hlídkový platformy nahoře na skále. Sejr tam vyleze a prej že tam sou orci, mastěj karty nebo co a jedí sladkou bramboru. Uděláme se Sejrem přepadovou akci, při který jeden ze dvou orků nedopatřením spadne ze skály a rozbije se rychlejc než drowí hračka. Karlosop ho zbaví utrpení a dorazí ho. Šlechetné. Toho druhýho svážeme a podrobíme výslechu, říká, že mistryně je dole ve vesnici a že má nějaký řízení s náčelníkem kmene, ale sám neví o co přesně jí jde. Na bombu reaguje poplašeně a batohy nosej do Fernfeldu, čož je nějaká trpaslická vesnice. Přiznává, že Chrast je odpravenej a že za to můžou oni, protože to někdo z nich posral, ale teda taky říká, že Mistryně chce zastavit chřadnutí, ale my si spíš myslíme, že ho způsobila ona. Ork má šílenej vítr ze Sejra a tak ho pustíme a on peláší na západ, až se za nim prášilo.

## 11. 12. 2022, Gajar: Permoníček

Ráno vstáváme odpočatí a přemýšlíme kam dál. Buď můžeme na východ za orkama – nebo pronásledovat démona. Rozhodneme se podívat se po našich zásobách. Dahak vyrazil dopředu, ztratil se, ale nakonec jsme se našli. A našli jsme i většinu našich zásob. Jdeme dál po stopách – jsme u řeky, nahazuju šupiny a plavu, hledám stopy. Nacházíme stopy a jdeme po nich, je to blízko chřadnutí a vidíme permoníčka, kterýmu nakládaj dva démoni, DAHAK HO ZACHRAŇUJE. Jmenuje se Pepa. Smrděj mu víly, zkoušíme si navzájem brejle, prej dostali Chrasta. Pak nám prozrazuje, kde jsou orkové – Ksichti, šípáci a brejlouni, taky něco mele vo nějakým modrym čičmundovi. Říká o liščí noře, kterou nás může vzít napřed do Jehelníčku. Zakouzlí nás k sobě do kapsy a pronese nás. Pátráme po Chrastovi, Přežíváme hroznou pitku, bloudění, já vzdávám nebezpečný plán o zlaté hroudě, a to už se zase zvětšujeme a čekáme co a jak. Dorazili jsme před orky? Budeme mít dost sil? A co brejlouni a ksichti?

## 4. 12. 2022, Sejr: Pořád ňáký rvaní

Síly docházej, ale pořád sem hrozně velkej. Rozeběhnu se až k vokraji toho srázu a hodim po Frňákovi flakón a trefim ho rovnou do frňáku. Ale přežil to. K Frňákovi doběhne Pysk a střílí, to nemůžu snýst. Chci přeskočit příkop, ale nejde to boužel, musim ho prostě jen překročit. A jednoho shodím ze skály, druhýho přizabíjím a dozabíjí ho pak Gadžar nebo Dahak nebo Metaxa, kerý všichni taky udatně zápasej, jak jen dokážou. Celkem dobrá parta to nakonec je, vo tom žádná. Ale jak po mně furt všichni střílí, začínam mít problémy to ustát, tak si leham a jako bych zhebnul. Ale jen jako, tak moc zarytě sem rozzuřenej. Ale jako jo, vomdlívam, Karlosop volá něco jako že patříme na Západ nebo tak, probíram se uprostřed lesa, jo tak to je ten Západ, běžíme dál. A nedaleko běží i vostatní po skupinkách, bavíme se spolu pomocí těch zázračných kamenů. Doběhnem až k celkem zajímavýmu rozhraní: Najednou končí les a začíná uhlí a škvára, všecko mrtvý a ňák tak zkamenělý. U pořádně velkýho stromu na kraji týhle hrůzy se potkáváme s vostatníma a Karlosop udělá zas ten svůj srandovní průhlednej domeček. Hned usínam. Probudí mě uprostřed noci pěkná džezová písnička. Všude kolem je uplná tma, ani hvězdička ani nic není vidět, fakt tma tmoucí. Jako bych se probudil doprostřed toho fosilního světa. Zvenku se k nám začne dobývat jakejsi rudej démon, vodpornej rohatec. Dahak mu vtipně poleje pracku svěcenou vodou, což ho zjevně celkem voslabí a popudí. Celý mě to strašně vytočí. Vyběhnu ven a du mu to pěkně naložit. Von se svině raduje a celý je to nějaký nepříjemný, do toho mě praští tak, že začnu vykašlávat mouchy a vylejtává ze mě všeljakej sajrajt. Už ho skoro dodělávám a von mě taky, dyž ho Dahak zasáhne dýkou vomočenou ve svěcený vodě. Ten syčák zaoupí a zmizí v zemi ve škváře, je to záhadný, prostě se ztratí pod kamením nebo v něm. Eště chvilku vykuckávám ty hmyzy a vůbec se z toho nějak voklepávam, to byl teda zas nahovno nápad, a pak si du lehnout. A černota pak nad ránem zas ustupuje zpátky, ale nevrací se upně na tu čáru, kde večer začínala. Ten strom, u kerýho sme zakempili, je způlky zuhelnatělej, způlky normální. Jestli chřadnutí takle každou noc postupuje dva kroky dopředu a jeden dozadu, za chvíli dojde k řece. Si myslim.

## 28. 11. 2022, Karlosop: Koně a skřeťáci

Ještě než jsme se vydali po stopách skřetů, kteří nám ukradli koně, prolistovali jsme rychle knihami, které jsme našli v základně Jeremenkových zálesáků. Dumání o duších od Naiary Ortiz zmiňovalo, že pokud je duši po smrti zabráněno odejít do Animálu, může to vést ke vzniku vyšších nemrtvých. Ti mají do jisté míry asi vlastní vůli, částečně jsou ale pod vlivem Azaze, jednoho z pánů Propasti a krále nemrtvých démonů. Azaz má za symbol netopýra a jeho přívěšek na sobě měl mladší Ševčuk, kterého jsme sundali v tunelech pod Osergorodem. Josipovy glosy v knížce vyjadřovaly taky naději, že v případě vyšších nemrtvých lze "prokletí" vyléčit; pokud je vyšší nemrtvý zabit, je možné následně vrátit k životu smrtelníka, jemuž tělo dříve patřilo, tedy původní bytosti, která se v nemrtvého proměnila.

Další kniha, Válka orla a vlka, pojednávala o válce rozpoutané trpaslíkem Goarem zvaným Vlk Pohltitel a Krvepij - asi to byl nějakej upír, kterýho posléze zazdili neznámo kde. Říkal jsem si, jestli to nebyl ten nemrtvej trpaslík, co jsme ho vykopali a pak mě tak nepěkně zranil. Ale některý  popisy neseděly uplně přesně, tak nevím.

Vydali jsme se teda po stopách koní. Sejrovi to přišlo, jako by se nás snažili naschvál nalákat nějakým těžkým terénem a poslal nás, ať jdeme kousek stranou zarostlým úvozem, který šel stejným směrem, zatímco on pokračoval po stopách. V úvoze jsme našli místo nedávného skřetího tábora, kde ležela zapomenutá truhlička s iniciálami J.K. - Gajar ji otevřel dost nešikovně a zničil tak nějakou zprávu či co, která v ní byla schovaná. Zůstal tam jen přívěšek s křišťálovou koulí, která ukazovala rozvaliny Forsetiho kláštera.

Šli jsme dál, a zanedloho mě Třpytka, která šla se Sejrem, upozornila, že se tam něco děje - přispěchali jsme jak rychle to jen šlo. Sejr tam stál na vysoké skále, ze které s jekotem padal jeden skřet za druhým. Vrhli jsme se mu na pomoc. Metaxa se snažila situaci nějak deeskalovat, ale s těma krvežíznivejma bestiema se jednat nedá, jak brzo pochopila. Většina skřetů byla pobitá, my taky dost pohmoždění, když na nás někdo začal volat, že se máme vzdát...

## 15. 11. 2022, Metaxa: Sejr a červi

Upír už neni mezi náma, Dahak si na oslavu na to svoje upíří kousnutí napatlá extra porci česneku se solí, překvapivě to přežije, poléčí i Sejra, ten mu za to překvapivě nedá přes držku.

V sarkofágu je bedýnka, Gajar se ji chystá prozkoumat a já se chystám si na něj dát pozor, páč mám dojem, že mu při těch jeho zkoumáních vobčas něco zůstane za nehtem. Najde tam ametyst ne úplně malej, kterej si už už strká do kapsičky, ale když na něj houknu, hned mi ho nabídne, je to pašák. Pak je tam soška Forsetiho (sedí si na kameni, má ruku na koleni), měšec peněz a puklíř (Sejr pozná, že je kouzelnej a patřil Aulii, jeho kámošce, co by možná mohla ještě bejt naživu).

Upír přijde o hlavu. Dahak už má svoji epesní kabelku plnou, takže tělo spálí a hlavu hodí do propasti. S Karlosopem, Sejrem a Travisem si zaletíme do propasti, najdem tam starý vysušený tělo, hloubš ještě další těla, třeba deset, vypadaj, že už tam jsou věky, ale nic zajímavýho na nich neni, letíme nahoru.
Prozkoumáváme dál tu jeskyni, jsou tam nějaký hnusný červy chapadlatý, co na nás útočej. Pobili jsme je a jdem dál, prozkoumáme, zas nic zajímavýho. Jdem ven, koně jsou v tahu, což je s podivem, páč Sejr předtím sehrál moc pěkný divadýlko, ale zjevně to nestačilo. Aspoň že teda Sejr našel stopy, jdem po nich.

## 10. 11. 2022, Dahak: hrdinství a činy družiny upírobijců, sepsal Dahak Fravash

Ahoj, já jsem Dahak a s přáteli jsme právě odhalili upíra, opravdickýho, nefalšovanýho upíra, kterej se mění v netopýra, chlemtá krev, kterou si schovává v lahvičkách v tajný přihrádce ve svojí věži. Celá věc je o to nepříjemnější, že upírem se stal Josip Jeremenko, kdysi hodnej malej kluk, kterej se ale narodil do špatný rodiny. Jeho nesmrtelná duše musí dostat klidu bez ohledu na to, čeho se v životě dopustil, proti lidem i proti knížectví. Toto je moje svědectví důležitých událostí světového významu, všechno to bylo nějak takhle. Tenhle upír si udělal sídlo uprostřed nic netušící dřevorubecké vísky Vjerby, což je dost zvláštní, protože neposkvrněnou pannu, aby tu pohledal. Ale asi je to tím, že tu má svoji rakev. Teda oni si lidé běžně myslí, že upír potřebuje svoji rakev, aby se zregeneroval, ale to je omyl. Upír totiž potřebuje hlínu, která je nasáklá krví, do které byl ještě jako člověk pohřběn a tuhle hlínu, si pak takovej parchant schraňuje v té rakvi. Potom co sme mu vypálili jeho laboratoř, kde připravoval příchod démonů na tento svět skrze čistou vílí duši (to má asi místo těch panen) jsme se vydali na sever k Upíří skále, kam viděla Třpytka zmizet Josipa jako když se do země propadne. Musíme se hned utábořit a přečkáme noc u řeky. V noci si při hlídce čtu knihu o exorcismech, kde se Josip snažil dočíst jak by mohl být připraven o nesmrtelnost, naštěstí všechny běžně dostupné metody podceňuje a nebojí se jich. K nohavicícím česneku si teda ještě přikrouhám pár osikových kůlů. Je klid. Vzbudim na druhou hlídku Gajara. Poslední dobou se mi moc nepozdává, tak mu jen tak mimochodem nechám trochu česneku, jakože aby se kdyžtak mohl bránit. Když sem to ráno omrknul, tak opravdu pár stroužků česneku snědl, tak je asi bezpečnej. Karlosop celou noc četl svitky a ráno začal hned dělat rituály nad odnesenými artefakty. Hrozně zajímavý věci to jsou, ale důležitý je jenom to, že to všechno slouží pro přivolávání dalších démonů z jinej sfér existence. Prostě hnus (Velebnosti). Taky se tam píše, že v těhle sférách jsou duše, který cítí jenom horko a chlad. To by mě zajímalo, jak to ten Josip ví? Sejr se jde mezitím vykoupat do řeky, zmizí pod hladinou a už se neobjeví. He? Když už si myslíme, že se utopil a já si kvůli tomu namočil plešku, se objevil se pstruhem jako hrom a vodní řasou na zákus. Tak z tohohle a trochy česneku uděláme snídaňovou protiupírskou polívku. Přenesu přes vodu zavazadla, aby se nenamočila a pak s koňmi přeplaveme řeku. Mám intenzivní pocit, že nás někdo sleduje a Gajar je dokonce vidí. Orci. Vylezu na kámen a deklamuji nabídku přinášené civilizace, ryby a perly a chci se s jedním z nich dát do řeči. Vůbec se se mnou nechce bavit. Moc tomu teda nerozumim, je fakt zvláštní, jak často nás sledují a nic nám neudělají, když jsou to přece krvelačný barbaři, který v nás vidí jenom čerstvý maso. Jdeme dál až k Upíří skále. Gajar najde mechanismus a já provedu krvavou oběť skále. Ta se rozestoupí, vede kamsi dolů do útrob země…Je to děsivé, ale jsme přece hrdinové. Jdeme dolů a vaky bereme s sebou, Orci nám to jinak sežerou, koně pošleme domů. Projdeme místností, kde prší jehličky ostré jako upíří zuby a Karlosop od nich dostane pěkně zabrat. Dojdeme na rozcestí a Sejr pozná, že někdo šel doleva, jdeme taky doleva. Další past je opravdu strašná past. Ta past je totiž PROpast, kterou je třeba přeskákat po kamenech. Já sám to teda přeběhnu po stěně úplně bez problému.Gajar navíc zjistí, že některý ty kameny jsou jenom iluze. Ostatní se svážou lany, aby se navzájem jistili. Tedy nejdřív spadne Travis, ten strhne Metaxu a oba strhnou Karlosopa, chvíli je všechny drží Sejr sám jako neústupný horal a oni se tam houpají jako zloděj koní v daleké Anerice. Karlosop se teleportuje zpátky na kámen a Metaxa a Travis se tam strašně dlouho nemohou vydrápat nahoru, udělám jim jistící síť z pavučin, nakonec se dostaneme zdárně na druhou stranu, ale teda myslím, že pro někoho to byl opravdu formativní zážitek. Dojdeme až do místnosti, kde je uprostřed rakev, kolem ní svíčky zeleného světla a v rakvi Josip, sotva odkopnu víko, abych jej proklál osikou, postaví se rovný jako prkno a stojí proti mně – upír. Já i Sejr ho bijem vší silou, Medovína kouzlí koule, Karlosop paprsky a Gajar střílí z kuše. Upíří regenerační schopnosti jsou obrovské. Jde po mě a to česneku co mám u sebe navzdory. A ne, kousnul mě! Proklatě. A ne, kousnul i do Sejra! Proklatě. Nakonec ho sprškou paprsků Karlosop sežehne a jeho tělo padne na zem až to zaduní. Co teď? Asi je se mnou konec, ale tohle svědectví nechť zůstane světu známo, kdo najdete tento svitek, dejte vědět mojí rodině, že jsem nezemřel nadarmo a prosím postarejte se aby má duše došla pokoje, tak jako jsme se my postarali o tu Josipovu. Odpusťte mi vše, co napáchám jako upír neboť žádná duše, za tuto posedlost nenese odpovědnost.

## 24. 10. 2022, Gajar: laboratoř

Slepý Karlosop tlumočí co vidí straka. Josip přeletěl řeku a proměnil se zpět v člověka. Vypadá ale, že není vůbec zraněný. Dahak se zamotal do vlastní pavučiny. Josip dál utíkal na sever. Malej sejr uklouznul a skoro rozbil jednu z těch kádí.

Našli jsme knihy:

Skutečně byl v Osergorodu pohřben upír?

Lart Trepa, Exorcismy 6: Nemrtví

Naiara Ortiz, Dumání o duších

Ines Descombes, Anatomie nemrtvých. Sebrané kazuistiky

Mihail Muraru, Válka orla a vlka

zápisník

Já nacházím nějaký svitky a postupně ještě léčivý lektvary a tak.

Potom jdeme po schodech nahoru. Sejr to nevydrží a otevře dveře, tam stále hasej požár, já jsem schovanej. Nakonec z toho průser není a zase zmizíme. Pak jdeme zpátky dolů a jdeme prosekávat pavučinu, ale v tu chvíli vidíme démonickou podobu jedný z bytostí, která byla uvězněná v nádrži.

Metaxa se rozčtvrtila. Travis po démonovi hází nějakej bordel, ale míjí, Dahak se na démona vrhne. Já ho sundavám kouzlem, pak démon vyroste, chytne Dahaka do klepet a dává mu co proto. Travis přezbrojuje z bordelu na hovna a slaví daleko větší úspěch. Dahak dává démonovi taky čoud, já do něj střílím, nakonec ho rozmrdá Metaxa, ale já mu naložím fakt hrozně moc. Démon chcípá, a mění se zpátky ve vílu. Prohledáváme zbytky místnosti, nacházím tajnou místnost, v ní tajnou truhlu s tajným visacím zámkem. Tajně ho otvírám a jen tak tak uhnu blesku JAKO KRÁVA, kterej mě skoro usmaží a udělá díru do zdi. Uvnitř je nějakej deníček a 4 tajemný lahve s tmavým něčím uvnitř. Sejr nedbá varování a jednu lahvičku si hned bere. Kopyto jedno. Dahak zapaluje papíry a pavučinu a mizíme pryč. Projdeme šalamounsky kolem hlídky a já si cestou ještě obstarám koně – klisničku Železnou.

## 16. 10. 2022, Malej sejr: Josip

Už sme skoro u vrby, dyž přiběhne Trevis a vleče nás do pevnosti. Ani sem si nestih zapískat. V pevnosti všecko pomláceno a vyhořeno. Metaxe se daří nás tam protáhnout přes stráže. Vylezem do patra, tam samý mrtvoly, chlapci si berou nějaký alchymistický svitky. Zkusím se podivat do další místnosti, kde prej eště nebyli. Tam je to zajímavý. Páry a vůně, chemie a magie. Ve třech zelenejch krystalech se nějaký nebožáci topí uvězněný, pak různý koule, hadičky, skleničky... a krásnej drahokam v takový klícce! Hned si ho du utrhnout. Za stolem se ale vobjeví divnej chlap a Dahak po něm hnedka háže jakejsi sekáček. Zrychlím, abych stihnul sebrat ten kámen, ale ten syčák na mě štěká, ať na šutr nešaham – sejru na něj, tak po mě blejská nějaký bolestivý blesky. Rozčílim se a du ho zbít. Metaxa zase kouzlí a nám je líp. Strážce drahokamu, koulí, skleniček a vodiček pořád křičí a kouzlí, kouzlí ale i Metaxa. Karlosop tvrdí, že ten člověk je nemrtvej, nemůžu to potvrdit ani vyvrátit, snažim se, aby byl mrtvej. A pak se ta svině promění v netopýra a frrrrr ke dveřím, voni ho nějak míjí, Dahak ho chytá do síťky, ale marně, netopýr proletí. Trhám si aspoň ten drahokam v klícce a mam radost, ale bublá to, zraňuje mě to, no nevadí. Ostatní dál řeší netopýra, prej je to Josip, Metaxa mu meta do křídel další blesky a Třpytka ho pronásleduje po schodech pryč...

## 4.10.2022, Karlosop: Oheň na střeše

Dahak nad ránem hlídkoval z vysokýho javoru, a všimnul si, že se k naší magické chýši plíží dva skřetí zvědové. Poslal mi o tom zprávu a já probudil Sejra a Gajara. Pozorovali jsme je potichu zevnitř. Dahak je mezitím běžel odlákat, trochu se s nima poškádlil, a potkal nás v nocovišti. Skřeti byli že Třech šípů. Dlouho předlouho jsme se pak hádali kam chceme. Já se rozhodl zeptat se nějakého boha, co je lepší možnost. Po epickém souboji kámen-nůžky-papír vyhrál Dahak volbu božstva - a já tedy položil otázky Forsetimu.

* Najdeme řešení na Chřadnutí spíš když půjdeme ke skále, než když se vrátíme do Vjerby? Možná
* Zaslouží si Jeremenko popravit v zájmu Osergorodu - nejisté
* Je kníže věrným služebníkem Forsetiho - ano
* Zaslouží si ta zajatá bytost uvězněná těmi třemi předměty, ze kterých jsme dva našli, být propuštěna - nevím
* A pátou jsem zapomněl.

Protože nám Forseti se směřováním naší cesty moc neporadil, hádali jsme se dál. Dahak chtěl zpátky do Vjerby vypráskat Jeremenka z tvrze. Sejr chtěl dál do lesa. Nakonec jsme se rozhodli pro Vjerbu a k večeru jsme tam dojeli. Přišlo mi, že jsme ztratili dost času dohadováním a tak jsem rovnou přistoupil k akci - prostřednictvím Třpytky jsem zapálil střechu pevnosti, kde jsme věděli, že se Jeremenko schovává. Ve vypuknutém zmatku jsme se s Dahakem a Gajarem prodrali dovnitř, pod záminkou, že pomůžeme s hašením. Dostali jsme se do tajného patra, a tam jsme narazili na skupinku těchhle tajemných nohsledů. Po krátkém boji jsme je poslali k zemi, ale celkem mě při tom pocuchali.

Sejr s Metaxou mezitím šli někam k vrbě.

## 27. 9. 2022, Metaxa: Brejle, víly a nemrtváci

Je po bitvě, zůstal tady akorát ten chudák v pavučině. Jeden bojovník utek, jeden brejloun se vypařil, zbytek konec šlus. Snažíme se z toho chycenýho něco dostat, zkouším na něj různý srandičky, akorát že ty pavučiny hořej jak troud, to jsem nečekala, sakra, něco mi to připomíná, ale tentokrát jsem to přece měla pod kontrolou. A pak teda zasáh Karlosop. Dahak si s tim týpkem chce něco povykládat, necháme je, za chvíli je týpek fuč, Dahak ho podle mě pustil. Sejr se čílí, ale za mě je to fér, stejně si ho pondaj ty jeho povedený kámoši. Jsou to větší zrůdy, než se zdálo prve, fakt dobře, že jsme tehdy s Travisem zasáhli, když měli ty hajzlové ve spárech Ainu. Týpek totiž teď povidal, že těma brejlema poznaj víly, ty pak zabíjej nějak zvlášť hnusně a sosaj z nich vílovitost. Karlosop zabrejlí, všecko je padesát odstínů šedi, jen Travis, já a pak ještě nějaká Karlosopova lampa a moje mapa z jiný dimenze svítíme barevně. Mimochodem, ta lampa, to je podobná sračka jako ten válec s hadičkama, co měli ty šmejdi brejlatý, do toho asi chytaj ty vílí duše. Jsem víla, hustý. Že by ten můj ztracenej táta byl vílák? Ale co Travis, co je na něm vílovatýho? Dyk ho mám z trhu za pár šupů. No jo, třeba tomu brzo přijdem na kloub. Teď teda kromě mojí mapy máme ještě mapu mrtvýho brejlouna, jsou tam nějaký podobnosti, ta skála podivná, odtamtud jsem tehdy utekla, protože Travis si to metelil do lesa, Karlosopa tam pak prej kousnul nějakej nemrtvák a Sejr tam taky asi zažil něco vošklivýho, pořádně mi ale ještě neřek co. Na tý brejlounově mapě je označenejch několik míst a ten týpek v pavučině Dahakovi vyklopil, že na jednom z nich před pár dny zabili a vycucli nějakou vílu, ale pak si je pondali orkové, dobře jim tak. A jestli se nepletu, tak tu vílu pak oživil orckej šaman. Akorát mě trochu znervózňuje, že Karlosop chce šamanovi tu masku sebrat, budu si na něj muset dát pozor. Rozhodnem se, že pudem vomrknout místo z mapy, co je k nám nejblíž, Karlosop ještě zkouší čarovat koně a pronásledovat zdrhající týpky (jeden z nich je nějakej Jeremenko), překvapivě je nenajde, tak aspoň pošle vzkaz Fidelovi Vrbákovi do Vjerby, že se tam chystá zlej kouzelník. Voni se totiž ty hajzlové scházej tam v tý pevnosti, hlavně že se ta Ina tvářila jako slušná vojačka. No tak teda jdem dál, přebrodíme se, Jaro nám ukáže, kde ho pokousal nemrtvák a hele, voni tam jsou čtyři. Strhne se bitka, hnus, nakonec je vyřídíme, ale teda fuj. Mám dost, přebrodíme se zpátky a já to zalomim. Doufám, že noc bude klidná. Jestli se nevyspim, tak už asi žádnýho dalšího hajzla neusmažim.

## 13.9. 2022, Dahak: Jak se Metaxa vybarvila

Sme ve Vjerbě. Viděli sme Vrbu a Inu a Karlosop si mačká hrušku, když se probudí po takovym krátkym šlofíku, vypadá vyděšeně. Gajar se mi snaží nakukat, že existujou školy pro upíry, tak ale nejsem (úplně) blbej. Vyzvídáme jak to je s chřadnutím a co bylo na Hágenově farmě, ale zjistíme celkem prd. Giacomo a Gajar očividně mají společnou historii a Giacomo asi kdysi kvůli Gajarově partě málem přišel o kejhák. Vyříkávají si nějaký křivdy z Kruhohradu. Zjistíme od Giacoma, že poslední incident se stal před týdnem, ale není jasný jestli to byli nemrtvý nebo orkové. Jdeme se podívat na Jara, kterej tam dostal nakládačku. Léčím mu ruku, zkoušim ho ukecat, aby šel s náma. Tvrdí že to byla zombie, ale nevypadá jakoby mu tam hnilo něco víc než obyčejnej zánět. Nechce, ale nakonec slyší na prachy. Podpořím poctivě pracujícího dřevorubce. Malej sejr je tady očividně známá tvář, protože mu tu Vlado kupuje pivo a skládá mu respekt za to, jak tu byl kdysi na pokraji smrti. Vyrazíme tedy na místo činu. Neopatrně pískajíce jdeme proti proudu řeky prozkoumávajíc své okolí. Gajar si tahá karty a vypadá, že je v nervu z toho, co mu řekl Giacomo o jeho dědovi. Pak zmerčí nějakou partu hraničářů, kteří nás sledují z lesa. No až se divim jak to tady žije. Karlosopova sojka vyšmíruje celou partu, jsou to hraničáři a válečníci a další dva chlapi s nanejvýš podezřelými batohy a ještě podezřelejšíma brejlema. Metaxa nám vypráví příběhy minulejch dnů, co se jí stalo, kde byla spousta lidí, kteří dělali špatný věci dobrejm lidem. Měli brejle a hadičky a sama tomu moc očividně nerozumí, ale hrozně to ve mě evokuje popis ženský, která dala měňavcům bomby a poslala je na můj klášter. Karlosop jde napřímo k jejich ležení, všichni ostatní se někde schováváme v blízkém okolí, ačkoliv každý máme jinou motivaci a pravděpodobně i plán akce. Ti ho teda vypakujou a pak jdou k Malýmu Sejrovi a přivedou si ho do ležení. Chvíli se tam s nim tak arogantně baví a najednou přiletí odněkud vzadu šipka a Malej sejr tam vlítne jak velká voda a začne kolem sebe sekat lopatou. Zkusim spoutat pár válečníků sítěma, ale moc to nevyjde, pak se rozeběhnu na druhýho chlapa s okulárama, když teda Sejr mlátí do toho prvního. Gajar to jako vždycky jistí z bezpečí schovanej v křoví.  Metaxa vyčaruje hromadu ledu a zmrazí jednou pro vždy lučištníky. Wooow. Sejr ale stojí uprostřed nepřátel nechává do sebe sekat a jakoby se nic nedělo do nich seká zpátky jako šílenej až rozseká svýho okulára. Vtom se můj chlap s okulárama odčaruje pryč a v tu chvíli mi to dojde – je to Josip Jeremenko. Je to jasný, je v tom namočená celá rodina. Polinin bratříček si tady ukazuje na lidi, který mu mají jeho pochopové přivést, ale co s nima vlastně dělá?

## 7. 9. 2022, Gajar: Vjerba

Postupně se vypravujeme do vesnice těžařů Vjerby – 2 dny cesty a pak dalších 5 dní dál hlouběji do lesa, kde byl Malej sejr.

Dahak se mnou prohrál střižbu, ale nechtěl to uznat, tak si natruc koupil nějakou posranou hůlku. Na to, že mu je asi 200 let se chová jak malý dítě. Vopravdu. Nakonec jsem ale svoje rukavice stejně dostal, moc výhodně jsem je vyměnil.

Potkali jsme Lassie, teda Metaxu, Karlosopovu a Sejrovu kamarádku.

Předák se jmenuje Giacomo a sedí v malý boudě, Dahak jde dovnitř a přeráží Karlosopovi nos dveřma. Předák nás posílá za kapitánem posádky nedaleko. U řeky prý chřadnutí slábnek, to je fajn, můžeme se plavit na vorech. Podle Dahaka ví ale Giacomo úplný hovno, tak se jdeme zeptat Iny. Metaxa vypráví, že na tý míň hnusný straně šel Ork s maskou hluboko do lesa proti proudu.

Dahak jde za Inou – strážný ho tam nechtěj pustit. Nakonec se představí a dostane se dovnitř. Ina moc sdílná není.
My jdeme do hospody a tam je hobit, kterej hraje na píšťalku. Píšťalka je z nějaký vrby, kam nás hobit vezme ráno. Karlosop na ní hraje a pak usíná na břehu řeky. Divnej trip, zdá se mu o zahradníkovi. Probouzí se s hruškou.
Ráno se jdeme podívat na tu vrbu. Vrba šeptá Lassie něco se záchranou lesa. Dahak chodí po vodě a kontroluje, že mrtvý ryby jsou pořád mrtvý. A pozor, Lassie ví, co nás čeká.

Předchází: Po pádu věže --- následuje: Směr Bergstein