Rasistická socialistická komunistická utopická lidová republika Deškar

Vlajka Deškaru

**Rasistická Socialistická Komunistická Utopická Lidová Republika Deškar** (*Chupatsky: Расистска Социалистична Комунистишеска Утопицка Лидова Република Дешкар*) byla pozdějším vývojem státního útvaru Deškar, ačkoli z důvodů, které naznačují její název, se stala symbolem temné éry v historii regionu. Jednalo se o zemi, která vynikala především svou nekompromisní povahou, pokud šlo o svobodu a lidská práva. Tato republika je známá zejména pro své krvelačné diktátory, kteří nastoupili k moci po změně režimu v roce 1959. Erik Ejakulát a Jepal Jepal, původně političtí spojenci, se stali tvářemi nového autoritářského režimu, který uplatňoval politickou represi a omezování občanských svobod. Jejich rozhodnutí a politické zásahy vedly k systematickému porušování lidských práv a omezení svobody projevu.

## Nový režim

V období RSKULRD se skutečně projevila absurdita a bezuzdnost režimu v tvorbě zákonů, což vedlo k neuvěřitelným a často směšným nařízením, jež měla občany podrobit nejen politické, ale i každodenní kontrole. Tato nařízení, vytvářená zdánlivě bez jakéhokoli racionálního zdůvodnění, odrážela nejen tvrdost režimu, ale i jeho bezohlednost vůči svobodě a individuálním právům. Mezi tyto absurdní zákony patřily například zákaz konzumace plyšáků, což bylo ilustrováno buď jako iracionální zákaz nebo absurdní pokus kontrolovat volný čas občanů. Zákaz mrkání v autobuse a zákaz léčení rakoviny ukazují na nesmyslnost režimu, který kontroloval i nejintimnější aspekty lidského života a zasahoval do základních lidských práv. Tyto zákony nejenže představovaly nepochopitelný přístup k správě země, ale také sloužily k vytvoření atmosféry strachu a bezmocnosti mezi obyvateli. Během této doby se občané Deškaru často setkávali s absurdními a nesmyslnými pravidly, která narušovala běžný život a podkopávala základní svobody.

### 1959 - 1976

V období od roku 1959 do 1976, během vlády "Velkého soudruha Erika" a "Velkého soudruha Jepala," zažila Deškarská republika dramatickou transformaci směrem k extrémnímu kultu osobnosti. Toto období bylo charakterizováno upevňováním politické moci, ale zároveň i zvláštním vývojem ve společenských a kulturních sférách.

Hlavními postavami tohoto režimu byli Erik Ejakulát a Jepal Jepal, kteří si vytvořili kult osobnosti, podobný těm z jiných totalitních režimů. Propaganda a média byla zaměřena na glorifikaci těchto vůdců, přičemž veřejnost byla systematicky manipulována, aby věřila v neomylnost a výjimečnost svých vůdců.

Zvláštním prvkem v ideologickém mixu byla myšlenka Humorismu, kterou zejména Jepal rozšířil v Deškaru. V kontextu Humorismu se skutečně prosazovala myšlenka, že lidé by měli adoptovat chování považované za "debilní" nebo absurdní. Ideologie Humorismu definovala, že veškeré chování nebo projevy, které byly trapné, směšné nebo zdánlivě nesmyslné, byly vlastně považovány za formu humoru a měly být akceptovány a dokonce oslavovány.

V období vlády "Velkého soudruha Erika" a "Velkého soudruha Jepala" se zdálo, že péče o občany byla spíše projevem politické strategie než skutečnou prioritou. I přesto, že oba vůdci veřejnosti prezentovali snahu o zlepšení života obyvatel, skutečnost byla často odlišná. Jejich kroky směřovaly spíše k získání podpory, udržení zdání autonomie a využití Sovětského Svazu jako strategického partnera.

I přes vytváření dojmu, že "aspoň něco dělají," byla skutečná moc a rozhodování v mnoha oblastech omezena vlivem Sovětského Svazu. Jepal a Erik využívali tohoto spojenectví, aby posílili svou pozici a zajistili si podporu pro svou vládu. Předstírali loajalitu k Sovětskému Svazu a současně se snažili udržet alespoň zdání autonomie v rámci svého vlastního státu.

Tato strategie jim umožňovala získat určitou míru flexibility v řízení země, ale zároveň měli omezenou nezávislost. Jejich schopnost rozhodování byla tak částečně podřízena sovětskému vlivu, což ovlivňovalo politiku, hospodářství a další aspekty života v Deškaru.

Celkově lze tedy říci, že období jejich vlády vyniklo kombinací zdání péče o lid a strategického využívání spojenectví s Sovětským Svazem k posílení své pozice a udržení relativní autonomie v rámci mezinárodní politiky.

#### Teroristický útok na sídlo Дешкарска Секуритате a jeho následky

(30.11.1975) Tragický teroristický útok, který byl cílen na sídlo deškarské tajné policie (*v médiích nazývano jako budova soudu*) v Hakabufoprtu, byl spáchán převážně teroristy z Nigérie. Tato brutální událost způsobila rozsáhlé škody a zanechala mnoho obětí v srdci deškarského bezpečnostního aparátu.

Po tragickém teroristickém útoku, kdy bylo cílem sídlo Дешкарска Секуритате v Hakabufoprtu, došlo k tajné dohodě mezi Erikem Ejakulátem a Generálním Armádníkem Josem Kokotem. Tato dohoda spočívala v rozhodnutí zbavit Jepala Jepala politické moci kvůli jeho lenosti a odeslat ho do pracovního tábora s označením "Maroko."

Po přesunu Jepala do pracovního tábora Maroko se objevilo veřejné obvinění, že Jepal poskytoval pomoc teroristům. Média zveřejnila informace o jeho údajné spolupráci s teroristy v souvislosti s předchozím útokem. Toto obvinění mělo za následek dodatečné diskreditace Jepala a přispělo k posílení obrazu, že byl kontroverzní postavou, která byla odpovědná za tragické události v zemi.

Tajná policie, která byla již v minulosti známá svou tvrdou represívní politikou, začala systematicky postupovat proti těm, kdo měli pozitivní názor na Jepala. Osoby vyjadřující podporu Jepalovi, kritizující nový politický režim nebo jednoduše vyjadřující sympatie k předchozí vládě, se staly terčem perzekuce. Byli vystavováni zatýkáním, mučením a ve většině případech dokonce popravami. Tato represe měla za cíl potlačit jakýkoli odpor nebo nespokojenost s novým politickým směřováním a posílit kontrolu nad obyvatelstvem.

Zbavení se Jepala Jepala otevřelo prostor pro Josa Kokota, který měl příležitost stát se druhým vůdcem společně s Erikem Ejakulátem. K dosažení tohoto cíle došlo k zajímavému politickému manévru ke konci roku 1975, kdy byly vyhlášeny "svobodné" volby na nového druhého vůdce. Háček spočíval v tom, že volit mohli buď Erika (který už ve vládě byl), nebo právě Josa Kokota.

Na začátku nového roku 1976 se druhým vůdcem stal Jos Kokot.

### 1976 - 1981

Po nástupu Jos Kokota do vlády mnozí občané Deškaru doufali, že situace se zlepší. Bohužel, realita byla odlišná a Deškar začal procházet obtížným obdobím. I když byl Jos Kokot v porovnání s Jepalem Jepalem produktivnější, jeho produktivita byla směřována k nehezkým a tyranizujícím opatřením.

Jos Kokot se odlišoval svým přístupem k vládě. Namísto pozitivních změn přinesl obyvatelům spíše tyranii. Podle tajné audio nahrávky, kterou pořídil jeden ze členů Дешкарска Секуритате, se Jos Kokot doslova vyžíval v týrání obyvatelstva, považoval to za jakýsi koníček a účinný nástroj udržení moci.

Během jeho krutovlády Deškar ztratil celé dva miliony obyvatel. Polovina z nich skončila v pracovním táboře "Maroko," zatímco druhá polovina čelila popravám. Jelikož i Erik Ejakulát byl postižen slepotou moci, zůstal v jeho režimu málo pozorný k rostoucí tyranií. Sám se stal součástí tohoto režimu a umožňoval mučení svých občanů za jakékoliv drobné přestupky. I přes tuto temnou stránku své vlády se však Erik snažil také o několik pozitivních změn v Deškaru.

Jedním z jeho snah bylo zlepšit deškarskou infrastrukturu. Zavedl například kyvadlovou autobusovou dopravu v Hakabufoprtu, což mohlo usnadnit pohyb občanů ve městě. Již za dob Jepala se Erik také zasloužil o výstavbu Hakabufoprtského metra, což mělo přinést další zlepšení veřejné dopravy.

Tato dualita v Erikově vládě, kde se vedle represivních opatření objevovaly i snahy o infrastrukturní vylepšení, charakterizuje složitost a rozporuplnost politického prostředí v Deškaru.

#### Demonstrace 1978 - 1980

V roce 1978 v Deškaru propukly rozsáhlé demonstrace občanů, kteří nesli transparenty s požadavky na svobodu projevu a konec tyranie. Diktátoři nejprve reagovali nasazením fyzické síly armády a policie, aby potlačili demonstrace, ale postupem času i tyto bezpečnostní složky začaly projevovat nespokojenost s režimem. V odpovědi na tuto situaci se diktátoři rozhodli uplatňovat své bezpečnostní složky různými prostředky, včetně luxusních aut, bytů, elektroniky a přístupu k potravinám, což bylo v době, kdy Jos Kokot zavedl omezení na 100g jídla denně, vzácné.

Avšak pouze menší část armády přijala tyto úplatky. Proto se vláda rozhodla zkusit jiný přístup a vyhlásila lockdown. Snažila se zavedením falešného viru v médiích získat kontrolu nad situací. Ovšem tento výmysl nezískal širokou důvěru a demonstrace pokračovaly. Diktátoři se nakonec v roce 1980 rozhodli uspořádat celostátní občanské shromáždění v budově Ústředního výboru Komunistické Strany Deškaru, kde diskutovali s občany ohledně jejich nespokojenosti.

Během této diskuse bylo zrušeno velké množství zbytečných, nesmyslných, tyranských a humoristických zákonů, což přineslo uklidnění mezi obyvateli a vedlo k ukončení demonstrací. Tato událost symbolizuje změnu v politickém směřování a otevřenější dialog mezi vládou a občany.