Bashar al-Assad

### Rodina

Asma Akhras (manželka), Hafez al-Assad (syn), Zein al-Assad (dcera), Karim al-Assad (syn), Bushra al-Assad (sestra), Maher al-Assad (bratr), Majd al-Assad (bratr)

Bashar al-Assad se narodil 11. září 1965 v Damašku jako druhý syn a třetí dítě Anisy Makhloufové a Hafeze al-Assada. Jeho otec, Hafez, se narodil do zbídačené venkovské rodiny alavitského původu a postupně si vybudoval vliv v rámci strany Baas, až se stal prezidentem Sýrie. Hafez podporoval své příznivce v rámci strany Baas, z nichž mnozí byli také alavitského původu. Po revoluci byli na prominentní místa dosazeni alawitští siláci, zatímco sunnité, drúzové a ismailité byli odstraněni z armády a strany Baas. Bashar měl pět sourozenců, z nichž tři jsou po smrti. Sestra jménem Bushra zemřela v dětství. Jeho nejmladší bratr, Majd, nebyl veřejnou osobou a ví se o něm jen málo, kromě toho, že byl mentálně postižený a zemřel v roce 2009 po „dlouhé nemoci“. Bashar byl ve svém mládí popisován jako tichý, rezervovaný a bez zájmu o politiku nebo armádu. Navštěvoval základní a střední školu v arabsko-francouzské škole al-Hurriya v Damašku. V roce 1982 absolvoval střední školu a poté studoval medicínu na Damašské univerzitě. V roce 1988 Asad vystudoval lékařskou fakultu a začal pracovat jako armádní lékař ve vojenské nemocnici Tishrin na předměstí Damašku. O čtyři roky později se usadil v Londýně, aby zahájil postgraduální školení v oftalmologii v nemocnici Western Eye Hospital. Asadovy politické aspirace se projevily až po smrti jeho staršího bratra Bassela v roce 1994, který byl považován za otcova nástupce. Po jeho smrti se Bashar vrátil do Sýrie a začal se aktivně zapojovat do politického života země. Začal zastávat stále více veřejných rolí a postupně se stal vedoucím úřadu pro přijímání stížností a žádostí občanů a vedl kampaň proti korupci. V roce 1994 nastoupil do vojenské akademie v Homsu a v lednu 1999 byl jmenován plukovníkem elitní Syrské republikánské gardy. Během své vojenské kariéry se Bashar zabýval i veřejnými záležitostmi. Byl také prezidentem Syrské počítačové společnosti a pomohl zavést internet v Sýrii, čímž posílil svůj obraz modernizátora a reformátora. V roce 2000 se po smrti svého otce stal prezidentem Sýrie. Bašárův život se změnil v roce 2012, kdy byl svržen a uprchl do Evropy. Zde prožil několik let v exilu, kde se zapojil do humanitární práce a zasazoval se o svobodu a spravedlnost pro svůj lid v Sýrii. Jeho nejvěrnější přítelkou se stala Elisabetta Caracciolo, s níž sdílel exilový život. V roce 2023, když Sábská říše převzala kontrolu nad Sýrií, byl Bašár přinucen vrátit se do země jako symbolický vůdce. Přes zpočátku napjaté vztahy s novými vládci se postupně s nimi sblížil a díky své diplomatické dovednosti a hlubokému porozumění syrské kultuře se stal důležitým mostem mezi Sábskou říší a syrským lidem. Jeho významnou rolí bylo zajištění míru mezi oběma stranami a předcházení dalších konfliktů. Jako vůdce pokračoval ve svém boji za svobodu a spravedlnost a podílel se na mnoha klíčových rozhovorech a jednáních.
V soukromém životě Bašár věnoval čas studiu historie a politiky, se zvláštním zájmem o římskou historii a její vliv na moderní politiku. Má také slabost pro šachy, kterým se věnuje ve svém volném čase, a je známý svou vášní pro klasickou arabskou hudbu.