Huset Foary

**Huset Foary** var et tussarixisk adelshus som kom til makten som monarker for ni år i Tussarix gjennom Marie Bedrageren, etter at hun hadde forført keiserinne Montansier. Huset stammet allikevel fra langt dårligere kår. Det er usikkert nøyaktig når familien oppsto, men den første kjente og nedtegnede representanten var Gérard Foary, som tjente under dronningen av Zarax i løpet av hennes kamp mot den vordende keiser Paul I.

Noen år inn i Mariekrigen, led damen av Jutia og baronessen av Foary – som også møtte spott og spe på grunn av hennes fjerne relasjon til Foary-ene – av onde rykter, og de samlet tropper for å sikre seg tronen. De utviste motstand, men ble med tid og stunder henrettet av Montagnards-familien og deres allierte.

## ***Historie***

### **Det turbulente ekteskapet**

Med fallet av monarkiet i Zarax, falt også Foary-ene ut av høy nåde. De hadde levd på dronnings kriger med andre monarkier, men å provosere krig i det allerede ødelagte landet var ikke særlig strategisk. Fyrstinnen så derfor ikke bruk for Foary-ene, og sendte dem bort. I et desperat forsøk på å redde seg selv, tvang baron Foary sin sønn å gjøre visefyrstinnen gravid. Resultatet ble et ekteskap, men utvisningen skjedde fremdeles, og fyrstinnen fraskrev sin datter noen form for legitimering til setet: dette var for å hindre Foary-ene i å gjøre krav på fyrstedømmet. Baronen og hans familie ble derfor sendt tilbake til sine marker, som lå brakk etter krigen.

Ekteskapet mellom visefyrstinnen og sønnen var langt fra godt, men flere barn fulgte. Da sønnen ble den nye baronen av Foary, prøvde han lykken igjen i å komme i fyrstinnens gunst ved å tilby henne dyr og verdier han egentlig ikke hadde: han ønsket bare å komme seg ut av elendigheten. Fyrstinnen svarte med å sende sin bror, greven av Renadière, til baronens borg. Han la beslag på alt som måtte være av arbeidskraft eller videre ressurser, og brant baronen på bålet for sin frekkehet mot fyrstinnen, samtidig som han ikke innfridde sine krav til sin egen lensherre: grevinnen av Teckel. Renadière lot allikevel ikke sin niese gå tilbake til fyrstinnen, men giftet henne med sin fetter, som var 18 år eldre enn henne. Greven prøvde å ta fra henne barna også, men der satte visefyrstinnen grensen. Greven lot det gå, men nektet henne eller barna å beholde Foary-navnet. Da hun ble gift med onkelen sin, oppfylte visefyrstinnen sine plikter som kone, og fødte to barn med sin onkel.

Posisjonen som baron av Foary gikk med dette videre til huset Poslain, mens baronens kusine, Isabeau, ble nedgradert til dame av Jutia: Foary-ene hadde gått fra en dronnings gunst og rikdom, til den laveste posisjonen på rangstigen hos en adelsmann. Foary-blodet delte seg: mens én gren levde på dødens rand, hadde den andre midler til å klare seg. Det eneste som holdt æren oppe for den fattige, var Solen.

### **Fungerende keiserhus av Tussarix**

#### ***Trollbinde Montansier***

I 1357 blir Marie-Agalé født. Hun bringes inn i en familie med lite å leve for, og sendes med årene til hovedstaden. Den kjæreste eiendelen hun har, er Solen. Her går hun i lære på *l'école d'étiquette*, og bringes etter noen år inn til det keiserlige hoffet i tjeneste hos keiserinne Montansier Tussarix, etterkommer av keiser Paul I. Marie-Agalé blir i løpet av sin tid ved hoffet kjent med den unge kansleren Armand du Ville Juno. De innleder et vennskap, og mens Armand får et øye til henne blir Marie-Agalé interessert i en av stallkarene: Roparzh Desjardins.

Marie-Agalé holder allikevel følelsene sine i sjakk. Solen gjorde henne merkbar under keiserinnens utvelgelse av en kammerpike, og Marie-Agalé bruker den i sitt spill om å vinne keiserinnens gunst. Montansiers interesse for kvinner gjør henne blind: Marie-Agalé er liten og vakker, men giftig som en slange. Som kammerpike, kommer hun tett på keiserinnen, og Marie-Agalé frister henne med noen enkle kjærtegn. Følelsene hennes for den eldre kvinnen er allikevel bare et spill for galleriet: hun neglisjerer menn som kurtiserer henne, og bruker Armand til å fjerne kvinner som står i fare for å fjerne keiserinnens interesse fra henne selv. Er det én ting Marie-Agalé ikke skal, er det å gå tilbake til rennesteinen. Hun er klar over Armands følelser for henne, og hun leker med ham for å gjøre som hun vil. Er han ute av stand til å gjøre noe, lar Marie-Agalé noen ord gå til sin øyensten Roparzh, som løsner på salen til keiserinnens jaktfølge og gjør adelskvinnene til latter for keiserinnen.

Det som til slutt får keiserinnen til å gi seg hen og gjøre Marie-Agalé til sin arving, er når hun får Solen i gave på sin femtiårsdag. Marie-Agalé har med dette knyttet keiserinnen om lillefingeren, og de neste tolv årene ter hun seg som keiserinnens brud i det private, men en underdanig kammerpike for offentligheten. Hoffet lar seg ikke lure, men de tør heller ikke gjøre noe i frykt for å bli eksponert av Armand. Noen som allikevel innynder seg med Marie-Agalé, blir en del av hennes vennekrets som får henne til å holde ut årene med den trettende keiserinnen. Monarken overlesser Marie-Agalé med gaver for å holde henne hos seg: Marie-Agalé gir nemlig små hint om at hun er blitt lei av keiserinnen, men snur om på følelsene sine for henne som glør.

Leken med katt og mus stilner når Montansier lider av et slag, og dør. I sitt testamente har hun skrevet ut sine slektninger som arvinger til tronen, og setter inn Marie-Agalé. Etter Montansiers død, tar hun tilbake Solen og setter den inn i smykket sitt.

#### ***Den bedragerske keiserinnen***

Etter Montansiers død, forkortet Marie-Agalé navnet sitt under kroningen til bare Marie. Kroningen hennes vakte sterke reaksjoner, især blant Montansiers slektninger. Før de kunne gjøre noe, hadde Marie allikevel allerede sendt vennene sine til slottene deres og fikk dem myrdet.

Armand dekket over dødsfallene, og satte inn politikere eller adelsmenn som hadde sverget sin lojalitet til ham, og ham alene. Marie hadde oppnådd det hun ønsket mest i livet, men trodde med det at hun var klarert for noen ytterligere fare. Hun var ikke klar over Armands svik: han var blitt klar over spillet Marie spilte, men han var ute av stand til å gjøre noe med Montansiers favoritt så lenge hun var i live. Med Montansiers død begynte allikevel Armand å legge planer hvordan han kunne overta posisjonen hennes; det eneste som holdt ham igjen var følelsene hans for henne.

Vennene hennes ved hoffet var enten venner fra Etiketteskolen, eller flørter i løpet av tiden hennes der. Hun opprettholdt kontakten med skolen, og da hun ble keiserinne, valgte hun seg ute en ungpike med navn Jeanne-Louise Sauveterre, en *petit princesse* av Ars, til å tjene som hennes egen kammerpike. Vennene hennes ble hennes skanse mot rykter og konspirasjoner. Hun levde allikevel et skjørt liv: ingen adelsmenn var fornøyde med en kvinne som praktisk talt kom fra bondestanden, skulle sitte på tronen!

Landets adelsmenn var usikre på hva som kunne gjøres: Marie var den siste "legitime" monarken av Tussarix, og fram til hun fikk en arving var hun trygg: Marie var klar over dette og holdt derfor fødselen av sine tvillingbastarder med Roparzh Desjardins hemmelig. For offentligheten ble det antydet at hun var med barn de første månedene, men på et tidspunkt lot kansler du Ville Juno det glippe ut at det var en sjelden sykdom som fikk magen hennes til å hovne opp, og hun trengte flere måneder med rehabilitering. Det hele var et spill for galleriet, og kansleren tok statlige avgjørelser på veiene av keiserinnen: hun hadde siste ord i alle saker.

#### ***Forløp til Mariekrigen***

*Utdypende artikkel: Mariekrigen*

Landets fyrster og hertuger fryktet en storskala konflikt ved monarkens død, og både ved kunngjøringen av hennes barn og sykdom begynte adelsmenn å spekulere hva som skulle skje videre: skulle barnet få sitte videre, men monarken fjernet? Da det viste seg å være en sykdom, var spørsmålet om hun ville overleve og hva som ville skje med nasjonen? Etter fødselen av tvillingene ble keiserinnen friskmeldt etter en måneds tid. Da hun var tilbake i spillet, følte flere fyrster seg lurt: en sjanse var gått forbi.

Samme adelsmenn satte spørsmålstegn til Maries tro på kravet av tronen. Fyrstinnen av Foix skal ha sagt: "Hvis keiserinnen vil holde noe skjult for sine adelsmenn, er hun redd for kravet sitt på tronen. Og en monark som ikke er komfortabel med posisjonen gitt dem av Vokterne, er ikke verdig den." Dette gikk raskt over hele landet, og sommeren 1396 fikk kansler du Ville Juno Marie satt i arrest. Han påsto at Marie hadde fått et tilbakefall fra sykdommen sin, og han ville ta posisjonen på nytt som hennes stedfortreder. Innen denne tiden hadde fyrstene og hertugene satt spioner ved hoffet, og de visste godt at dette var et knep for kansleren å sikre seg posisjonen. Kort tid etter var kansleren funnet død i sine gemakker på det kongelige slottet. Med kanslerens død sto nasjonen uten et reelt statsoverhode, og Mariekrigen brøt ut.

## ***Merkbare medlemmer***

* Gérard Foary, antatt grunnlegger
* Augustine Foary, første dame av Jutia
* Christophe Foary, vanæret huset Foary
* Isabeau Foary, vitnet Foary-enes totale fall
* Marie-Agalé Foary, bragte en diskutabel ære til familien
* Marguerite Foary, husets siste lederGérard Foary
(ca. 865 A.Æ. – 938 A.Æ.)Augustine Foary
(ca. 870 A.Æ. – ca. 905 A.Æ.)Isabeau Foary
(ca. 890 A.Æ. – ca. 950 A.Æ.)Christophe Foary
(ca. 895 A.Æ. – 939 A.Æ.)Marguerite Foary
(1351 A.Æ. – 1401 A.Æ.)Marie-Agalé Foary
(1357 A.Æ. – 1396 A.Æ.)

## ***Trivia***

1. *Foary* er adaptert av det engelske *Frye*, som kommer fra det gammelengelske *frig* "frihet".