Gustav III

**Gustav III**, född 13 januari (g.s.)/24 januari (n.s.) 1746, död 29 mars 1792, var Sveriges kung 1771–1792.

Han var son till Adolf Fredrik och Lovisa Ulrika, bror till Karl XIII, far till Gustav IV Adolf, och kusin till Katarina II av Ryssland. På grund av sitt stora kulturintresse – han instiftade bland annat Svenska Akademien – kallas han ibland "Teaterkungen". 1772 genomförde han Gustav III:s statskupp, då regeringen avsattes, Sveriges första politiska partier tvångsupplöstes och kungen blev i praktiken enväldig. Hans upplysta despotism bekräftades senare genom en inskränkt tryckfrihetsförordning 1774 och förenings- och säkerhetsakten 1789, som kraftigt begränsade riksdagens makt. Samtidigt liberaliserades ekonomin och strafflagstiftningen, dödsstraffet begränsades, tortyr under förhör förbjöds och tortyrkammaren i Stockholm stängdes för gott. Under inflytande av Voltaire och svenska religiösa ledare tillät han också en ny typ av religionsfrihet. Katoliker och judar tilläts att bosätta sig i riket, dock med begränsade medborgerliga rättigheter.

Hans krig mot Ryssland 1788-1790 slutade utan landvinningar eller -förluster efter slaget vid Svensksund, som blev en seger mot den ryska flottan. Gustav var personlig vän med det franska kungahuset och engagerade sig i motståndet mot den franska revolutionen och undertryckte all opposition med järnhand. Hans politik gjorde honom impopulär inom delar av adeln och det bildades en sammansvärjning för att avsätta honom. Han skadesköts vid ett attentat under en maskeradbal på Operan den 16 mars 1792 av gärningsmannen Jacob Johan Anckarström och avled några veckor senare.

Gustav III har ansetts vara en av de mest begåvade,[*källa behövs*] aktiva och kontroversiella kungarna i den svenska historien. Han har skildrats på mycket varierande sätt efter olika historikers synvinklar.

## Kunglig titel

Gustav III:s fullständiga titel på svenska löd;

*Gustaf, med Guds Nåde, Sveriges, Götes och Vendes Konung, etc., Arvinge till Norge, Hertig till Schleswig Holstein, Stormarn och Dithmarschen, Greve till Oldenburg och Delmenhorst, etc.*

## Kronprinstiden

 Fil:Ulrica Pasch - Crown Prince Gustav III of Sweden 1756.jpg
 Fil:Edsbergs slott Gula salongen sköld 2014.jpg
Gustav III, Adolf Fredriks och Lovisa Ulrikas äldste son, föddes i Kungshuset, Riddarholmen i Stockholm den 24 januari 1746 (n.s.; 13 januari g.s.). Genom sin närmaste omgivning – i första hand modern men även guvernörer, uppvaktning och lärare – gjordes han tidigt bekant med den franska upplysningsåskådningen. Gustavs utveckling påverkades ofördelaktigt av söndringen mellan hans föräldrar och lärare samt riksdagens inblandning i hans uppfostran. Med den nya omgivning som ständerna 1756 gav honom, (Carl Fredrik Scheffer blev hans guvernör), uttryckte kungaparet öppet, även i sonens närvaro, sitt missnöje, och den unge fursten hörde skarpa ord om rikets maktägande ständer.

Gustav såg sig tvungen att enligt ständernas krav gifta sig med Sofia Magdalena av Danmark (1766) men kom därigenom i ett spänt förhållande till sin mor, som fattat motvilja mot den danska prinsessan. Redan som kronprins deltog han, inte utan avund från moderns sida, i hovpartiets ledning och framträdde mer och mer som de konstitutionellt och nationellt sinnade svenskarnas hopp. Han tog livligt del i de förhandlingar mellan de förenade hov- och hattpartierna och franske ambassadören som föregick 1769 års riksdag och bidrog i väsentlig mån till att förmå Adolf Fredrik att avsäga sig kronan under Decemberkrisen 1768 för att framtvinga en urtima riksdags sammankallande och förbättring av statsskicket.

År 1766 gifte sig kronprins Gustav och den danska prinsessan  Sofia Magdalena (1746–1813). Vigselakten ägde rum den 1 oktober på Christiansborgs slott i Köpenhamn utan brudgummens närvaro. På sin färd till Stockholm möttes Sofia Magdalena några dagar senare av kronprinsen i Helsingborg för att tillsammans med honom fortsätta resan.

## Kung Gustav III

### Gustav III bestiger tronen

*Huvudartikel: **Skriptfel: Modulen "String" finns inte.***
 Fil:Gustav IIIs coronation StockholmStorkyrkan com.jpg
Vid sin faders död den 12 februari 1771 befann sig Gustav i Paris och utverkade där åt sig franska regeringens löfte om bistånd vid den förestående riksdagen. Den gamle Ludvig XV gav honom dock rådet att i första hand försöka försona partierna och förmå dem till att arbeta gemensamt för rikets räddning under kungamaktens ledning. Under sådana förebud firades den 29 maj 1772 Gustav III:s kröning i Storkyrkan.

### Statskupp och stärkt kungamakt

*Huvudartikel: **Skriptfel: Modulen "String" finns inte.***
 Fil:Gustav IIIs revolutionsuniform - Livrustkammaren - 47787.tif
I Jacob Magnus Sprengtporten och Johan Christopher Toll fann Gustav skickliga och nitiska medhjälpare, som åtog sig att uppmana Finland och Skåne till uppror mot regeringen. Då emellertid det skånska upproret utbröt i förtid och mösspartiet fick kännedom om detta, vågade kungen inte som avtalat invänta Sprengtportens återkomst från Finland, utan genomförde på egen hand statsvälvningen i huvudstaden. Med garnisonens bistånd arresterades rikets råd och de förnämsta riksdagsmännen av mösspartiet den 19 augusti 1772, och två dagar därefter fick ständerna bekräfta en av kungen utarbetad ny regeringsform, 1772 års regeringsform, varefter de flesta av de fängslade frigavs.

 Fil:Gustav IIIs kröningsstövel. Sporre. Skor ger mer - Livrustkammaren - 57973.tif
Genom den nya, till sitt innehåll obestämda och svävande regeringsformen lades maktens tyngdpunkt i händerna på kungen, som fick tämligen stort utrymme för sin personliga verksamhet, men till en början återställdes dock jämvikten mellan statsmakterna. Det sätt som Gustav under de första åren använde denna nyförvärvade makt gav honom i rikt mått folkets kärlek. Omgiven av män, såsom bröderna Carl Fredrik och Ulrik Scheffer, Johan Liljencrants, Carl Sparre, Henrik af Trolle med flera, vidtog han mängd förbättringar på nästan alla samhällslivets områden: tortyrens avskaffande (1772), förbättring av allmänna hälsovården, rensning från missbruk i förvaltningen och i samband med detta nya förbättrade lönestater för rikets ämbetsmän, spannmålshandelns frigivning (1775 och 1780), inrättande av en diskont (1773), armén och flottan satta i förbättrat skick, initiativ till mildrad strafflag samt framför allt den med stor skicklighet utförda myntrealisationen 1777. I samband med att tortyren avskaffades, infördes istället ett institut som innebar att den misstänkte sattes i fängelse på obegränsad tid tills vederbörande bekände.

1777 blev han den första statschefen i världen att erkänna USA som ny stat. Han hade detta att säga om Amerikanska revolutionen redan i oktober 1776:

*Det är ett så intressant skådespel att se en stat som skapar sig själv, att jag – om jag nu inte var den jag är – skulle bege mig till Amerika för att på nära håll följa alla faser i denna nya republiks tillkomst. – Detta är kanske Amerikas århundrade. Den nya republiken, som knappast har en bättre sammansatt befolkning än Rom hade till att börja med, kanske en dag kommer att utnyttja Europa, på samma sätt som Europa i två sekler har utnyttjat Amerika. Hur som helst kan jag inte låta bli att beundra deras mod och livligt gilla deras djärvhet.*
Gustav III grundade städerna Tammerfors 1779, Kaskö 1785, Kuopio 1785 och Östersund 1786.

### Upplyst despotism och opposition mot kungen

Liksom många andra av 1700-talets kungligheter var Gustav III influerad av de franska upplysningsfilosoferna. Han var väl förtrogen med tidens tänkare och hade som kronprins brevväxlat med Voltaire. Han var angelägen om att i sin kungagärning förena sin stärkta kungamakt med upplysningens idéer om tolerans och frihet. Men han var inte bara upplyst utan också en despot. Han betraktade sig själv som en sann tryckfrihetsvän och uppmuntrade publikationer i samhällsnyttiga ämnen, men när oppositionen mot honom växte sig starkare drog han sig inte för att inskränka tryckfriheten. 1774 utfärdades en ny tryckfrihetsförordning som innehöll en rad begränsningar jämfört med den tidigare förordningen från 1766.

Redan vid riksdagen 1778 framträdde början till en ny opposition, som kritiserade flera av kungens åtgärder och framför allt riktade sig mot hans växande benägenhet för envälde. Gustav III var emot dödsstraff och utfärdade 1778 en lag som stadgade att samtliga dödsstraff skulle underställas kungen. Sedan underlät han helt att utdöma några dödsstraff. Detta tolkades av hans kritiker som en otillbörlig mildhet i sedlighetsmål, eftersom sodomi var ett av de brott som renderade dödsstraff. Det fanns de som menade att detta hängde samman med hans egen inblandning i sodomi och tribadism, kungen antogs ha sexuellt umgänge med män. Inget tillförlitligt belägg finns emellertid i sakliga historiska källor för ett sådant antagande.

 Fil:Gustav III of Sweden c 1785 by Lorens Pasch the Younger.jpg
### Utrikespolitik och krigsplaner

De nödår som inträdde med den sällsynt långvariga missväxt som började 1780 bidrog till att fördystra stämningen. Kungens intresse för det inre reformarbetet blev allt mindre och riktades i stället mot nya uppgifter utåt. Så länge den försiktige Ulrik Scheffer ledde utrikespolitiken hölls dock Gustavs tendenser tillbaka. Efter Scheffers avgång 1783 blev Gustav i egentligaste mening sin egen utrikesminister. De äldre rådgivarna trädde efter hand alla tillbaka för nya män, bland vilka under de närmaste åren Toll och senare Gustaf Mauritz Armfelt och Evert Taube framstår som mest inflytelserika. Gustavs första erövringsplan var riktad mot Norge, som han hoppades kunna erövra från Danmark genom ett plötsligt anfall. Ett problem var emellertid att Danmark var allierat med Ryssland. Vid ett personligt möte med sin kusin kejsarinnan Katarina II av Ryssland i Fredrikshamn 1783 sökte Gustav beveka henne att avstå inblandning i ett eventuellt svenskt-danskt krig. Vid Katarinas bestämda vägran att överge Danmark strandade hela planen, och Gustav begav sig i stället utomlands på en långvarig resa, under vilken han besökte företrädesvis Italien och Frankrike (1783–1784). I Paris förvärvade han kolonin Svenska S:t Barthélemy.

Från denna tid såg han i Ryssland sin främste fiende och väntade endast på ett gynnsamt tillfälle att angripa landet. Gustavs krigspolitik gav ökad fart åt oppositionen, som även trängt in bland de ofrälse stånden. Slöseriet och lättsinnet vid hovet, den begynnande skuldsättningen utan ständernas bifall, det avstannande reformarbetet, växande godtycke vid befordringar och ökningen av andra missbruk i förvaltningen (pastoratshandeln) med mera, gjorde oppositionen allt kraftigare. I spetsen för denna stod den gamle partichefen greve Axel von Fersen d.ä., och vid 1786 års riksdag gavs missnöjet luft genom avslag på nästan alla Gustavs propositioner. I stället för att försöka kompromissa med oppositionen valde Gustav att ännu ivrigare söka sin räddning ur alla svårigheter genom ett lyckosamt krig. Förbindelsen mellan den fanatiska delen av adelsoppositionen och ryske ministern och begynnande separatistiska stämplingar i Finland, ledda av Göran Magnus Sprengtporten, som i slutet av 1786 övergick i rysk tjänst, ökade faran i Gustavs läge. Sverige syntes nästan återkastat i frihetstidens elände. Gustav hälsade därför underrättelsen om ett rysk-turkiskt krigsutbrott på hösten 1787 med glädje. Han var från början besluten att begagna tillfället, och våren 1788 började i djupaste hemlighet en upprustning.

### Ryska kriget 1788–1790

*Huvudartikel: **Skriptfel: Modulen "String" finns inte.***
 Fil:Johan Tietrich Schoultz målning Slaget vid Svensksund.jpg
Utan säkra förbindelser med andra länder och utan trygghet från Danmark, som han förgäves sökt vinna för sig genom ett personligt besök i Köpenhamn på senhösten 1787, lät Gustav i slutet av juni 1788 sina trupper gå över ryska gränsen utan föregående krigsförklaring, under förevändning av ett obetydligt gränstumult arrangerat av honom själv. Gustavs plan att genom överrumpling bemäktiga sig Sankt Petersburg gick emellertid om intet, då hertig Karl i slaget vid Hogland i juli inte lyckades krossa den ryska flottan, och hans försök att erövra gränsfästningen Fredrikshamn misslyckades, bland annat till följd av det myteri, Anjalaförbundet, som i augusti utbröt inom officerskåren. Danmarks anfall på Sverige – det så kallade Teaterkriget – vid denna tid syntes råga måttet av olyckan, men gav Gustav tillfälle att med heder lämna Finland och att vädja till det svenska folkets patriotism. Det finska officersupproret, som inte fick tillräckligt stöd från Ryssland, föll samman av sig självt inför den allmänna domen; på hösten kunde Gustav arrestera dess främsta män och i december utfärda kallelse till rikets ständer att sammankomma i Stockholm följande år. Då adeln här fortsatte sin kamp mot kungen och sökte förhindra att ständerna hjälpte honom i hans finansiella trångmål lät Gustav plötsligen, i februari 1789, arrestera riddarhusets främsta män (Axel von Fersen d.ä., Charles De Geer, Claes de Frietzky med flera) och genomdrev med de ofrälse ståndens hjälp trots adelns protester en ny grundlag, *Förenings- och säkerhetsakten*, som utvidgade kungens makt, nästan till envälde.

Kriget, som vilat under vintermånaderna, uppflammade därefter på nytt och fortgick under omväxlande segrar och nederlag under de följande två åren. Gustav hade själv inga fältherreegenskaper, men tog livlig personlig del i krigshändelserna och hemförde själv några mindre segrar till lands: slaget vid Uttismalm i juni 1789 och slaget vid Valkeala i april 1790, samt till sjöss över en rysk skärgårdseskader i slaget vid Fredrikshamn i maj 1790. Den 9 juli stod Slaget vid Svensksund som är Sveriges största marina seger någonsin. Freden i Värälä den 14 augusti 1790 förverkligade inte Gustavs erövringsdrömmar.

### Nya krigsplaner

Gustav III såg en ära i att bli ansedd som en stor krigarkung och började genast dra upp nya krigsplaner. Personlig vänskap med den franska kungafamiljen, fruktan för de revolutionära idéerna och begäret att spela en lysande roll i Europa väckte tanken hos honom att bilda en koalition av Europas furstar för att hejda eller kväva revolutionen i Frankrike och återupprätta monarkin i Frankrike. För att uppnå detta mål drog han sig inte för att sluta förbund med sin gamla fiende Katarina, men detta kom sig även av behovet av subsidier och i hopp om ökad trygghet från rysk sida. Hans plan ledde dock inte till något resultat, eftersom den inte fick tillräcklig uppmärksamhet hos de stora makterna, och på egen hand kunde Gustav ingenting uträtta.

### Mordet på Gustav III

*Huvudartikel: **Skriptfel: Modulen "String" finns inte.***
 Fil:Polismusset Gustav III.jpg
 Fil:GIII maskeraddräkt.jpg
Gustav III:s krig mot Ryssland och genomförandet av Förenings- och säkerhetsakten 1789, vilken i praktiken gjorde kungen till envåldshärskare, bidrog till att öka det hat mot Gustav III som funnits på många håll inom adeln ända sedan statskuppen 1772. Under vintern 1791–1792 bildades en sammansvärjning inom adeln, vars syfte var att mörda kungen och reformera regeringssättet. I spetsen för mordplanen stod Jacob Johan Anckarström, Adolph Ribbing och Claes Fredrik Horn, för de konstitutionella reformplanerna bröderna Jacob och Johan von Engeström, Carl Pontus Lilliehorn, Johan Ture Bielke och Carl Fredrik Pechlin. Intrigen i sin helhet leddes tydligen av den sistnämnde. Även häradshövdingen Anders Nordell ansågs av samtiden ha legat bakom attentatsplanerna, då han ofta hade kritiserat Gustav III och kände Anckarström väl i egenskap av hans juridiska rådgivare. Nordell blev förhörd av polisen men friades i brist på bevis, men blev fråntagen sitt domarämbete.

Attentatet mot kungen skedde under en maskeradbal på operan i Stockholm den 16 mars 1792. Kungen hade samma kväll då han och några av hans vänner intagit en supé i den så kallade Kungsvåningens Drabantsal, fått ett varningsbrev från Carl Pontus Lilliehorn. Gustaf läste igenom brevet, stoppade det på sig, men beslöt att ändå gå ner till balen. Efter middagen visade kungen brevet för sin vän Hans Henric von Essen som blev mycket upprörd och bad honom att inte gå ner. Kungen svarade då "Skola de få tro, att jag är rädd?". Han klädde på sig sin mask, trekantiga hatt och den tunna venetianska sidenkappan. På bröstet var kungens ordensstjärnor fullt synliga. Kungen och von Essen gick arm i arm ned från den kungliga logen, förbi första raden, och ut på operans scen. Snart omringades de av fem svartklädda män med vita masker. En av dem sade till kungen på franska; *"Bonsoir, beau masque!"* ("God afton, vackre mask!"), varpå Anckarström drog fram sin ena pistol och avlossade den på nära håll. Skottet träffade kungen i ryggslutet.

Kungen vacklade till, måste stödja sig på von Essen, och sade på franska; *"Ah! Je suis blessé, tirez-moi d'ici et arrêtez-le"* ("Aj! Jag är sårad, ta mig härifrån och fånga honom!"). Samtidigt började de sammansvurna ropa "Elden är lös!", detta för att skapa panik för att kunna fly. Baron von Essen hade dock redan beordrat att dörrarna skulle stängas och alla gäster undersökas innan de fick lämna platsen, vilket ledde till att flera av de skyldiga kunde fångas redan efter några dagar. Anckarström arresterades redan morgonen därpå, och erkände sig skyldig vid första förhöret. Trots att listan över de skyldiga kunde göras beslöt man att göra ett begränsat antal skyldiga. Straffet varierade för de inblandade, vissa fängslades på livstid medan andra landsförvisades. Anckarström fick stå som syndabock inför folket, och dömdes till skamstraff och dödsstraff. Han avrättades på Galgbacken på Hammarbyhöjden den 27 april 1792.

Kungen avled i sviterna av blodförgiftning och lunginflammation den 29 mars 1792 i paradsängkammaren på Stockholms slott. Hans sista ord blev *Jag är så sömnig, och jag vill försöka vila mig litet grann*.

Gustav III ligger begraven i Riddarholmskyrkan i Stockholm.

## Gustav III:s person och familjeförhållanden

 Fil:Pilo Swedish Queen Consort.jpg
Gustavs familjeförhållanden var olyckliga, han uttryckte själv att det *"blivit honom förbehållet att känna sorger, för vilka den ringaste av hans undersåtar var fritagen"*. År 1766 hade han ingått ett konvenansäktenskap med prinsessan Sofia Magdalena av Danmark (1746-1813), men han fick aldrig någon nära kontakt med henne.

I juli-september 1768 hade Gustav sitt livs enda kärleksaffär, med Charlotte du Riez (född De Geer), men förhållandet tog slut då Gustav insåg att hon var otrogen mot honom. Brevväxlingen mellan dem båda finns bevarad i Uppsala universitetsbibliotek. (Förhållandets karaktär har dock av vissa historiker senare ifrågasatts.)

Länge behandlade han sin gemål med stor kallsinnighet, men 1775 åstadkom förste hovstallmästaren Adolf Fredrik Munck ett närmande mellan makarna, och 1778 föddes en tronföljare. Det spända förhållande som alltsedan 1766 (med ett kort uppehåll 1772) rådde mellan kungen och hans mor förvärrades vid denna tid, då hon gav fart åt ett då gängse rykte att Munck var far till det barn, Gustav IV Adolf, som drottningen skulle föda. 1782 fick kungaparet ytterligare en son, som emellertid avled året därpå.

### Barn

* Gustav IV Adolf (1778–1837) (f. *Gustaf Adolph*), svensk kung 1792–1809
* Karl Gustav, (1782–1783) hertig av Småland

## Kulturfrämjande

 Fil:Drottningholm Slottsteater 2002.jpg
För vitterhet och konst var Gustavs regering en gynnsam tid, och det uppsving som innan detta börjat under frihetstiden befordrades ivrigt av Gustav. Uppfostrad i den franska smakriktningen och i allmänhet hyllande dess lagar, strävade han emellertid efter att uppmuntra en, åtminstone till innehållet, nationell svensk litteratur och konst. Till den bildande konsten hade han förvärvat sig kärlek inte endast på rent teoretisk väg, utan även som utövande dilettant i tecknings- och etsningskonsten.

Som ett drag mot befolkningens överdådiga tävlan i klädlyx uppfann kungen 1778 den Nationella dräkten.

För ett *Äreminne öfver Riks Rådet och Fält Marskalken Lennart Torstenson*, den av Gustav instiftade Svenska Akademiens första tävlingsämne, vann Gustav 1786 denna akademis stora pris. Genom sina riksdagstal och andra anföranden visade Gustav sig vara en av Sveriges yppersta politiska talare. *Konung Gustaf III:s skrifter i politiska och vittra ämnen; tillika med dess brefvexling* utgavs 1806-12 av Johan Gabriel Oxenstierna (i två upplagor, en fransk och en fransk-svensk). Om hans efterlämnade historiska skrifter, se *Gustavianska papperen*. Mer än genom eget författarskap eller egen konstutövning verkade Gustav för den svenska vitterheten och konsten genom den uppmuntran och det ekonomiska understöd som han skänkte deras idkare, samt genom stiftandet eller återupprättandet av flera institutioner, såsom Musikaliska akademien (1771), Målar- och bildhuggarakademien (1773), Svenska Akademien (1786) samt Vitterhets- historie- och antikvitetsakademien (1786).

1773 lades grunden till Svenska Operan och 1782 invigdes Kungliga teatern, sedermera dagens Kungliga Operan med ett av världens äldsta balettkompanier, Kungliga Baletten från 1773. Efter några tidigare hovteaterförsök instiftade 1782 kungen också *Förbättringssällskapet för svenska språket* med uppgift att utarbeta grunderna för talteater på svenska språket (i stället för den brukliga franskan) och i två faser 1787-1788 grundades så den svenska nationalscenen för talteater på svenska, Kungliga Svenska Dramatiska Teatern, sedermera dagens Kungliga Dramatiska Teatern.

Gustav III beskyddade inte bara de svenska konstnärerna, utan inkallade även framstående utlänningar, bland andra Louis Jean Desprez, Louis Masreliez, Johann Gottlieb Naumann, och förvärvade genom inköp (i synnerhet under sin italienska resa, 1783-84) en mängd antika skulpturarbeten av stort konstvärde för statens räkning, vilka idag ingår i Gustav III:s antikmuseum som återinvigdes 1958. En staty över Gustav III, modellerad av Johan Tobias Sergel, restes i Stockholm 1808.

Gustav III är idag en av Sveriges mest välkända kungar. Det har skrivits många böcker om honom och åtskilliga drama- och dokumentärfilmer har gjorts om honom på TV. Den italienske kompositören Giuseppe Verdi baserade 1859, under viss förklädnad, sin kända opera *Maskeradbalen* på mordet på Gustav III.

## Teater

Det brinnande personliga teaterintresset blev inte sällan en komplikation för Gustav, både vad gäller hans anseende som kung och tidsfördelningen mellan ämbetets plikter och teaterkonsten. Kungen önskade själv leda teaterverksamheten vid såväl Drottningholms slottsteater som operan vid Kungliga teatern och slottsteatern på Gripsholms slott och var i hög grad verksam som såväl dramatiker som aktör och även regissör så ofta som tillfälle bjöds. Sina första pjäser skrev han på franska redan som barn. En första komedi, *Le jeune Seigneur*, är daterad 1756 och skildrar med munter självironi hans egen vardag som tioårig gosse, som hellre spelar teater än ägnar sig åt de studier hans guvernör söker få honom att koncentrera sig på.

Därefter följde ett stort antal skådespel, operalibretti och divertissement, flera historiska skådespel, inte sällan med Johan Henric Kellgren som medförfattare, såsom *Gustaf Adolphs ädelmod* (1783), *Helmfelt* (1783), *Gustaf Adolph och Ebba Brahe* (1783), *Drottning Christina* (1784), *Gustaf Wasa* (1786; även som operan *Gustaf Wasa* med musik av Johann Gottlieb Naumann) , men också verk med utländska eller dolt personliga motiv. De sista pjäserna ger goda inblickar i författarens eget liv, familjeproblem och svårigheter i ämbetet, om än förtäckt. Med komedierna *Den ena för den andra* (1788) och *Födelsedagen* (1789) ville han skildra borgerskapets livsmiljöer och vinna deras gillande i konflikterna med adeln. *Alexis Michelowitch och Natalia Narischkin* (1789) och den sista fullbordade pjäsen, *Den svartsjuke neapolitanaren* (1789), är personliga, utlämnande dramer om relationsproblem, isolering och konflikter, med en intensiv längtan efter att bli älskad som människa. (Oscar Levertin beskriver mycket av detta i sina böcker om kungen, hans teaterverksamhet och hans tid.)

### Gustav III:s dramatik

* Le jeune seigneur
* La mort de Henri IV
* Coriolanus
* Thetis och Pelée
* Birger Jarl och Mechtild
* Aeneas i Carthago
* Gustaf Adolphs ädelmod
* Helmfelt
* Frigga
* Gustaf Adolph och Ebba Brahe
* Drottning Christina
* Sune Jarl
* Gustaf Wasa
* Siri Brahe
* Den ena för den andra
* Den bedragne Bachan
* Alexis Michaelowitsch och Natalia Narischkin
* Födelsedagen
* Den svartsjuke neapolitanaren

**Bevarade dramatiska fragment i övrigt**

* Ingri Folkunge och Sverker
* Fale Bure och Siri Folkunge
* Folke Algotsson och Ingri Folkunge
* Torkel Knutssons död
* Nyköpings gästabud
* Erik XII:s död
* Engelbrekt
* Christina Gyllenstjerna eller Det stockholmska blodbadet
* Daljunkaren
* Jacob de la Gardie i Nowgorod
* Banérs död
* Demogorgons dotter
* Karnevalen i Venedig
* Mercure på Parnassen
* Atalibas död
* Oedipe i Colone
* Alsindor och Roger

## Galleri

Gustav III.jpgGustav III, i sin kröningsdräkt, målad av Lorens Pasch d.y.Gustav III Sweden.jpgGustav III i drabantkårens uniform, såsom han såg ut på Revolutionsdagen den 19 augusti 1772. Avmålad 1777 av Lorens Pasch d.y.Gustav IIIs revolutionsuniform - Livrustkammaren - 47787.tifGustav III:s uniform från statskuppen. Livrustkammaren.Gustav III, King of Sweden, and his brothers.jpgTre bröder. Gustav III i guldfärgad rock till vänster med bröderna prins Fredrik Adolf och prins Karl, sedermera kung Karl XIII.Gustav III of Sweden 1.jpgGustav III, i sin kröningsdräkt, avmålad 1777 av Alexander RoslinBilägersdräkt - Livrustkammaren - 22116.tifGustav III:s bilägersdräkt, 1766.Gustav III statue Skeppsbron March 2007.JPGGustav III:s staty på Skeppsbron i Stockholm den 3 mars 2007. Kungen är klädd i Svenska dräkten.GustavIII.jpgGustav III år 1772. Porträttet (målat av Alexander Roslin) visar monarken iförd Serafimerorden (blått band och kraschan), Nordstjärneorden (svart band) samt Vasaorden. Han avbildas med en vit armbindel, som blev en officersuniformsdetalj efter den oblodiga statsvälvningen 1772.Sofia Magdalena, Gustav III och Adolf Fredrik Munck.jpgCarl August Ehrensvärds nidbild av Gustav III:s första samlag med sin hustru. Från vänster Sofia Magdalena, Gustav III och Adolf Fredrik Munck.Porträtt av Gustav III - Livrustkammaren - 12890.tifPorträtt av Gustav III, iklädd den Lilla Serafimerdräkten, 1780-talet.Gustav IIIs ceremonidräkt - Livrustkammaren - 64937.tifGustav III:s ceremonidräkt.Gustav IIIs känga - Livrustkammaren - 58310.tifGustav III:s stövletter, tillhör hans ceremonidräkt.Servis - Hallwylska museet - 87127.tifMeissenservis med Gustav III, tillverkad 1772-1774.
## Kulturverk om Gustav III

* *Gustafs skål* (1772), hyllningsvisa av Carl Michael Bellman
* *Drottningens juvelsmycke* i *Törnrosens bok* (1834), bok och skådespels-dramatisering av Carl Jonas Love Almqvist
* *Syskonen eller Hattarnas och mössornas sista strid (1848), skådespel av Carl Fredrik Ridderstad*
* *Fyra dagar av konung Gustaf III:s regering* (1850), folkligt skådespel av Jeanette Granberg
* *Maskeradbalen* (1859), opera av Giuseppe Verdi baserad på Gustav III
* *En konung* (1870), ärofullt skådespel (erhöll pris av Svenska akademien) av Oscar Wijkander
* *Gustav III* (1902), skådespel av August Strindberg
* *En afton hos Gustaf III på Stockholms slott* (1925), kortfilm med Gösta Ekman den äldre och personer ur Stockholms socitet till förmån för Röda korset
* *Två konungar* (1925), långfilm i regi av Elis Ellis, tillika filmmanus med Henning Ohlson
* *Kungajakt* (1944), långfilm i regi av Alf Sjöberg, tillika manusförfattare jämte Karl Ragnar Gierow
* *Tintomara* (1973), opera av Lars Johan Werle och Leif Söderström efter Carl Jonas Love Almqvists bok *Drottningens juvelsmycke*
* *Gustav III* (1974), TV-produktion av Strindbergs drama i regi av Johan Bergenstråhle, Sveriges Television
* *Gustav III - teaterkung och drömmare* (1983), TV-film av Inger Åby, Sveriges Television
* *Sammansvärjningen* (1986), TV-drama i tre delar om kungamordet, av Olle Häger och Hans Villius, Sveriges Television
* *Maskeraden*, skådespel av Sven Delblanc, TV-teater 1992 (SVT) och 2009 (TV4)
* *Gustav III:s äktenskap* (2001), mini-TV-serie i två delar, skriven av Klas Östergren, SVT
* *Gustaf III*, opera, den via nyöppnade arkiv rekonstruerade ursprungsversionen av Verdis *Maskeradbalen*, uruppförd på Göteborgsoperan 2002
* *Gustaf III & Dramaten*, skådespel av Staffan Roos, Dramaten, uruppförd på Kungliga slottet 2002
* *Gustav III*, balett av Patrice Bart och Erik Näslund med musik av Carl Maria von Weber och Joseph Martin Kraus, urpremiär med Kungliga Baletten på Kungliga Operan 2008
* *Mordet på min pappa kungen*, skådespel av Bobo Lundén, uruppfört i Hagaparken 2008
* *Teaterkungen*, musikalbum och musikalisk föreställning av Stefan Andersson från 2011

## Se även

* Hagaparken, Gustav III:s lustpark i engelsk parkstil

## Referenser

### Noter

1. ↑ *Den stora rollen, kung Gustaf III spelad av honom själv*, Erik Lönnroth, Svenska Akademien & Norstedts, 1986
2. ↑ Titles of European hereditary rulers
3. ↑ Anna Klerkäng & Roy T. Haverkamp *Sweden - America's First Friend*, Örebro & Stockholm 1958 s. 4 & 8
4. ↑ Brev till grevinnan de Boufflers 1776-10-18 utgivet 1992 av Svenska Akademiens professor Gunnar von Proschwitz ISBN 91-7119-079-1 s. 149.
5. ↑ red. Söderström, Göran., Eva Borgström*"Sympatiens hemlighetsfulla makt",* ISBN 91-7031-095-5, Centraltryckeriet AB, 199, Borås, sid 38. — Eva Borgström *Recension av 'Sympatiens hemlighetsfulla makt'* , i "Feministiskt perspektiv" Göteborg, (1999:3, s.56-58) ISSN 1403 1477.
6. ↑  *Den stora rollen, kung Gustaf III spelad av honom själv*, Erik Lönnroth, Svenska Akademien & Norstedts, 1986 sid 61
7. ↑  *Gustaf III Mannen bakom myten*, Gunnar von Proschwitz, Wiken, 1992 sid 465
8. ↑ von Proschwitz, Gunnar (1992). Mall:Italiclink. Höganäs: **Skriptfel: Modulen "String" finns inte.**. Sid. 417. Mall:Libris post. ISBN 91-7119-079-1
9. ↑  Nationella dräkten *En studie kring Gustaf III:s dräktreform 1778*, Eva Bergman, Nordiska Museets Handlingar 8, Stockholm, 1938
10. ↑ Göteborgsoperan, om Verdis opera "Gustav III"

## Vidare läsning

* Fersen, Axel von (1869-1870). Mall:Italiclink. Stockholm: **Skriptfel: Modulen "String" finns inte.**. Mall:Libris post. http://runeberg.org/favfhiskr/3/
* Beth Hennings: *Gustav III: En biografi* (1957)
* Erik Lönnroth: Den stora rollen. Kung Gustaf III spelad av honom själv (1986)
* Leif Landen: *Gustaf III* ISBN 91-46-21000-8 (2004)
* Lars Ericson Wolke: *Mordet på Gustav III* ISBN 978-91-85377-05-3 (2005)
* Oscar Levertin: *Gustaf III som dramatisk författare*, 1894
* Oscar Levertin: *Från Gustaf III:s dagar* (1896) fulltext
* Oscar Levertin: *Teater och drama under Gustaf III*

## Externa länkar

* Wikimedia Commons har media som rör Gustav III.Bilder & media

Mall:Wikisource

* Litteraturbanken har verk av Gustaf III
* Dramawebben har pjäser av Gustaf III
* Gustav III på Historiesajten
* Johan Norberg, 2006-11-27, "Gustav III " från GustavIII.Kunskaper.nu Korta fakta om Gustav III.
* Konung Gustaf III:s efterlemnade och femtio år efter hans död öppnade Papper. Sammanställning av E. G. Geijer (1843, 1876).