Стінгар-Амал Кривавий клинок

**Стінгар-Амал "Кривавий Клинок"** - мисливець, мандрівник і воїн. Стінгар є представником раси Адар.

## **Епоха кланів(раннє життя)**

Немає мабуть серед всіх адарів нині живущих того чий життєвий шлях був би більш складний ніж у Стінгара. Коли його селище було спалене ворогуючим кланом а його самого відали в рабство. Клан "Полумяних списів" до якого він колись належав був знищенний і зараз Стінглар залишається єдиним  представником данного клану у всьому безмежному Омені.

У 7 років його почали тренувати на гладіатора адари з клану Чорної гори які практикували бої на арені у славу своїх богів. Він 10 років був рабом у одного заможного адара...Бився і здобував славу на потіху публіки.

Одного разу, 17-ти річного Стігніра побачив адар на ім'я Аргонт який в той час заробляв собі на життя будучи найманцем у різних кланів. Йому стало шкода юнака який весь свій вік пробув рабом-гладіатором.Аргонт домігся звільнення Стінгара з рабства і з того часу вони мандрували разом. Наступні 10 років Стігнір і Аргонт пройшли разом... Разом вони і помстились вождю клана Чорної гори який і знищив село Стінгара і захопив його в рабство коли той був дитиною. Стінгар переміг свого ворога в чесній дуелі як і прийнято в народі адар. Пройшов час і одного разу під час суточки на одному із трактів Аргонта поранило списом у живіт. Стінгар доглядав свого друга довгі місяці але та і не зміг його врятувати.Після цього Стінгар усвідомив що він лишився один. Його найближчий соратник загинув і все що у нього лишилось це бойова сокира та лук зі десятком стріл.З цього моменту Стінгар поховавши зі всіма почестями друга відправився на широку дорогу у пошуках легкого заробітку.

Пройшов час, Стінгар молодий 17 річний адар пішов найманцем у військо іншого правителя Гувалірду Рактаза Зламане ікло який якраз почав війну проти іншого клану. Війна тривала 3 роки. Там Стінгар набрався досвіду і заслужив повагу у війську. А потім стався великий Катаклізм...Омен змінився,але разом із цим дуже багато рас і народів зникло. Після Катаклізму адар залишилось дуже мало. Вже не було тих чисельних кланів та плодючих земель на яких вони жили. Стінгар був одним із перших мігрантів на новий Гувальрід...

## Наслідки Катаклізму

В день Катаклізму Стінгар був на далекому острові що знаходиться біля сучасного материка Кропферу. Він стояв на скелі біля моря аж раптом почув надпотужний звук грому, небо розкололось, земля задрижала острів на якому стояв молодий воїн почало затоплювати,але Стінгар не розгубився він швидко стрибнув зі скелі в море доплив до найближчого човна і енергійно запрацювавши веслом почав відалятись від берега. Дванадцять днів пробув він у відкритому морі.

Без їжі і води,терплячи численні шторми та інші наслідки катаклізму Стінгар нарешті доплив до пустельного берега. Він не знав де він знаходиться,в нього не було ні зброї ні води ні їжі,тому йому нічого не залишалось робити як просуватися вглиб нової землі сподіваючись лише на свою долю. Під вечір другого дня своїх мандрів по новій землі він знесилено сів на камінь біля одного з піщаних валунів, думаючи що вже на цьому камені настане кінець його мандрам,раптом він відчув що хтось дуже швидко до нього наближається. Стінгар швидко встав і якраз у той момент стригой (а це був саме він) спробував вдарити своїм мечем по шиї адара. Стінгар швидко ухилився,перхопив руку з мечем,потім вдарив головою упиря в його щелепу,вирвав з руки стригоя меч і добив ударом згори.Після цього настала тиша...Ледь уникнувши смерті Стінгар стискав до болю в пацях кривий меч стригоя. Незважаючи на втому він розумів що він тут не один і хоч Стінгар і був досвіченним і бувалим воїном тут у цій пустелі йому дісно стало моторошно. Але робити не було що тому він пішов далі вглиб цієї мертвої землі.

Коли він підійшов до руїн храму що виднілись за скелею на нього звідти одразу ж напала група стригоїв озброєних списами,мечами і кинджалами. Стінгар відбивався як міг, але отримав два поранення списом в руку та в груди. Адарі славляться своєю витримкою перед болем та швидкою регенерацією тому незважаючи на втому та голод і ще й ховаючись від кровожерливих упирів Стінгар діствіся іншої скелі де і перечекав поки вороги відійдуть від нього. Вночі наступного дня молодий адар таки дістався храму. Всередені на дивно темно не було. Скрізь висіли невеликі смолоскипи тому Стінгар міг роздивитись навколо. А навколо лежали кістки людей і тварин,уламки зброї та кольчуг а у кімнаті навпроти куди зайшов адар було цілі гори золота. Стігар заходив туди дуже обережно,стригоїв навколо видно не було зате посеред золота стояв трон. А на ньому сидів скелет у обладнунку тримаючи у руках жезил. Побачивши непроханого гостя скелет піднявся повільно з трону,похитуючись підняв свій жезил та почав говорити мовою яку Стінгар не розумів. А скелет цей виявився могутнім некромантом бо наступної миті по Стінгару прилетіло потужним поривом магії, а навколо почали з'являтись стригої та інша нежить. Стінгар встав,підняв свій меч,розурубав навпіл стригоя що вже підносив сокиру над головою адара,потім Стінгар підібрав цю саму сокиру і кинув у некроманта,а саме цілячись у його жезл. Сокира влучила саме туди куди потрібно. Жезл розколовся навпіл і знову великий порив магії вдарив Стінгара та відкинув його у кінець зали. Всі стригої одразу зникли ,а некромант знову став звичайним скелетом що важко впав на свій трон. І лише уламки жезла вказували на те що колись тут була темна магія. А Стінгар прокинувся на піску вже без зброї,він подивився на завалений храм і намагаючись встати зрозумів що рани які він отримав від стригоїв біля цього ж храму таки виявились серйозними. Стінгару було зле. Він якось доповз до берега та втратив свідомість...

І це міг би бути вже кінець якби не виявилось що його врятували невелика група адар вцілілих після катаклізму,вони лікували Стінгара довгі місяці які вони пробули в морі і нарешті коли Стінгарові рани вже зажили а гарячка минула він зміг поговорити з ними. Як виявилось згодом Стінгар під час своїх мандрів по морю якимось чином потрапив у якись магічний вир внаслідок якого він опинився майже на 100 років після самого великого Катаклізму тож тепер молодий адар опинився у абсолютно новому Омені який змінився назавжди. Адари які його врятували були також з Гувальріду але зараз Гувальрід був вже не той що до великого Катаклізму бо замість пишних лісів і мальовничих гір Гувальрід тепер це похмура і покрита снігом та льодом земля яка є домівкою для адарів, йотуннів, ундмерів та о'отанів.

## Повернення додому

І от після довгих мандрів по світу вперше за багато років Стінгар повернувся на свій рідний материк. Народу там лишилось дуже мало. Ті адари що врятували Стінгара були майже єдиними адарами на континенті.

Пройшло 10років. Стінгару 28років він живе життям мисливця неподалік одного з поселеннь мігрантів на Півдні материка,аж одного дня у село прибув гонець який повідомив що у старому місті континенту Ардагір скликають раду всіх рас і народів континенту і тому всі хто має що сказати можуть прибути і стати частиною зародження держави яка буде претендувати на весь Гувальрід. Звісно Стінгар не міг пропустити такої події. Все ж у великому союзі набагато простіше жити ніж самому. Тому через 3дні,взявиши трохи запасів їжі та питва,закинувши на спину лука та вклавши за пояс мисливський кинджал, Стінгар відправився у гори на раду кланів.