A Hit Kora

Ez Aerendyl ismert történelmének harmadik korszaka, amikor Yahzel követői és az Öt Hírnök az Elnémuló Szél Hitének vezéralakjai felléptek. Ebben a korszakban missziókat hajtottak végre a Triárok, majd később Vaelin a Gyógyító és Lyanna a Zengő Harmónia, melyek Aerendyl megtérésén munkálkodtak.

## Történelem

Ebben az időszakban erősödött meg az egyik legősibb vallás, az Elnémuló Szél Hite, melyet több hírnök eljövetele és tanítása megerősített Aerendyl kontinensén. Korábban is létezett fennmaradt írások szerint, de igazából maga a Triár küldöttek voltak azok, akik elindították a vallás terjesztését, melyet pár évszázaddal később, további két hírnök erősített meg.

Pontosan 1000 évvel R.e. kezdte meg Kaelan az Első Yarg a hittérítést, akit Thorian a Jövendölő és Selara a Szelek Ébresztője segített, miután mindhárman megkapták Yahzeltől az üzenetet. Munkájukat a CengardiAlföldnél kezdték, majd onnan Wesgardba mentek, ahol viszonylag szívesen fogadták a Triárokat. Az itteni térítés sikeresen zajlott, és mindössze pár év alatt, Wesgard összes királysága követni kezdte Yahzel tanításait, melyben nagyban hozzátett az is, hogy a királyok többsége hitt egy bizonyos teremtőben, akit addig nem ismertek.

Akkora követő tábora lett Yahzelnek és az őt hirdető hírnököknek, hogy Kaelan végül írásba foglalta Yahzel kinyilatkoztatott tanításait, aminek segítségével megkönnyítette a saját idejét. Thorian jövendölései is bekerültek a könyvbe, amit Yhortanak neveztek el. A Wesgardi királyok sok év után elősször rendeztek közös találkozót, ahol megegyeztek a vallás érdekében abban, hogy másoltatásokat szerveznek a félkész Yhortanak, hogy könnyen elérhető legyen a nép számára is, illetve követni tudják. Kőszívű Ronard király még fel is ajánlotta embereinek szolgálatát abban, hogy a szent könyv másolatainak szállítását megkönnyítse. E-tette miatt Kaelan megáldotta őt és családját, majd pár évtizeddel később az ő utódai lettek azok, akik Wesgardot egyesíteni tudták a történelem során elősször.

Miután Wesgard lett az első régió, ahol elismerték Yahzel tanait, a további 3 régiót is meg kellet téríteni. Mivel idejük kevés volt, ezért útjaik örökre elváltak az akkor Hármashatári hegységnek ismert, de később Triár hegységre átnevezett lánchegységnél. Kaelan északnak indult a norgardi királyságok felé a belsőbb követői réteggel. Thorian, a Sugalló Fivérekkel indult el az easgardi királyságokhoz. Selara végül a déli sudgardi régióba ment, ahova csak két nővér társa követte, a többi nővért hátrahagyván a Triár hegység lábánál, ahol végül letelepedtek, és rendházat építettek.

Az út mindhármójuknak hosszú és nehéz volt. Norgardon, Kaelan tanításai és Yahzel üzenetei csak a délebbi királyságok fogadták be, míg a többi északabbra lévő királyok elutasították. Az Ősiség Hitének hagyományos áldozatbemutatásánál, Kaelan akarták áldozatul bemutatni. Kaelan elküldte követőit hogy meneküljenek el Norgardról és térjenek vissza amikor eljön rá az idő. Végül az Ősiség követői elfogták Kaelant, és feláldozták a legbrutálisabb módon. Felvágták testét, kifolyatták vérét, és abból ittak a szertartás alatt. A testét elégették, kivéve a fejét. A koponyáját elküldték Kőszívű Ronard királynak jelzésül, hogy Yahzel követőire mi vár. Ronard király ezt követően háborút robbantott ki, és felszólította Wesgard összes királyát hogy álljanak bosszút Yahzel fő küldöttjéért. A háború végül eredménytelen volt, majd maga Ronard király a háborúban vesztette életét, vagy nemsokkal utána egy sérülésben (nem tudni pontosan). Az ő unokája, Edwyn a Diplomata volt, aki végül egyesítette a kontinens nyugati királyságait, megalapítván a Wesgard Királyságot, és a Horaenal-ház ezeréves wesgardi egyeduralmát.

Thorian a Jövendölő és fivérei kezdetben nehezen értek el sikereket, de Thorian történetei és jövendölései így is lenyűgözték az embereket. Királyi udvarokba fogadták be a Sugallókat, ahol méltó bánásmódban részesültek. Sok easgardi király házassági szövetségben állt a wesgardi királyokkal, így könnyebben tértek meg a rokonaik mintájára. Míg Thorian élt, a legtöbb easgardi király felvette az Elnémuló Szél Hitét , majd miután meghalt és tanítványai folytatták a küldetést, az összes nemesi család áttért Easgardon, ahogy Wesgardon is. Thorian álmában aludt el, és azt mondják hogy óriási szélvihar támadt halála napján, mely elpusztította azok családoknak házait, akik még mindig nem hittek. Ennek következtében rohamosan nőni kezdett a hívők száma, majd szentélyeket emeltek Yahzel és az őt hírdetők tiszteletére.

Sudgardon az emberek többsége Tagadó volt, ami csupán annyit jelentett hogy semmilyen vallást vagy Istent/isteneket nem fogadtak el, és utálták a követőket. Selara ezt nagyon jól tudta, ezért vállalta fel egyedül Sudgard megtérítését. Ám útja nem volt hosszú, mivel miután elhagyta Nyugat-Sudgardot, a Suttogó Erdőben eltűnt, és sosem látta senki sem, ha esteleg mégis élt volna bárhol akkor sem tudunk róla mert Sudgardon senki sem ismerte Selarat. A hívők szerint Yahzel magához hívta Selarat, hogy megmentse a gyalázattól, és inkább egyesítette Selarat a széllel, ezért van az hogy akik megtérnek, néha Selaraval is kapcsolatba tudnak lépni a szélen keresztül.

**Idő szerint:**

* Selara eltűnése *(nagyjából fél évvel a Triárok szétválása után)*
* Kaelan mártírhalála *(nagyjából 1-1,5 évvel a Triárok szétválása után)*
* Thorian halála *(nagyjából 8 évvel a Triárok szétválása után)*

#### 300 évvel később

Nagyjából 300-400 évvel Thorian halála után Yahzel újabb hírnököket küldött az emberek közé.

Vaelin, akit a Gyógyító Kéznek, vagy máshol a Vándorló Fivérnek neveznek, R.e.-i 700-as évek végén kezdte munkásságát mint a Hit terjesztője. A Sugalló Fivérek Rendjének tagja volt amikor elkezdett gyógyítással kapcsolatos kutatásokat végezni. Vaelin Sudgardból származott, egy bizonyos Xarior-házból (kihalt), mely híres volt a Tagadói nézeteiről. Vaelin megtért, és csatlakozott a fivérekhez, majd idejének nagy részét növények tanulmányozásával töltötte.

Manapság még mindig a Vaelin fivér álltal feltalált gyógyíreket, gyógymódokat használják Aerendylben. Sok időt töltött elvonulva, de amikor az emberek közelébe volt és betegeket gyógyított, olykor csodák is történtek. A béna kisfiú gyógyulása az egyik legnagyobb legendás történet a Hit történetében. Vaelin a béna fiú homlokát megfújta, majd a fiú talpra állt. Ezt követte egy halott sólyom feltámasztása, majd számos csodát művelt a kontinens különböző pontjain.

Életének vége felé ráébredt hogy Sudgardnak, a saját otthonának van a legnagyobb szüksége a gyógyulásra, ezért elbúcsúzott fivéreitől, majd útnak indult hogy megtérítse rokonait és barátait is. Vaelint itt is kísérte Yahzel a szélen keresztül, és az emberek iránti törődést és szeretetet kinyilatkoztatta Vaelinen keresztül. Számos nemesi család áttért a térítés során. Így is maradtak akik nem követték Yahzelt, de mindig is hatalmas tiszteletet mutattak Vaelin vitathatatlan tudásának és gyógymódjainak. Vaelinnak köszönhetően már a kontinensnek jóval a fele követte az Elnémuló Szél Hitét.

Vaelin az R.e.-i 600-as évek eleje-közepe felé halt meg. Azt mondják hogy a Sudgardban lévő Bronzfa az ő testéből nőtt ki. (a Bronzfa jelenleg a Suttogó Erdő közepén áll)

#### Nemsokkal Vaelin halála után

Lyanna személye még ma is kérdéses a Prefektusok és a vallási személyek számára, ugyanis egyesek nem fogadják el hírnöknek, mivel vannak akik úgy gondolják, hogy zenéjét csak arra használta fel, hogy a királyi udvarok pompájába férkőzzön. Ám ezt az állítást megcáfolja az a tény, hogy a kor Fő Yargja (nem tudni pontosan hogy ki volt akkor, de vagy Steffon Fő Yarg, vagy Wylnos Fő Yarg lehetett) érezte Yahzel és az ő küldöttjeinek jelenlétét amikor Lyanna furulyázni kezdett. Sokan hasonlóan tapasztalták ezt meg, majd ennek következtében került be a királyi udvarokba is, hogy Yahzelt közelebb hozzák az uralkodóknak.

Abban az időben amikor Lyanna körbejárta Aerendyl királyságait, nem dúlt semmiféle véres háború vagy belső konfliktus. Az utókor szívesen adja Lyannanak "A Béke elhozója" jelzőt is, a "Zengő Harmónia" mellé.

Yeromos prefektus egyik könyvében eredetileg úgy nevezte Lyannat, mint a belső béke teremtője. A későbbi évek során sok konfliktus akadt a Yargok és a Prefektusok között, hogy cseréljék ki a teremtő szót elhozóra, mert úgy gondolták hogy ez sérti Yahzel isteni, teremtői létét és fontosságát (ez azóta megoldódott). Igaz Lyanna nem téríteni jött, de erősebbé tette a már megtért hívőket a hitükben, hogy el ne vesszenek, és végül ezt el is érte.

Élete nagy részét az emberek között, városokban töltötte, de adódott alkalom hogy egy kis időt a csendben, a természetben töltötte.

Lyanna kijelentette a megemlékezések, ceremóniák fontosságát az isten és küldöttjei felé. Lyanna sosem tartotta magát küldöttnek, de halála után nemsokkal azzá nyilvánították, és a szentélyekben a kórusnál az ő szobra mindig jelen van.

Öreg korára a Cengard Alföld vonlut vissza a Néma Nővérek egyik kolostorába, ahol élete utolsó éveiben megsüketült, és megvakult. Sokan azt pletykálták hogy akkora hatalommal volt felruházva Yahzel által, hogy öreg korára tönkrement a teste. Ez nem teljesen volt igaz, ugyanis folytatta a zenélést ahogy tudta, és a nővérek feljegyzései szerint még mindig gyönyörűen tudott játszani.

R.e.691~695-ben halt meg.