Luiza Yakovna Vanzina

Luiza 18 éves korában

Rasim Nikolayevich Belomestny - legjobb barát

*"Én arra használnám, hogy kijussunk lentről és megoldjuk, hogy végre tényleg békében éljünk együtt és minden mással. Tudom, nem könnyű... De a Könyv segíthet" - Luiza Valentino-nak.*

Luiza a Metró: Sötét világ című kaland egyik játékos karaktere. Éppen csak beavatott Könyvtáros, akinek feltett célja, hogy bármi árom vissza szeretné vinni az emberiséget a felszínre, s meglehetősen fiatal kora ellenére elég veszélyesnek is tartják a vezetők őszintesége és bátorsága miatt.

## Kinézet

Viszonylag magas és vékony lány, nem kifejezetten izmos. Lapockáig érő vörös, hullámos haja van és nagyon világoskék színű szeme, szinte olyan, mintha átlátszó lenne.

## Személyiség

Kifejezetten kíváncsi és tudásszomja vezérli. Nagy álma, hogy újra kivezeti az emberiséget a Metro-ból vagy legalább elősegíti ezt a folyamatot. Emiatt kész szabályokat is megszegni és nem egyszer meg is tette már. Emberek beszélgetéseit hallgatja ki, tiltott forrásból szerez információt, szellőzőben mászkál, megbuherál dolgokat, emellett rengeteg időt tölt tanulással és kutatással. Fontosnak tartja, hogy a nép tisztában legyen a helyzettel és hogy mik a lehetőségei, ezt pedig az idősebbek nem mindig nézik jó szemmel, hogy ilyen nyíltan felvállalja ezeket a nép előtt… Emellett egészen jó a beszélőkéje, legalábbis az alkudozó képessége. Néha túl sok kockázatot vállal és túlságosan okoskodó.

## Történetete

### Gyerekkor

Édesanyja Könyvtáros, édesapja pedig hivatásos és veterán Sztalker. Egyke, de ez sosem zavarta, hiszen nem is lett volna ideje testvérre. A szülei nem kifejezetten akarták volna a lányt, csak hát így alakult. Természetesen örültek neki, csak sajnálták, hogy ebben a környezetben nőtt fel. Ők még tudják, milyen volt az eredeti felszín. Micsoda tudás! Ezért mindig is irigyelte az idősebbeket. Megtapasztalni a nap sugarát az arcodon, ami nem égeti ki a retinád és a szél borzolja a hajad. Csodás lehetett…

Mindig is kíváncsi gyerek volt. Sosem elégedett meg a föld alatti élettel. Korán nyaggatni kezdtem apját, hogy vigye magával, persze nem vitte, így maradt az édesanyjával. Nem volt rossz, egy csomó mindenről mesélt neki, ismerkedett a világgal, majd később iskolába járt. Itt ismerkedett meg a későbbi legjobb barátjával, Rasim Nikolayevich Belomestny-nel.

Mindketten elég erős személyiségek voltak, így az elején elég sok konfliktusuk adódott, de később ez valahogy átalakult és barátsággá fejlődött. Ő mindig is kicsit impulzívabb volt, mint Luiza. A lány szerette átgondolni a helyzeteket, utána dönteni. Ettől függetlenül egyikük sem riadt meg sosem a veszélytől.

Körülbelül tizenkét éves lehetett, mikor az apja először vitte fel a felszínre. Tudta, hogy köze sincs az eredetihez, de neki így is leesett az álla. Sohasem látott ennél szebb dolgot, pedig ő még a jobbik környezetben nőtt fel. Ekkor döntötte el: mindent meg fog tenni, hogy ha nem is ez, de a következő generáció visszatérhessen a felszínre.

Az iskolában ezután feltűnően kiemelkedő eredményt mutatott kémiából, fizikából és biológiából. Tudta, mit akar. Késő estig maradt a könyvtárban, hogy minél több mindent tanuljon. Egy idő után azonban Rasim fanatikusnak nevezte és kötelezővé tette számára a pihenést. Nem is akárhogyan. El akarta kicsit terelni a figyelmét barátjának. Rasim édesapja szerelőként dolgozott és Rasim is eléggé értett hozzá, így pihenőként náluk barkácsoltak. Bevezették Luiza-t a szerelés, az áramkörök, a javítás és átalakítás mesterségébe is. Meglepően élvezte, pedig nem hitte volna. Itt már természetesen eldőlt, hogy míg Rasim a Ksatriják sorait növeli, addig Luiza az Őrzőkét. Ekkortájt kicsit eltávolodtak, de még mindig szoros a barátságuk. Sokat segít ő is a lánynak, ő és az apja tanították meg lőni valamelyest, illetve a kést is használni. Ráadásul Rasim katonaság mellett Sztalkerkedik is a Könyvtárnak.

Sajnos, tizenöt éves korában a lány édesanyja elhunyt. Apja nagyon megszenvedte, még több időt töltött fent, de ezzel párhuzamosan a lányát is többet vitte fel. Nem kifejezetten támogatta szabályszegő magatartását, nagyon féltette, habár egyetértett azzal, hogy tenni kéne valamit. Egyszerűen csak nem akarta Luiza-t is elveszíteni, mert csak ő maradt neki.

Ahogy a lány idősebb lett és egyre többet fedezett fel a könyvekből és az apjával töltött idejükkel fent, ráébredt, hogy a vezetők és idősebb Őrzők bizony közel sem annyira őszinték a körülményekről, mint hitte. Azt tudta, hogy náluk jobb a helyzet, de a betévedő alakok alapos kikérdezése és a tanulmányai alatt rájött, hogy sokkal rosszabb a helyzet máshol, mint itt. Nagyon rossz. Arról nem is beszélve, hogy egyáltalán nem érezte, hogy tenne bárki is bármit az érdekében, hogy valaha is kijussanak innen. Pedig egészen biztos volt benne, hogy a többiek erre várnak. Ők meg a nagy jó dolgukban nem foglalkozunk velük. Hát, Luiza foglalkozni fog velük.

Mikor elvégezte az iskolát, nagyjából így jellemezték a tanárai:

*„Különc vagy lángész, de mindenképpen rendkívüli személyiség. Akadályt nem ismerő, nagyra törő típus, erős akaratú, állhatatos és idealista. Szellemi függetlenségén féltőn őrködő, a művészetek és a tudományok terén otthonosan mozgó, állandóan újító, reformáló természetével sok hívet szerez. Humánus gondolkodású, szociális érzékenysége fejlett. Álarcot visel, és csak kevesen látnak mögé.”* *(részlet a Vízöntő jellemzéséből)*

Ekkortájt kezdte el kicsit hangosabban is osztani a nézeteit. Eleinte csak naiv volt és tudakolózni szeretett volna még több információért, persze nyíltan. Tizenhét éves korára rájött, hogy egészen népszerű Poliszban emiatt. Főleg a fiatalok és a közemberek között, akik nem annyira iskolázottak. Ugyanannyira népszerű, mint amennyire nem. Tudta, hogy az idősebbek nem nézik jó szemmel reformáló és haladó természetét. Félnek. Félnek a változástól. Félnek a törékeny béke szétesésétől. De így nem lesz változás, hanem mindenki itt döglik meg. Ő pedig nem fogja ezt hagyni…

Az esküje bár tiltja, jó lenne megismerni a többi részét is a túlélőknek. Hátha valami információt kihagyott a könyvtár. Oda is felmenne egyszer… A Könyvtárosok is rendkívül izgalmasnak tűnnek! Ha pedig végképp nincs megoldás arra, hogy feljussanak és a tudomány megáll, akkor még mindig ott van a Könyv, melyben benne van a jövőjük is. Luiza pedig bármire képes lenne a változásért…

### Új barátok?

A Karácsonyi ünnepeken Rasim bizony nem hagyta, hogy dolgozzon, pedig akkor van a legnagyobb nyugalom. Kénytelen volt elmenni egy buliba, ahova a barátja rángatta el. Ott ismerkedett meg a szintén vöröshajú Natalia-val, aki egy sört hozott neki, mikor a sajátja elfogyott. Luzia kicsit ideges volt, mert tudott furcsa dolgokat mondani, ezért sem volt annyira jó a kortársaival a kapcsolata. Beszélgetni kezdtek, bemutatkoztak, Luiza megmutatta a lánynak Rasim-ot, aki éppen valami lánynak csapta a szelet, aztán sétálni indultak.

Kicsit beszélgettek Nat munkájáról és a kérdésekről, amiket kapott, itt Luiza kifejtette, hogy sajnálja, hogy ilyeneket kérdeztek tőle. Kiderült Luiza számára, hogy a lány orvos is, majd az is, hogy mindketten voltak fent. Innen persze Luiza-nak az első kérdése az volt, hogy a lány szerint valaha vissza tudnak-e jutni, mire azt felelte, hogy ha valamikor is, nem mostanság. Majd inkább témát váltott, hogy Luiza mit csinál, szóval kicsit mesélt magáról, de csak a legalapabb információkat, aztán a korát is megkérdezte, amitől kicsit félt a lány, de végül elárulta. Aztán sikerült előzhoznia az ijesztőbb oldalát, amivel mindig elijeszti az embereket: elkezdett arról beszélni, hogy neki az a célja, hogy visszajussanak. Aztán megpróbálta menteni a menthetőt, de hamarosan ígyis-úgyis elváltak útjaik.

Másnap Rasim-nal sétáltak, mikor az aznapi történések elkezdődtek. Megjelent Hunter és egy fiatal lány, aminek persze itt annyira nem örültek. Kisebb összetűzés kezdődött, hiszen a férfi Melnyikkel akart beszélni, aki nem volt itt. Sajnos, Rasim is belekeveredett és kapott is egy fájdalmas ütést, amitől elájult. Erre Luiza azonnal bevetette magát mellé, attól függetlenül, hogy a katonákon is át kellett verekednie magát. Még Hunter-nek is volt bátorsága beszólni, de utána csak a barátjával foglalkozott. Gyorsan elkísérte a kórházi sátorba, ahol ismét összefutottak Nat-tel, s egy rövidebb, viccelődősebb beszélgetést követően az orvos bevitte Rasim-ot ellátni, Luiza pedig kint maradt a nő kutyájával. Elég jól elvoltak addig, simogatta, játszottak kicsit, de borzasztóan aggódott a barátjáért, de szerencsére vele minden rendben. Sőt, még randira is elhívta a lányt, aki igent mondott. Luiza nem kicsit lett ideges, de végül inkább csak örült nekik, szóval annyiban hagyta.

Ezek után közelebb osontak egy beszélgetést kihallgtani, amiben igencsak izgalmas információk voltak, de kicsit kettészelte a dolgot, ahogy egy gránát robbant mellettük. Szerencsére nem lett senkinek komolyabb baja, s Luiza fittyet hányva a veszélyre, közelebb ment a most már egyedül lévő lányhoz, aki Hunter-t kísérte, hogy kicsit kikérdezze. Mielőtt azonban válaszolt volna, a lány inkább vitatkozni kezdett Melnyik-kel. Luiza végül nem bánta, itt is fontos információkkal lett gazdagabb. Azt nem tudta, hogy hova tegye Hunter-t egyelőre, de ez sem zavarta.

Utána Nat mellé állt, hogy megkérdezze, mit gondolt a dolgokról, aki persze sejtette, hogy a Luiza tudja, milyen Könyv-ről beszélt Hunter. Azonban nem akarta elmondani az orvosnak, hiszen kötötte az esküje ennyire. Pedig a lány felajánlotta, hogy beviszi, ha elárulja, de Luiza elutasította. Annál azért kreatívabb volt, semmint hogy egy ilyen dolog megakadályozza a tervében. Elköszönnek, s Luiza elment a főnökeihez, hogy megossza velük az információkat. Ők szabad kezet adtak neki, szóval szépen megpróbálta kiszedni finoman a legjobb barátjából a börtön részleteit, ahova Hunter lánytársát vitték. Ezek után elment Rasim-ékhoz, hogy kutasson kicsit a szobájában, hátha talál valami alaprajzot, vagy őrségbeosztást vagy valamit. Ez sikerrel zárult, így hazament enni egyet, majd dolgozott, hogy este meglátogathassa a börtönt.

Este pedig sikerrel betört a börtönbe, de mielőtt eljutott volna a lányhoz, kihallgatta Artyom, Duke és Nat beszélgetését, bár semmi figyelemreméltó nem volt benne. Utána azonban bemetek Melnyikhez és Luiza örült, hogy maradt, hiszen bár nem végződött jól a találkozás, ismét egy csomó új információt megtudott. Köztük azt is, hogy akkor ezek szerint Artyom az Iszaj nevű férfivel volt, aki a kiválasztott volt, míg Duke és Nat Melnyik alatt kellett teljesítse a parancsot, miszerint meg kellett figyelnie Artyom-ékat. Azt is, hogy Smaragváros még fontos lehet, azt is, hogy a Sötétek igazából talán jók és ez tetszett Luiza-nak. Artyom is szimpatikusnak tűnt emiatt a lánynak, ezért is döntött úgy, hogy inkább őket követi Sasha megtalálása helyett.

Természetesen nem volt katona, mint a többi, így hamar kiszúrták, sőt, Iszaj még meg is közelítette. Beszélgetni kezdtek, de Luiza inkább a férfi agyát húzta, s nem árult el semmit. Aztán ezt megunta Nat és Duke is, így közbeléptek. Itt tudta Luiza, hogy az orvos az, aki ennyi mindent elárult róla, így eldöntötte, hogy nem bízik meg többet benne. A saját érdekében sem. Artyom az, aki kicsit fenyegetőzve próbálja jobb belátásra bírni a lányt, de Luiza-ról lepergett minden, amit mondott a férfi, s elég bicskanyitogató stílusban vágott vissza a férfinek, mintha nem három elit katona állt volna előtte. Végül sikerül megállapodniuk abban, hogy egy kevésbé feltűnőbb helyen megbeszélik a dolgokat, így odamentek.

Egy kis szobába mentek, ahol mindannyian kaptak egy kis teát, bár Luiza visszautasította. A lánynak az volt először is a legfontosabb, hogy tisztázza, ki melyik oldalon állt. Nem akarta olyan küldetésre adni a fejét, ahol mindenki kettős ügynök. Először feltett nem éppen kellemes kérdéseket, ahol ezeket szerette volna tisztázni, mind Artyom, mind Duke-ék, mind Iszaj esetében. Artyom válasza tökéletesen megfelelt neki, sőt: örült, hogy talált olyan sorstársakat, akik szintén a nagyobb jóért szeretnék használni a dolgot, így ebbe bele tudott nyugodni. A Kiválasztott szavai csak nagyjából nyugtatták meg, mert nem tudta, hogy tényleg ennyire bizonytalan a dolgot illetően vagy csak nem akart őszinte lenni. Aztán a két katonára terelődött a figyelem, akik mindketten elmondták, hogy benne vannak, de csak okosan. Mindnyájukra rosszabb várt volna, mint a halál, ha kiderül, hogy parancsot tagadnak meg, márpedig ez volt a cél végsősoron. De Luiza örült, hogy mindannyian készek voltak áldozatot hozni a nagyobb jóért, mégha nem is ugyanazok az érveik voltak.

Végül ő is elmondta, hogy természetesen benne van a dologban, csak a barátját, Rasim-ot hagyják ki a dologból. S mivel mindannyian megegyeztek, így lassan fel is oszlottak, hogy másnap indulhassanak a felszínre.

### Küldetés - támadás

Luiza még este összekészült, s írt egy-egy búcsúlevelet az apjának és Rasim-nak. Nem részletezte, hova megy és kikkel, csak hogy várják haza pár napon belül. Na, meg hogy szereti őket. Aztán odament a megbeszélt a helyre, s a jegyzetfüzetébe írt, olvasgatott és megfigyelte a társait, amíg ők beszélgettek. Próbált mindenkit megjegyzeni és valamennyire kiismerni, de egyelőre csak magányosan üldögélt és figyelt, amíg meg nem kapta a felszerelését. Mindent elfogadt, aztán elindultak kifelé. Végig hallgatta Khan parancsait is, továbbra sem szólalt meg, aztán nagyon várta, hogy kimenjenek végre, hiányzott számára ez a szabadságérzet.

Ahogy haladtak előre azonban megtalálták őket a FIgyelők, ráadásul mutálódottak is voltak közöttük. Luiza első dolga volt, hogy levázolja őket a füzetbe, s mikor csak nagyon közel kerültek, akkor tette el a füzetet és vette elő a fegyverét. Ekkorra érkezett egy autó is pár taggal, akik csak később vették észre a csapdát. Addigra viszont már elkezdték bekeríteni őket, így kört alkottak. Elkezdődött a harc, ahol sok sebesült lett, ugyanis Démonok is feltűntek. Slavik-ra ráfordították az autót, a géppuskás férfit ráejtették egy vasdarabra, a kevésbé harcosok futni kezdtek fedezékbe, a többiek pedig megpróbálták feltartani az ellenséget. Luiza maga az autóhoz rohant, ott több embernek is segítség kellett. Az egyik új férfinek próbált segíteni, aki egy kutyát és egy Figyelőt szabadított ki az autóból. Aztán csatlakoznak egy másik csapathoz segíteni. S mivel nem tudják hirtelen kiszabadítani az autó alá ragadt férfit, az, aki kiszabadította a Figyelőt, elterelte az ellenséget, hogy nekik legyen idejük megmenteni a többieket és elfutni.

Így hát egy gyors tervnek köszönhetően sikerült kiszabadítani Slavik-ot, miközben Luiza nem egyszer mentette meg a társai életét egy-egy rizikósabb helyzetben. Aztán a sikertörténetnek akkor lesz vége, amikor egy Démon felkapja a lányt és az autónak dobja. Luiza terve az volt, hogy eltereli egy kis vérrel a Démont, ami egy rövid ideig működött, de aztán ismét felkapta a lányt, aminek köszönhetően ki is ugrott a válla. Luiza a földre esett, de mielőtt újra elkaphatta volna a dög, a férfi, aki elterelte a lényeket, megmentette, majd fel is kapta, hogy menekülhessenek.

Itt kisebb beszélgetésbe kezdtek, bemutatkoztak egymásnak, ahogy felsegítette az autóra. Ott megkérte Valentino-t, hogy szedje ki a füzetét és a ceruzáját, mert fél kézzel nem ment neki, majd kisebb csevegés után magára hagyta a lányt, aki rajzolni és írni kezdett. Ezzel próbálta elterelni a gondolatait arról, hogy még mindig ki volt ugorva a válla és rettenetesen fájt neki. Ahogy elérik a viszonylagos biztonságot, újabb emberek veszik őket körül, de mivel Luiza igencsak elfáradt és sebesült is, nehezen fogja fel, mi történik körülötte. Annyira telik tőle, hogy bemutatkozott, majd inkább követte Nat-et a "kórházba", ahol megvárta, hogy sorra kerüljön. Tisztában volt vele, hogy utolsó a listán, így igyekezett türelmes lenni.

Egy jó idő múlva aztán visszarakták a vállát, ami nagyon fájt neki, de utána jobb lett. Fel is kötötték a kezét, aztán magára hagyták, így Luiza tudott kicsit pihenni, írni, rajzolni. Végül megjelent nála Valentino, aki megmentette, hogy érdeklődjön hogyléte felől. Luiza tisztában volt vele, hogy a férfi nem ezért érkezett, így egyből meg is mondta neki, hogy rá is térhet a lényegre. S bár a férfi először csak visszakérdezett, hamar beismerte, hogy tényleg nem ezért jött, hanem hogy kiderítse, miért voltak a Könyvtárnál. Luiza megmondta, hogy nem árulhatja el, de értékelte az őszinteségét. Mielőtt azonban tovább beszélgethettek volna, megérkezett mindenki, hogy megbeszéljék a további terveket.

Itt aztán többféle terv is megfogalmazódott, sokféle teória, de elsőre senki nem tudta, mitévők legyenek. Luiza csak megállt a háttérben és figyelt, próbált mindent megjegyezni, illetve kitalálni az emberek valódi szándékát is. Kicsit csalódott volt, hogy ő bár tartotta a száját a küldetésről, itt sikerült mindent elárulni. Ahogy így gondolkodott és jegyzetelt, hirtelen a Figyelő, Sánta ugrott fel a vállaihoz, amitől bár elfintorodott, hiszen fájt, azért örült az állatnak, meg is simogatta. Tudta, hogy ezek szerint elbambult, így gyorsan meg is kereste szemével Val-t, aki tényleg feléjük tartott.

A férfi megkérdezte, hogy akar-e valamit mondani, mire Luiza letagadta és továbbra is simogatta Sántát. Végül Luiza beismerte, hogy valóban nézte, mert meg akarta fejteni a férfit. Erre persze Val egyből védekező mechanizmusra váltott, de Luiza csak tovább magyarázta, hogy csak az indítékai, motivációi, ilyesmik érdeklik. Itt kicsit beszélgettek arról, hogy a férfinek milyen sebei voltak a múltban: hogy nem bízik senkiben, nincsenek értékek és kénytelen rejtegetni a sebeit, hogy ne toloncolják ki mindenhonnan. Arról is beszéltek, hogy Sánta milyen barátságos a lánnyal, pedig általában nem kedvel senkit, ez pedig kicsit bosszantotta Valentino-t.

Kicsit beszéltek arról is, hogy miért lenne érdemes élni, hogy van-e értelme egyáltalán, meg hogy ki kéne jutni. Persze Val kicsit furcsán vette, hiszen a lány nagyon fiatal volt még, de Luiza elmondta az emlékeit, amik voltak. Valentino arról is beszélt, hogy szerinte nem lenne baj, hogy minden ember meghalna, mert nem érdemlik meg, hogy éljenek, erre Luiza csak azt kívánta neki, hogy reméli, tudja, nincs mindenki ellene. Persze erre visszavágott a férfi, hogy valószínűleg az ő fajtája is üldözné, amit Luiza nem is tagadt, de megmondta, hogy őt alapvetően ilyen dolgok nem zavarják, szerinte nem kéne különbséget tenni az emberek között. Ezek után kicsit oldottabb lett a hangulat, amikor Valentino is látta, hogy Luiza kicsit más és nem úgy áll hozzá, mint a legtöbb ember.

Szóval beszélgettek a küldetéséről, arról, mi is ez az egész, s hogy Luiza reménykedik, a Könyv megoldja a problámikat és visszavezeti őket a felszínre. Végül Luiza inkább témát váltott és megkérdezte, hány éves a férfi, mert nehéz volt megállapítani, pedig érdekelte. Természetesen erre is védekezéssel válaszolt, de Luiza próbálta oldani a hangulatot, hogy csak kíváncsi lány. Itt a férfi félreértett egy megjegyzést és teljesen zavarba jött, mert azt hitte, a lánynak esetleg megtetszett, de Luiza hamar elmagyarázta, hogy nem erről volt szó és jót szórakozott a férfin. Ő ezen persze kicsit megsértődött, így inkább rátértek a lány korára, aki bevallotta, hogy még csak tizennyolc, mire a férfi megkérdezte, hogy nincs-e akkor nagy nyomás rajta. Ez annyira emlékeztette a lányt az apjára és Rasim-ra, hogy összeszorult a szíve, s szívesen mesélt volna, de nem voltak olyan kapcsolatban, így csak annyit felelt, hogy de igen, erre annyit felelt, hogy nem kéne eldobnia az életét. Luiza még viccesen kommentálta, hogy a lányokkal mindig csak a baj van, de szerencsére őt nem nagyon szokták annak nézni, így tőle nem kell tartania. Erre a férfi furcsán nézett és rá és véletlen sikerült is egy jó nagyot bókolnia, hogy szerinte igenis szép lány Luiza, mire a lány nem teljesen értette, pláne nem értett egyet vele, de megköszönte.

Végül kifejti a férfinak, hogy bár az azt mondta, ne dobja el az életét, Luiza már megbeszélte magával, hogy ez a cél fontosabb az érzelmeinél, így beletörődött már ebbe. Erre Valentino meglehetősen dühös lett, ahogy kicsit felismerte magát a lányban, majd faképnél is hagyta. Luiza nem ment utána, úgysem tudott volna már semmit mondani, így csak Sántát is a gazdája után küldte.

### Küldetés - második próba

Ezek után végre rátértek a küldetés folytatására. Voltak, akik a Színházra mentek lőszerrel, Nat maradt a sebesültekkel, Luiza-ék pedig tovább mentek egy kicsit változott csapattal a Könyvtárba. Így tehát Luiza Slavik, Khan, Iszaj, Artyom, Duke, Mihael, Petrovich és Romanov társaságában indult el a Könyvtár felé. Egy ideig együtt mentek a lőszert szállító csapattal. Egy gyönyörű részen haladtak át egy szervizalagútig, ahol biztonságban jutottak el két kapuig, ahol is ketté váltak volna útjaik. Ott amíg Ulman-ék aktiválták a dolgokat, a többiek kint vártak, majd hallották kintről, hogy valami történik odabent, majd meg is nézték a csodálatos videót. Bár Luiza nem kifejezetten értékelte a dolgot, azért ő is elmosolyodott rajta.

Végül itt aztán elváltak útjaik, s innentől kezdve már a csapattal mentek tovább...

## Kapcsolatok

### Rasim

Ő a legjobb barátja, vele állnak a legközelebbi kapcsolatban. Azonban Luiza van annyira fanatikus és paranoiás, hogy még benne sem bízik meg teljesen, ha látja, hogy azokkal az emberekkel találkozik többet, akik esetleg akadályoznák a lányt. Emiatt sosem teljesen őszinte a kapcsolatuk, ráadásul sajnos, Luiza képes lenne manipulálni és befolyásolni is a fiút, hogy a terve előre haladhasson. Ettől függetlenül nagyon fontos számára és szinte bármit megtenne érte, de tisztában van vele, hogy vagy a terve van az első helyen vagy a szerettei...

### Nat

Az orvos katona nő bár elsőre szimpatikusnak tűnt, s még továbbra is az, az "árulása" miatt kénytelen meghúzni egy vonalat, hogy nem bízik meg benne, nehogy akadályozza a tervében. Ettől függetlenül jó társaságnak tűnik és az is csak kicsit zavarja, hogy Rasim barátja szemet vetett rá, ez pedig nagy szó tőle.

### Valentino

A férfit igencsak érdekesnek és izgalmasnak tartja, szeretne többet megtudni arról, amit a férfi kiderített, akár róla is. A kis Figyelőjét is hamar megkedvelte, hála annak,hogy nagyon szereti az állatokat vagy bármilyen élőlényt, ami nem ember. Alapvetően szimpatikus a férfi, de mivel még csak egyszer beszéltek, ezért természetesen fent tartja a védelmét. Annak ellenére is, hogy a férfi megmentette az életét.

### Iszaj

A férfivel egyszer beszéltek, akkor rendkívül idegesítette őt a lány. Nem mintha ez zavarta volna Luiza-t. A legtöbb ember így viselkedik vele, már megszokta. Ettől függetlenül kimondhatatlanul féltékeny a férfire, hogy ő a kiválasztott, akinek meg kell találnia a Könyvet. Mindig is szeretett volna egy hős lenni, akit az emberek csodálnak, hogy megmenti őket, erre a férfi, aki még csak nem is akart itt lenni, elveszi tőle a feladatot, s ő csak asszisztálhat. Ez végtelenül dühítette, ráadásul a férfi kezében volt a döntés, hogy kinek adja majd a Könyvet.

## Felszerelés

### Kés

Ezt még Rasim-éktól kapta egyik születésnapjára ajándékba. Azóta mindenhova magával viszi, elég hasznos kis eszköz tud lenni.

### Stallion pisztoly

Amikor édesapja tizenkét éves korában először a felszínre vitte, akkor kapta tőle ezt a pisztolyt, hiszen édesapjának is ez volt az első.

### Jegyzetfüzet

Ez az a füzet, amiben a lánynak az élete is benne van. Még az édesanyjától kapta és rongyosra használta, annyit forgatta már. Ebbe ír vagy rajzol le mindent, amit fontosnak talál. Rengeteg tudás van elraktározva ebbe a kis füzetbe, sokan meglepődnének, mi minden van benne. Természetesen soha senkinek nem mutatta még meg, még Rasim-nak vagy a szüleinek sem. Pontosan emiatt Rasim a füzetre a napló gúnynevet aggatta rá, hiszen pont úgy védelmezi a lány.

## Érdekességek

* Alignment-je: Chaotic Neutral
* MBTI személyiségtípusa: INTJ - Építész
* Valójában nagyon vágyik bensőséges kapcsolatra, de feladta a küldetése miatt és ebbe azóta annyira belelovallta magát, hogy igazából fogalma sincs, hogyan kell kapcsolatot építeni.