Balti Köztársaság

## Baltikum

### Vallások

katolikus, ortodox, néhány faluban pogány-keresztény balti ősvallás maradvány (nem engedélyezett)

## **Története**

### Az államalapítás

A Litván Nagyfejedelemség területén élő népek évszázadokon keresztül elnyomásban éltek: először az északiak, később a ruszok, a német lovagok, végül a tatárok jelentették az állandó külföldi megszállást e kis népek földjén. A litvánok, észtek, lettek és oroszok évszázados egymásra utaltságban éltek. Elitjük fokozatosan elsorvadt vagy beolvadt a megszállók társadalmába- néhány makacs ellenálló család kivételével, akik így elszegényedtek és befolyásukat elvesztették, ám a nép körében egyfajta lelki támaszt jelentettek. A változást az éhínség, az elégedetlen tömegek és a fokozatosan gyengülő tatár megszállás együttesen hozta meg, eredményeként pedig a 13. században létrejött a független litván állam.

### Háború a németekkel

A Litván Nagyfejedelemség a 15. század elején hosszú és véres háborút vívott az ún. Kardtestvérek Rendjével, amely háború felemésztette az ország erőforrásait, és súlyos véráldozatokat követelt- a nemesség nagy része egyszerűen meghalt a csatatéren, ami veszélyeztette az állam fennmaradását. A megváltozott társadalmi viszonyoknak köszönhetően ugyanakkor egy új rend, a kereskedőkből álló „kalmár nemesek” kezdtek felemelkedni, megindult a polgárosodás. Így alakult ki lassan az a furcsa, kezdetben elektív monarchiának mondható rendszer, ahol élethosszig tartó uralkodót választanak, de ezt maga a (szabad) nép teszi. Ezeket a gyűléseket a nagyfejedelemség korában országgyűlésnek hívták, azonban a nagyfejedelem szokás szerint minden igazán fontos ügy esetén országgyűlést kellett, hogy összehívjon, s ez rendszerint néhány évente történt meg: ilyenkor tízezerszámra érkeztek a szabad férfiak, ahol közfelkiáltással, településenként vagy egyéb módokon döntöttek fontos ügyeikről.

### Felemelkedés

A Litván Nagyfejedelemség a 15. század első felében virágzott, ekkor épült Pétervár, a főváros, valamint bővült Minszk, Tallin, Tartu, Kaunas, Újváros (Novgorod) és még sok más kereskedőváros. A Hanza-szövetség motorjává váló állam a folyókból adódó kedvező földrajzi helyzet miatt kereskedőállammá alakult, a régi nemesség fokozatosan kiszorult az új „kalmár-nemesekkel” szemben. A parasztok terhei eközben folyamatosan nőttek, és a század közepén a kardtestvérek ismét megtámadták az országot, kihasználva annak belső válságát. Így robbant ki a legendák homályába vesző Auguste Svylaite, egy ifjú litván szűz vezette parasztlázadás, amely végül megakadályozta a háborús vereséget és hatalmas áldozatok árán megállította a megszállókat. A szentéletű leányt 1471-ben a pápa boldoggá avatta, kultusza a mai napig erőt ad a szabadságra és méltóságteljes életre vágyó parasztoknak.

### Válság és megszűnés

Az állam a 15. század végén ismét válságba került, és fokozatosan hanyatlani kezdett. A kalmárok és a régi nemesek közötti hatalmi ellentét fokozódott, egyre nyilvánvalóbb harc indult meg az elit csoportjai között, és az ország belső rendfenntartási képessége lecsökkent- ekkoriban, mindössze 15 év alatt a nagyfejedelemség területének 2/3-a elolvadt, a közigazgatás a határok mentén fellazult, majd megszűnt, és az anarchikus állapotok rohamosan terjedtek az ország belseje felé. A kalmárok a városok, míg a régi nagybirtokos nemesek a vidéki parasztság felett kezdtek el önkényúrként viselkedni, városok függetlenedtek, az ország a század végére gyakorlatilag szétesett. Egy ideig még megtartották az országgyűléseket, azonban ezek gyakran egymásnak teljesen ellentmondó döntéseket hoztak, a legtöbb kényúr idővel már össze sem hívta az ősi intézményt. A nagyfejedelem hatalma szinte még formálisnak sem volt nevezhető. A szomszédos államok csak azért nem szállták meg a régiót, mert nem voltak szomszédos államok: az ínséges időjárás miatt minden környékbeli állam a saját fennmaradásával volt elfoglalva, így expanzióról szó sem lehetett.

### Szabadságharc és újjáépülés

De a fokozatosan szétmálló államalakulatban Tallin erős maradt. A polgárok elkergették a türanniszt játszó kalmár-uzsorásokat és helyreállították szabadságukat, elődjeikhez hasonlóan saját vezetőt (városelnököt) választottak. Ténylegesen elismerték a teljesen eljelentéktelenedett nagyfejedelmi hatalmat, sőt, a szinte raboskodó uralkodót meghívták a városba. II. August nagyfejedelem kalandos úton jutott el Tallinba, ahol a lelkes polgárok között egyre erősebben lángolt az elveszett múlt iránti dicsőség tüze, és végül elhatározták, helyreállítják a darabjaira hullott nagyfejedelemség integritását. A lojalisták így egy milicista polgár-hadsereget szerveztek és megostromolták a közeli Tartut. Kevesen voltak, de annál elszántabban küzdöttek: a tartui polgárok belső lázadásának segítségével végül elűzték helyi kényurakat, többségüket karóba húzták- a nagyfejedelmi zászló immár két város falain is ott lobogott. A felkelés folytatódott: fokozatosan újabb és újabb városokban tört ki lázadás, és hamarosan a vidék népe is vasvillákat ragadott, akiket nem ritkán a kis közösségekben népszerű helyi papok vezettek- az istentelen életmódot folytató kényurakkal szemben az egyház közvetlenül is támogatta a felkelőket, hiszen a régió stabilitása az egyháznak is fontos volt. A harcokban a lázadók oldalán számos kozák bandita, fosztogató is részt vett, lévén szabadságszerető és független harcosokról van szó, ez azonban csak irreguláris, önkéntes segítséget jelentett, mindenféle külső szervezés nélkül. Ám makacsságuk és hirtelen haragjuk miatt rövid idő elteltével inkább ellenszenvnek örvendhettek a helyiek körében. 1503-ra a régi nagyfejedelemség területének mintegy felét sikeresen felszabadították, a nagyfejedelem azonban váratlanul elhunyt: egy bukott kényúr tőrt döfött a szívébe. Tettéért meglakolt: nem kapta meg a lefejezés kegyelmét, közönséges bűnözőként akasztották fel.

### A köztársaság

Az emberek így legitim vezető nélkül maradtak. A legnagyobb tekintéllyel Augustinas Filipavicius, a lázadás egyik hőse, Tartu ostromának vezetője, egy ősi polgárcsalád fia rendelkezett. A régi rendszer azonban nem maradhatott: az embereknek elege volt, nyugalmat akartak és békés újrakezdést. A nagyfejedelemi címért számos városelnök, alkalmi szónok, nagybecsű harcos és népszerű nemes jelentkezett, azonban senkit sem tudtak megválasztani. Végül a pétervári halászok céhének felvetésére elhatározták, hogy egy alapjaiban építik újra az államot: a neve egyszerűen csak Baltikum lesz, s mivel a nagyfejedelem meghalt, tekintélye pedig teljesen elenyészett a külföld számára, ezért a legjobb, ha új tisztséget alkotnak. A vezérlő fejedelem, vezér, országbíró, országelnök, kormányzó és hasonló sikertelen elnevezések után végül egy ukrán, Jurij Agenyinov indítványozására egyszerűen a vezér és elnök szó egybeolvadásával kapott vezérnök titulus mellett döntöttek.

Így Augustinas lett a Baltikum első vezérnöke, kormányának azonban nem az eszmeileg vonzóbb Tallin, hanem Pétervár ad helyet, pusztán stratégiai és kereskedelmi okok miatt. Augustinas 6 évnyi vezérnökség után népgyűlést hívott össze, ahol bejelentette, hogy kancelláriájával egyeztetve arra a megállapodásra jutott, hogy nem tudja jó szívvel tovább ellátni feladatai, ezért lemond tisztségéről. Augustinas döntésének okairól mélyebben nem lehet tudni, saját állítása szerint nyugalomra és magányra vágyik, ezért vonult el remetének, és visszavonult a közügyek intézésétől. A háborús hős döntése máig aktívan foglalkoztatja a közvéleményt, állítólagos palotapuccsáról mindenféle pletykák keringenek a nép körében.

A népgyűlés új vezérnököt választott Aleksandras Krugelis személyében, aki 1509 nyarán költözött be a pétervári palotába.

## **Kormányzati Működés**

### **Címek**

#### **A vezérnök-** Aleksandras Krugelis

A vezérnököt a népgyűlésen választják közfelkiáltással és élete végéig vezeti az országot, vagy ameddig le nem mond. A vezérnök a hadsereg főparancsnoka, az államhatalom megtestesítője és az ország ortodox egyházának pártfogója. Ő rendelkezik az adókról és a törvényekről, melyeket szokásjog alapján ő maga és kancelláriája (kormánya) alkot és fogad el, vagy a népgyűlés beleegyezését kéri. Ő felel az ország külpolitikájáért, személyesen tárgyal a külföldiekkel, így a követekkel is. A hagyományos napéjegyelnőségi tavaszünnepen, akárcsak a nagyfejedelmek annak előtte, megkóstolja az előző nyár legfinomabb mézeit, és kiválasztja az év méhészét. Ezen kívül még számos különös ceremoniális szerepet is ellát.

#### **A kancellár-** Edvardas Vidugiris

A kancellár az ország második embere, a vezérnök nevezi ki. A kancellár főleg az ország bürokráciai ügyeit intézi, lévén fejlett kereskedőállamról van szó. Elfoglaltság esetén a vezérnök helyettese, a kancellária ügyeit hangolja össze, valamint a városelnököket is ő erősíti meg tisztségükben, illetve ő a katolikus egyház pártfogója.

#### **A pénzmester-** Giedrius Ceckevicius

A pénzmester, mint szinte minden ember a kancelláriában, a kancellárnak felel, ő intézi az ország pénzügyeit, feladata a kincstár gyarapítása. Az állam pénzéből főleg a városok falainak felújítását, erődök építését, a flotta és a hadsereg fenntartását, valamint a kancelláriai mesteremberek találmányainak megépítését fizetik. A humanista kancelláriában nagy hangsúlyt fektetnek a művészek, filozófusok és tudósok támogatására, akik a kereskedelmi forgalom miatt szép számmal érkeznek Pétervárra.

#### **Az első könyvtáros-** Napalys Opcikas

Az első könyvtáros feladata a pétervári könyvtár bővítése, a külföldi filozófusok, művészek, mesteremberek országba csábítása és a pezsgő kulturális élet fenntartása. Ő a suttogók mestere is, aki személyesen a kancellárnak jelenti a legfontosabb városi és hazai pletykákat, illetve a külföldi kémektől érkező információkat.

#### **A főmester-** Vitalijus Macevicius

A főmester feladata a legújabb mérnöki vívmányok összegyűjtése. Állandó kapcsolatban áll a különböző céhekkel, egyben a kancelláriában képviseli a céhek érdekeit. A főmestert nem a kancellár nevezi ki, hanem a céhek országos gyűlésén választják meg a legbölcsebb, általában legidősebb céhmestert, aki a műszaki vívmányok mindegyikéhez ért. Ez alól az építészet kivétel, azért külön kancelláriai tisztviselő felel. A főmester tehát egyfajta mérnökember, aki a technikai újításokért felel.

#### **A főépítész-** Stanislovas Stramaitis

A főépítész nagyon hasonló a főmesterhez, őt a kőművesek, hídépítők és az ácsok céhe közösen választja meg. A főépítész feladata az építkezések irányítása és egy egységesebb balti reneszánsz irányzat kialakítása. A főépítész általában az ország legelismertebb építésze.

#### **A Vörös Hadsereg parancsnoka-** Ramunas Norbutas

Az állam (nem állandó) hadseregét képzett zsoldossereg alkotja, melynek hadilobogója után Vörös Hadsereg a neve. A hadsereg mérete változó, békeidőben párezer fő körüli. A hadsereg parancsonka képzett katona, Ramunas veterán lovag a lázadás idejéből, az aszimmetrikus hadviselés nagy kedvelője. A főparancsnok állandó összeköttetésben áll a zsoldosokkal, akikre saját fiaiként tekint. Pozíciójából csak a vezérnök mozdíthatja el és ő is nevezheti ki.

#### **Főbíró-** Silvestras Runta

A főbíró a legfőbb bíró a vezérnök után, a vitás ügyek intézője és elsimítója. A törvények betartatója, joga van ítélkezni a városi bírák felett is, a büntetések kiszabója és végrehajtatója. Egyedül a vezérnök kérdőjelezheti meg döntéseit, a parasztok, polgárok, nemesek mind hozzá fordulhatnak súlyos jogsértések esetén jogorvoslatért.

### **Intézmények**

#### **Népgyűlés**

A népgyűlés az ország legfőbb törvényhozó szerve, melyből minden legitimitás ered. A vezérnök hívhatja össze, szokásjog alapján, többnyire néhány évenként. A népgyűlés közfelkiáltással választja meg a vezérnököt, dönt a legfontosabb ügyekről (belső reformok, támadó háború). Résztvevői a szabad férfiak (nemesek, kereskedők (kalmár-nemesek), polgárok, gazdag parasztok stb. Ez a népesség 10%-át jelenti, ennél azonban jóval kevesebben szoktak ténylegesen megjelenni. A népgyűlés színe a zöld.

#### **Kancellária**

A kancelláriát a kancellár vezeti, ez az ország legfőbb végrehajtó szerve. A vezérnök bizonyos kérdésekben vétójoggal bír, de hatalma korlátozott, a tagok többnyire egyszerű többséggel döntenek. Bizonyos kérdésekről csak a népgyűléssel együtt határozhat. A kancellária színe a kék.

#### **Haditanács**

A haditanács irányítja a Vörös Hadsereget, a zsoldossereget. Tagjai a VH parancsnoka, a vezérnök, a legfőbb tisztek, a főmester (haditechnológia, ostromgépek stb), a pénzmester, az első könyvtáros (hírszerzés) és a kancellár. A haditanács színe a vörös.