Zünské knížectví

Zpět do trpasličích knížectví: Trpasličí knížectví

## Úvod

Ač jsou ze všech trpaslíků nejmenšího vzrůstu, jejich divocí stepní koně jsou ti nejrychlejší ze všech a jezdci na nich jsou do jednoho mistři jízdní lukostřelby.

## Historie

Není to ještě tak dávno co se divocí zünští trpaslíci proháněli v četných hordách po stepích východu v čele se svými chány a žili pohanským kočovným životem. Po stovkách let nájezdů a válek se Sobietským knížectvím byli konečně civilizováni, přijmuli víru ve Velkého hřebce, usadili se ve městech, a tak vznikl nový stát **Zünské knížectví**.

Nicméně ne všechny kmeny se rozhodly vzdát se svého kočovného života dobrovolně a během prvních krvavých let mladého knížectví byly za pomoci Sobietského knížectví jeden po druhém silou podrobeni knížecí autoritě a nuceně usídleni do měst. Zachovali si však mnoho ze svého kulturního dědictví. Jejich kníže má titul Velký chán a bojaři si říkají chánové.

## Geografie

Dominantou Zünu je pahorkatá step táhnoucí se přes celou zem od západu na východ, kde pozvolna přechází do travnaté nížiny na pobřeží. Jediný hustší porost země tvoří listnaté lesy na jihu, pozvolna přecházející do subtropů dál na jihozápadě. Zemí protéká velká řeka Eeja pramenící v Pohoří Zürkh na severozápadě, během své cesty Zünem se do ní vlévají její dvě menší sestry Uugan a Khil a svou dlouhou pouť končí v oceánu na východě. Nížina kolem Eejy je nejúrodnější částí země. Na severu přechází step do chladných plání Küitska a na západě do travnaté nížiny Sobietska.

## Politická geografie

### Tevsh

Tevsh je hlavní město Zünského knížectví. V překladu do larštiny znamená Tevsh žleb. Tevsh byl prvním stálým osídlením v Zünu, ještě dlouho před knížecími reformami. Své jméno si nejspíše vysloužil, pro svou příznivou geografickou polohu na soutoku řek Eejy a Uugan a od nepaměti je místem odpočinku a napajedlem pro vyčerpané cestovatele a jejich milované koně. Tevsh skrz stalení přerost ve velkoměsto a dnes je hlavním městem knížectví a sídlem knížete.

### Övslöguul

Övslöguul je významné obchodní město ležící uprostřed zünské pahorkaté stepi. Skýtá domov více než 7 tisícovkám duší. Již od nepaměti slouží jako odpočívadlo a napajedlo pro projíždějící obchodní karavany a cestovatele. Z toho důvodu je místní architektura a kultura velmi různorodá, kombinující prvky ze všech cípů Zünského knížectví, ale i sousedního Sobietska, Küitska a dokonce i Larské říše. Dominantou města je jeho ohromné tržiště ležící uprostřed, právě kolem něj celé město vyrostlo. Dobrodruzi a cestovatelé tam mohou zakoupit takřka cokoli. V překladu do larštiny znamená Övslöguul travnatý kopec. Po generace ve městě vládne a sídlí bojarský rod Baatarlag. Rod sídlí v dřevěné tvrzi na kopci ve východní části města.

Chán Batu Baatarlag nedávno zemřel. Ve své závěti si vyžádal, že dalším chánem se po něm stane jedině ten z jeho synů, který se úspěšně podrobí zkouškám předků v pohoří Zürkh. Jeho synové se nedlouho poté sjeli do Övslöguulu, aby se ucházeli o titul chána. Novým chánem se nakonec nečekaně stal nejmladší ze synů Bilguun Baatarlag, který Övslöguulu dnes vládne.

Ve městě byly nedávno velké nepokoje. Ty se nakonec mladému chánovi podařilo pokojně ukončit veřejným proslovem ke svému lidu. To mělo však také za následek to, že mnoho věřících ve Velkého hřebce, kteří nepokoje podnítili, opustilo Övslöguul a odstěhovalo se do sousedního Güüru. Kostel Velkého hřebce ve městě tak zeje prázdnotou, protože všichni kněží včetně otce představeného, kteří tam sloužili, město opustili.

### Güür

Güür je vzkvétající metropole na břehu řeky Eeji. Je domovem více než 12 tisíc obyvatel a svou rozlohou je skoro 2x větší než Övlöguul. Proto není divu, že je Güür největším městem severozápadního Zünu. V překladu do larštiny znamená Güür lávka. Za své jméno nejspíše vděčí velkému kamennému mostu přes řeku Eeju. Díky tomu je Güür důležitým místem přechodu z jedné strany řeky na druhou. To vede většinu obchodních cest západně od hlavního města Zünu zvaného Tevsh přímo skrz Güür, díky čemuž do města proudí nepřeberné bohatství.

Město, a především velký kamenný most vystavěl bojarský rod Khuraam, který mu od jeho založení dodnes nepřetržitě vládne. Sídlem rodu a dominantou Güüru je veliký kamenný hrad ležící na kopci v severozápadní části města. Je to vskutku úcty hodná stavba postavená z kamene dováženého po řece z pohoří Zürkh. Současným chánem je Ogodei Khuraam. Chamtivý mocichtivý trpaslík, který by velmi rád rozšířil své už takto rozsáhlé panství. Jeho posledním velkým činem bylo navýšení už tak vysokého mýta za přechod mostu, čímž se stal velmi neoblíbeným mezi obchodníky, kteří nemají na výběr než zaplatit, aby mohli přejít.

Do města byla také v nedávné době uvedena nová víra. Chán Ogodei totiž konvertoval a přijal víru ve Velkého hřebce. To do města přilákalo spoustu sobietských přistěhovalců, misionářů, kněží a paragonů. Za vybrané peníze z navýšeného mýta se rozhodl chán Ogodei pro své sobietské bratry ve víře vybudovat obrovskou katedrálu zasvěcenou Velkému hřebci přímo v centru města u velkého tržiště nedaleko mostu na levém břehu řeky. Mnoho nespokojených obchodníků, kterým se nelíbilo, že za jejich peníze se tu stavěla tato cizácká modla, najímalo buřiče, aby stavbu sabotovali. To vyvolávalo v ulicích města nemalé nepokoje. Katedrála však nedávno lehla popelem. Krajem se šíří zvěst o tom, že synové zesnulého chána Batua Baatarlag z Övslöguulu se během své návštěvy ve městě pokusili zavraždit chána Ogodeie a jsou zodpovědní i za spálení katedrály. Tyto zvěsti potvrdil i biskup Velkého hřebce Piotr. Nebýt zásahu velkého chána by kvůli tomuto incidentu nejspíš mezi Güürem a Övslöguulem vypukla válka.

Güürský kamenný most je výkvětem zünské architektury. Dosahuje délky neuvěřitelných 700 metrů a je jedním z mála míst přechodu velké řeky Eeji. Vstup na most chrání mohutné 4 metrové mosazné sochy vzpínajících se koní, 2 na každé straně řeky. Po obou stranách byl most lemován sochami 13 starých bohů. Bohužel sochy byly značně poničené vandalismem posledních let. Některé měly uražený nos, ucho či prsty a jiné byly zase počmárané barvou bílými symboly okřídleného hřebce. Přes toto barbarství je Güürský most dech beroucí stavbou a neustále přes něj proudí stovky trpaslíků a obchodních karavan. Bohužel v reakci na zničení katedrály Velkého hřebce rozhněvaní paragoni strhli sochy starých bohů a shodili je do řeky Eeji. Ti kteří se jim v tom pokusili zabránit, dnes visí nad východní branou pro výstrahu všem, kteří by se odvážili postavit se do cesty Velkému hřebci a jeho následovníkům.

## Politika

### Armáda

#### Kopiníci

Těžká kavalerie vyzbrojena dlouhými dřevci a těžkou zbrojí. Tvoří elitní jádro züských armád, obvykle kolem 4/10 armády.

#### Jízdní lučištníci

Lehká kavalerie vyzbrojená krátkými kompozitními luky, tvoří tělo züských vojsk, obvykle kolem 6/10 armády. Jejich vybavení je extrémně lehké, což jim umožňuje provádět taktiky a manévry, které jsou pro těžšího nepřítele (například larské rytíře) neproveditelné.

## Ekonomika

Pastevectví a chov hospodářských zvířat, kašmír (textilní materiál získávaný ze srsti koz). Zemědělství v nížinách kolem řek. Velmi důležitou složkou hospodářství Zünu je těžba nerostných surovin, především hnědého a černého uhlí, mědi a zlata.

### Jarní nájezdy

Každé jaro se konají velké nájezdy na jih do larské provincie Osbanie.

### Námořnictví

Jak by se od pánů koní dalo čekat, nejsou to zrovna nejzdatnější mořeplavci a většina z nich má z otevřeného moře strach. To inspirovalo četné příběhy o strašlivých mořských příšerách a monstrech. Avšak především říční lodní doprava je v Zünu velmi důležitá. Po řece Eeje a jejích menších sestrách Uugan a Khil se z Urd, Del a Zürkhu svážení do Güüru a Tevshe tolik ve stepi nedostatkové a potřebné stavební materiály, a to především kámen a dřevo z podhůří. V horách se také těží rudy, které se rovněž převáží po lodích do velkých měst k dalšímu zpracování.

Kvůli nucenému opuštění kočovného života většiny obyvatel této kdysi divoké země, je lodní doprava naprosto esenciální. Přesto však stále platí, že v trpasličí kultuře jsou koně symbolem moci a společenského statusu, proto na suchozemce a tím pádem i na mořeplavce pohlížejí jako na podřadnou spodinu. Díky tomu se zrovna moc trpaslíků k námořnímu řemeslu nežene, ale kvůli jeho nutnosti si zünští námořníci mohou přijít na dost dobré peníze.

Typický zünský přístav je plný velkých říčních transportních lodí trpaslíků schopných převážet těžké náklady. Takové přístavy jsou plné velkých kladkových jeřábů a skladů, které slouží k vykládání a uchovávání přiváženého materiálu. Trpaslíci se na otevřené moře vydávají jen zřídka a většina jejich lodí na to není uzpůsobená. Přímořské přístavy jako Davstai ležící na ústí řeky Eejy jsou však dosti jiné. Zünská kultura a architektura se tam mísí s cizáckou. Dá se v nich najít mnoho příslušníků jiných ras a jejich úcty hodných plavidel, a to především kawbashri, kteří jsou celosvětová námořní obchodní velmoc, ale najdou se tu i pantaiská a dokonce i larská plavidla. Všechny sem přivádí obchod, a tak až na výjimky tu panuje klid a mír.

## Náboženství

### Velký hřebec/Azarg

Víra v Azarga je oficiálně hlavním státním náboženstvím Zünu, avšak přes všechny snahy sobietských misionářů víru v něj doposud přijala sotva polovina obyvatel země a navíc mnoho z nich ještě vedle něj uctívá své staré bohy. Netřeba dodávat, že to se fanatickým sobietským kněžím vůbec nezamlouvá, a tak neustále naléhají na velkého chána, aby víru ve staré bohy zakázal a začal jejich věřící pronásledovat. Velký chán, který sám vyrostl ve víře starých bohů, je zatím jejich volání hluchý.

## Kultura

### Architektura

#### Jurty

Jurta je tradiční zünské obydlí, sestávající z dřevěné lehké konstrukce a plsťové rohože. Snadno se skládá a převáží. Jednotlivé kmeny si své jurty s oblibou zdobí všemožnými vzory a barvami, aby se odlišily od ostatních. Plst skvěle izoluje a vyrábí se většinou z ovčí vlny a veškeré dostupné srsti. V jurtách se topí jen výjimečně, a to především za účelem přípravy pokrmu. To platí i pro zimní období, kdy se zünští pastevci stěhují do okolí velkých měst.

### Jídelníček

#### Kumys

Kumys je zünský alkoholický nápoj z kvašeného kobylího mléka. Nápoj je široce rozšířen jak v Zünu, tak i v Sobietsku, Swietsku a Küitsku. Má nakyslou až štiplavou chuť, která se dá srovnat s acidofilním perlivým mlékem. Kumys je výživný a spolu s pečivem tvoří základní stravu pastevců.

Řada cizinců má však s jeho strávením potíže. Často je na vině nádoba a způsob jakým je nápoj uchováván. Kumysu existuje několik druhů. Čerstvě uvařený samaal, silně alkoholický hojuu, aachtaach kumys s přidaným kravským mlékem, hara kumys s přidanou smetanou a aryylach kumys s přidaným máslem. Kumys se slabším obsahem alkoholu se používá spíše na léčebné účely například proti chudokrevnosti/anémii nebo souchotinám/úbytím.