Goggoth

**Goggoth** egy hatalmas tavi szörny volt, a Szív-a-tó alatti förtelmes mélységek lakója. A taszító nem evilági lény a III. Birodalmi Évben rémálmokkal gyötörte a nép tagjait és egyes polgárok tudata fölött átvette a hatalmat: ezek a szerencsétlen hegyhoniak Goggoth szolgálói lettek és titkos kultuszt építettek ki a szörnyeteg dicsőítésére.

## Előzmények

A III. Birodalmi év derekán, nem sokkal a Gra'Hak élőholt nagyurak rémuralmának megdöntése után érkezett Hegyhonba két titokzatos jövevény: Glee McToby és Gaoloth. Utazóládájuk titkos fiókjában ősi varázstárgy lapult; Goggoth Gyertyája. Azért szánták el magukat a hosszú útra, mert tudták: a gyertya bűbájos lángja az egyetlen, amely felébresztheti az ősidők óta szunnyadó szörnyet álmából.

Az éj leple alatt leererszkedtek a hegyhoni kert aljába és lángra lobbantották a gyertyát. A roppant tavi szörny hívásukra felébredt eonok óta tartó álmából és elátkozott monolitként magasodott előttük a vaksötét éjszakában, hogy híveket követeljen magának.

## Eljövetel és felemelkedés

Glee és Gaoloth uruk parancsát követve építették a szörnyeteg kultuszát és igyekeztek beépülni a legfelsőbb hegyhoni politikai körökbe. Sorsrontó hazugságaikkal elcsábították Shalaman varázslómestert, aki a két királyság egyik legképzettebb mágusa volt azokban az időkben, továbbá Hegyhon jóindulatú, de tapasztalatlan királynőjét, I. Loanát.

Kiszemelt áldozataik az éjszaka közepén a kultisták hazugságaitól elkábítva érkeztek a Szív-a-tó partjára, ahol a gyertya lobbanására a tóból kiemelkedett a gigászi szörny, melyet szablyákhoz hasonlatos tüskék borítottak. Szablyaként fúródtak az áldozatok védtelen szívébe a lény tüskéi is, hogy megfertőzzék őket a szörny romlott akaratával és gondolataival. Bábok voltak csupán innentől ők, Loana és Shalaman; Goggoth játékszerei.

## Achtung: Kräter

Ahogy a megsokasodott hívek éjszakáról éjszakára Goggoth hatalmát hizlalták, a szörny is növekedni kezdett. És ahogy roppant tömege csak nőttön nőtt, úgy falta magába hektárról-hektárra a hegyhoni uradalmat. Ahol pár nappal korábban csak az apró kerti tó hullámzott, ott már feneketlen lyuk tátongott, melynek ingatag pereméről senki nem tudhatta, mikor omlik tovább. A hegyhoniak a 'kräter' nevet adták a jelenségnek és elborzadva látták, hogy a napról napra terjeszkedő lyuk elnyeli szeretett otthonukat, mígnem a legmagasabban fekvő ösvények és házak maradtak meg csupán.

Goggoth hatalma teljében rémálmokkal verte meg az ártatlan népet. A nép tudatát rémséges képek kínozták és torz árnyaikká váltak önmaguk tükrében. Nem tudhatták, hogy az éjszakáról-éjszakára visszatérő lidércfényes alakok, akik ágyaik között lejtettek boszorkánytáncot, valóságosak-e, vagy meggyötört képzeletük szüleményei csupán. Azonban volt alkalmuk meggyőződni arról, hogy a boszorkánytánc maga a szörnyűséges valóság: az egyik vacsoránál a nép nagy része megbabonázva felállt az asztaltól és feltartóztathatatlanul beletántorgott a mélységes 'kräterbe'.

## Goggoth végórái

A szörnyeteg a hegyhoni polgárok elméjébe férkőzve és álmaikban kutatva tudomást szerzett arról, hogy a Fejedelem Földjének varázslói elrejtettek egy nagy hatalommal bíró varázstárgyat az Umbra árnyékvilágában. Goggoth megszállottja lett a Szarvaskirály agancsaként ismert tárgynak és követelte szolgáitól, hogy szerezzék meg neki. Ezzel egy időben a nép is elszánta magát a Szarvaskirály agancsának felkutatására, mivel abban bíztak, hogy varázserejével le tudják győzni Goggothot és egyúttal vissza tudják szorítani az országuk területének addigra csaknem teljes egészét elnyelő krätert.

Prostedamus minden diplomáciai fortélyát bevetve tárgyalt a torremori vezetőkkel és sikerült elérnie, hogy a szomszédos királyság mágusai segítséget nyújtsanak a Szarvaskirály agancsának megszerzéséért az umbrába induló expedíciónak. Egyik éjjel, amikor a csillagok állása megfelelőnek bizonyult az umbrába lépésre, a hegyhoni uralkodó vezetésével a nép kivonult Torremor határába. Ott a két királyság mágusai és druidái kaput nyitottak a világon túli világra; Prostedamus vállalta magára a feladatot, hogy belépjen az Umbrába és felkutassa a varázslatos agancsot. Ezzel feltörte az Szarvaskirály agáncsát őrző utolsó, azaz hetedik pecsétet. Tettéért fiatalságával fizetett.

Miután birtokukba került a varázstárgy a nép visszatért a fővárosba, ahol végső véres összecsapásra került sor a kräterből előtörő szörnnyel és az őt szolgáló kegyencekkel. Bármennyire is ádázak és fondorlatosak voltak, Goggoth és szolgái nem tudtak felülkerekedni az összetartó hegyhoni népen, amelyet az agancs varázsereje is segített a harcban. A győzelemért számos hegyhoni életét adta, Goggoth híveit mind egy szálig lekaszabolták. A nagyrészt a hegyhoni fővárosban zajló csatában az országot rettegésben tartó nem evilági szörnyeteg is kimúlt, a varázsagancs pedig biztos helyre került, máig csak Prostedamus tud hollétéről.

## Emléke a hegyhoni kultúrában

A Goggoth elleni, oly' sok áldozatot követelő végső harc emlékét őrzi a Harmadik Címerpajzs, melyet az Ismert Birodalmakat járó utazó Árnyasvár országába belépve az országló falán csodálhat meg.

A III. Birodalmi Évet záró Sztiponyanov Kultúrfesztiválon átütő sikert aratott és mérhetetlen anyagi javakat hozott üzemeltetőinek a **Kräter Fast Food**. A gyorsétterem a vészterhes órák emlékét üde virsliillattal igyekezett feledtetni; sikerrel.