Танк-винищувач важкого типу Розанова

Ізометричне зображення танка-винищувача важкого типу лейтенанта Л.В. Розанова.

### Боєкомплект

16 пострілів в автоматі заряджання + невідома кількість можливого боєкомплекту що перевозиться

### Тип двигуна

V-подібний, 12-циліндровий дизельний В-2-34 рідинного охолодження, потужністю 450-500 к.с. (можливо)

### Тип підвіски

На гвинтових пружинах

**Танк-винищувач важкого типу Розанова** — проєкт танка-винищувача важкого типу на основі конструкції серійного Т-34, запропонований у березні 1944 р. командиром стрілецького взводу лейтенантом Л.В. Розановим. Проєкт у ГАБТУ підтримки не знайшов.

## Історія

У березні 1944 р. командир стрілецького взводу лейтенант Л.В. Розанов, який у цей час перебував у 17-му окремому полку резерву офіцерського складу, запропонував відразу кілька винаходів, серед яких був проєкт важкого винищувача танків. Це був танк-винищувач важкого типу на основі конструкції серійного Т-34, оснащений "великокаліберною зброєю автоматичної дії". Автор мав за плечима освіту інженера та семирічний стаж роботи в машинобудуванні. Він писав: *"Пропонований мною проєкт важкого танка - винищувача, своєю новою конструкцією дозволяє обійти ряд "догматичних" - деяких постійних прийомів, що встановилися при конструюванні танків..."* Конструкція танка Розанова передбачала наступні нововведення в конструкції Т-34, такі як бронещити, що відкидаються, і додаткові броньові катки.

Проєкт танка-винищувача було розглянуто в ГАБТУ на початку червня 1944 р., а друга пропозиція винахідника була відправлена у відділ винаходів Головного артилерійського управління Червоної Армії. Начальник 8-го відділу Технічного управління ГАБТУ інженер-підполковник Фролов висловився про "Танк-винищувач важкого типу" не надто обнадійливо. На його думку, броньовані катки в носовій частині танка різко знизили б маневреність машини та збільшили її бойову масу. Можливо, більшим недоліком цього механізму була додаткова складність конструкції та важкість обслуговування. Фролов не був великим прихильником бортів із кутом усередину, які, за його словами, спричиняли зростання габаритів та ускладнювали доступ ремонтників до гусениці та ходової частини, а також до системи підвіски роликів. До того ж, вони ніяк не захищали танк від наїзду на міни.

Однак складена винахідником схема автоматичного заряджання зброї зацікавила фахівців. Судячи з того, що в архівній справі немає його креслення, воно, мабуть, було передано до вищих інстанцій для подальшого вивчення.

Пропозиції Розанова не знайшли підтримки у ГАБТУ, але з сучасного погляду вони видаються виправданими. Зігнута броня борта буде включена в конструкції корпусу різних післявоєнних важких танків, особливо серії ІС-7, тоді як низька кругла башта стане характерною ознакою багатьох післявоєнних радянських танків і БМП. Концепція ж бронекатків знайшла свою реалізацію у танкових мінних тралах.

## Конструкція

### Корпус і бронювання

Автор пропонував надати корпусу свого танка оригінальної форми. Сам корпус був відносно стандартним, сильно натхненним компонуванням середнього танка Т-34, з більш вираженими кутами для покращеного захисту. Верхній та нижній бортові бронелисти мали встановлюватися під кутом один до одного так, щоб їх стик виходив за межі верхнього габариту гусениць, натомість вони зупинялися над двома великими роликами. Розанов відштовхувався від ширини надгусеничних полиць важкого німецького танка Tiger I, прагнучи перевершити ворожу важку техніку по захищеності. На борту танка мали монтуватися відкидні бронещитки для захисту спереду і з боків піхоти на борту машини від рушнично-кулеметного вогню, уламкыв та бруду під час десантних операцій. Ці броньові щити могли відкидатися та прикривати ходову частину у бою. Управління щитками здійснювалося зсередини танка. Основна пластина стояла б вертикально та забезпечувала бічний захист. Менша пластина, прикріплена до нього шарнірно, складатиметься назовні. Нарешті, третя пластина, шарнірно закріплена на передньому кінці основної пластини, зафіксується на місці з передньою пластиною корпусу і таким чином забезпечить фронтальний захист. Хоча така конструктивна особливість є дивною в конструкції танків, слід пам’ятати, що Совєтський Союз активно використовував піхоту на танках, яка йшла в бій, так звані Танкодесантники.

Але ходову частину мало було прикрити зверху, вона потребувала захисту з лобової проекції. Винахідник запропонував встановити потужні катки, які виносили вперед для захисту основної ходової частини машини. Товщину їхніх обідь автор не уточнив. Мабуть, він вважав, що її треба підібрати дослідним шляхом.

Про товщину броні відомо небагато, але бронелисти були сильно нахилені. Верхня передня пластина була нахилена під кутом 32° від горизонталі, тоді як верхня задня пластина була під кутом 29° від горизонталі. Верхня бортова броня була встановлена під кутом 45° всередину. Борт, що проходить по всій довжині ходової частини і нижньої частини корпусу, також був нахилений всередину під кутом 45°, утворюючи корпус у формі шестикутника, якщо дивитися спереду та збоку. За бортом розташовувалася гусениця, поворотні катки і плоска стінка корпусу, яка була меншою за товщиною броні.

Башта, хоч і невелика, була дуже передовою за конструкцією. Передня частина була зроблена з плоскої пластини під кутом 58°, тоді як решта плити була круглою та під сильним кутом 58° від горизонталі та 55° з боків і ззаду. Вона мала трикутний виступ уздовж верхньої частини башти, який дозволяв опускати гармату разом із механізмом автозаряджання. По обидва боки від гарматного виступу було два службових люка для двох членів екіпажу. Вежа була дуже низькою і не містила членів екіпажу, а лише їх голови та частини тулуба.

Оскільки жодна зі схем або креслень розташувань екіпажу Розанова поки що невідома (і, швидше за все, їх ніколи не існувало), це можна лише припустити, враховуючи наявні дані танка Розанова і внутрішнє компонування середнього танка Т-34. Екіпаж, ймовірно, складався з трьох або чотирьох осіб: командира, додаткового заряджаючого, навідника та водія. Переднє розташування трансмісії, запропоноване Розановим, навряд чи було б можливе на цьому танку, оскільки вона майже не залишала б місця для водія. Якщо враховувати розміри корпусу машини, аналогічні корпусу Т-34, то башта вміщує до трьох осіб екіпажу.

### Озброєння

Для збільшення інтенсивності вогню танк озброювався якоюсь великокаліберною автоматичною гарматою. За задумом винахідника, гармата мала бути оснащена стрічковим автоматом заряджання. Механізм подачі являє собою ланцюг-стрічку, на секціях якої є касети для снарядів. Замкнений ланцюг розрахований на 16 снарядів та обертається навколо верхнього барабана з квадратним перетином. Залежно від характеру бою касети стрічки можна було б заряджати бронебійними та осколково-фугасними снарядами в порядку черговості. Розанов розумів складність і ненадійність такої системи, тому враховувалася можливість виходу барабана заряджання з ладу: у цьому випадку танкісти могли працювати з гарматою вручну.

Ні модель, ні навіть калібру гармати автором проєкту не визначено. В 1944 р. єдиною можливою основною танковою гарматою була 85-мм ЗІС-С-53, про що можна судити досить чітко. Гармата С-53 мала просту конструкцію, компактні розміри і була досить надійною на той час. Вона помістилася б навіть у тісну башту танка-винищувача Розанова з внутрішньою гарматною підставкою. Інші варіанти здаються менш підходящими. Виробництво 85-мм танкової гармати Д-5Т, можливого аналога С-53, припинилося 1 березня 1944 р. До того моменту, як танк Розанова надійде в серійне виробництво, її вже не буде. Гармати меншого калібру були б менш потужними, і машина навряд чи виконала б свою роль "винищувача танків". З іншого боку, зброя більшого калібру посилила б проблеми з віддачею, підйомом і опусканням. Більше того, башта стала б тіснішою, і, швидше за все, неможливо було б встановити автомат заряджання.

У грі "World of Tanks" танк оснащено 85-мм гарматою Н-3-457 (боєкомплект 56 бронебійних, підкаліберних та осколково-фугасних снарядів). Гармату з таким індексом розробили та виготовили в ЦАКБ В.Г. Грабіна влітку 1945 р. Гармата була калібру 85-мм і мала ту ж баллістику, що й гармата Д-10-85, яка в свою чергу, була версією потужної 100-мм протитанкової гармати Д-10. Тільки її виконали без гладкоствольної дульної насадки, завдяки чому вдалося помітно збільшити термін служби ствола і дещо поліпшити купність попадань, що особливо важливо при веденні вогню по цілях, що рухаються. Гармата була розроблена в рамках роботи над самохідкою великої потужності. Але на той час роботи не вважали за необхідне продовжувати, оскільки військові дії в Європі припинилися, а для операцій проти Японії, що планувалися, знайшли достатнім бойову техніку, що перебувала на озброєнні Червоної Армії. Періоди розвитку цієї гармати і танка Розанова ніколи не перетиналися в реальному житті.

### Двигун і трансмісія

Оскільки машина пропонувалася як глибока модернізація/аналог середнього танка Т-34, вона, ймовірно, мала б отримати такий же V-подібний, 12-циліндровий дизельний двигун В-2-34 потужністю до 450-500 к.с. Трансмісія механічного типу.

### Ходова частина

Сама ходова частина розбивалася на дві частини – безпосередньо гусеничний хід та додаткові броньові котки, прикріплені спереду та пов'язані ланцюговим приводом із гусеничним ходом. Сам Розанов писав наступне: *"Ходова частина танка розбивається на дві частини: на гусеничний хід, що займає 8/9 задньої частини танка і на броньові котки, що мають привід через ланцюг Галля від ведучих коліс гусениць"*. Призначення котків - захист гусениць в лобовій проекції. Монтаж котків реалізовано на підресорених важелях з можливістю переміщення по вертикалі.

Гусенична частина мала сім невеликих опорних коліс, які, ймовірно, мали підвіску з гвинтовими пружинами всередині корпусу, хоча це не підтверджено жодними малюнками. Зірочка була спереду, а натяжний ролик ззаду. Для зворотного шляху гусениці були передбачені чотири невеликі поворотні ролики, які утримувалися штифтами, прикріпленими до петлі бічної спідниці.

Лобові котки кріпилися в носовій частині корпусу з обох боків передньої частини гусениці. Вони використовували тверду гуму або сталь для зчеплення з поверхнею грунту. Щоб прикріпити їх до корпусу, велике плече проходило вздовж стінки корпусу, і мало рухому частину у місці приводної зірочки. Звідси ланцюг від ведучої зірочки тягнувся до ролика для приводу. На протилежному боці важеля знаходилися дві великі пружини, одна вгорі та одна внизу, які забезпечуватимуть жорсткість роликового важеля. На кінці важеля була додана противага, щоб запобігти різкому скаканню ролика на поганій місцевості, що свідчить про те, що сам ролик не був дуже важким.

Ролики мали забезпечити захист передньої частини гусениці, а також дозволити танку бути набагато довшим без збільшення гусениці. Бонусом був протимінний захист, оскільки потенційна міна підірвалася б роликом перед відділенням екіпажу, хоча танк все одно був би сильно пошкоджений.

Хоча котки були призначені для захисту танка, самі вони мали крихку конструкцію. Ланцюги були сприйнятливі до пошкоджень і, ймовірно, часто відпадали, втрачаючи здатність керма. Це, у свою чергу, значно погіршило б характеристики повороту танка через те, що ролики були встановлені так далеко вперед.

## Галерея

Ескізи "танка-винищувача важкого типу" лейтенанта Л.В. Розанова.Танк Розанова в розрізі та ізометрії.Реконструкція зовнішнього вигляду танка Розанова з доопрацюваннями. Автор Андрій Синюкович.Реконструкція зовнішнього вигляду танка Розанова. Автор Сергій Сич.Реконструкція зовнішнього вигляду танка Розанова. Автор Pavel Alexe. Джерело: Tank Encyclopedia.Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".Танк Розанова у грі "World of Tanks".
## Джерела

* Матеріали з архіву МО (ЦАМО РФ, фонд 38, опись 11350, дело №1554)
* https://wikiwarriors.org/wiki/Тяжёлый\_танк\_Розанова
* https://warspot.ru/8738-stalnye-himery-krasnoy-armii
* https://tanki.su/ru/news/history/david\_and\_goliaf/
* https://alternathistory.ru/it-rozanova-proekt-sssr-1944g/
* https://bronetechnikamira.ru/kotoryih-ne-byilo/proekt-istrebitelya-tankov-leytenanta-rozanova-a-v
* https://alternathistory.ru/it-rozanova-proekt-sssr-1944g/
* http://armor.kiev.ua/Tanks/Modern/isu130/
* https://tanks-encyclopedia.com/rozanovs-destroyer-tank-of-heavy-type/