Zalys Történelme

## Az Istenek Kora (531-802)

531-ben, a tizennyolc éves Abzu és Arqhuun Aq földjének sivatagját járják, mivel apjuk, Axum, elküldte őket otthonról, mondván, neki nincs szüksége örökösökre, hiszen halhatatlan. Apjuk még a születésük előtt talált egy yggdrzyát, egy mágikus gyümölcsöt, ami örök életet adott neki. A két fiú, ahogy járták a kietlen síkvidéket, hamarosan rátalált egy óriási fára, mely inkább látszott holtnak, mint élőnek. Nem rendelkezett levelekkel, valamint kérge is fémszerű volt. Abzu észrevett két ragyogó, fehér, szőlőszerű gyümölcsöt az egyik ágon. Mivel szörnyen éhesek voltak, elfogyasztották e terméseket, s mint kiderült, ezek yggdrzyák voltak, amik isteni erőt adtak a két fiatalnak. Az idősebb fivér, Abzu, úgy döntött, visszatér apjuk földjére, s megszerzi magának a trónt. Öccse, Arqhuun, nem vágyott a konfliktusra, így elbúcsúztak egymástól. Arqhuun egy csónakkal keletre ment, s rátalált egy szigetcsoportra, amit Aqashának nevezett el. A legkisebb, középső szigeten egy hatalmas, az előzőnél is nagyobb fát talált, amin négy gyümölcsöt látott meg. Kíváncsi volt, vajon mi történik, ha ezeket is elfogyasztja. A hatalmas erővel zynqamyvá vált, majd megteremtette gyermekeit, Daeyust, Shatharnt, Hantarnt és Kaeyust.

Ők is istenek voltak, de kevésbé erősek mint atyjuk, őket qreazyo néven illették. Rendelkeztek a teremtés képességével, de az ő gyermekeik már nem számítottak istennek. Daeyus megteremtette az Elsőket, akiket zy nyelven Ogrunoknak neveztek. Shatharn megalkotta a Másodikakat, az Agnarnokat. Hantarn gyermekei csontvázszerűek voltak, így a zy "csont" szó után kapták a litsh nevet, ők magukat Licheknek nevezték. Kaeyus gyermekei az ősi történetek sárkányaira hasonlítottak, ezért a Dracna névvel illették őket.

Teremtésük második generációjának első faja a Csillagszülöttek, vagyis Manakoorok voltak. Őket követte az árnyékok népe, a Hutuh. Aztán jöttek a szellemek, a Djinnek. Végül az utolsó nép férgeknek hívta magát, ők voltak a Wyrm.

Közel háromszáz évig békében éltek, aztán az árnyékok népe kísérletezni kezdett az Istenfákkal, hogy yggdrzya gyümölcsökhöz jussanak. Ezen kísérletek egyike vezetett teremtőik halálához. Csak a legerősebb, Aqhuur maradt életben, aki visszavonult kastélyába, hogy gyászolja gyermekeit, s soha többé senki sem látta. Az árnyékok tette megutáltatta őket a többi néppel, akik elhagyták Aqasha földjét, s új helyeken telepedtek le. A manakoorok ott maradtak, s elfoglalták az üressé vált területeket.

Az Ogrun és Agnarn népek délre vándoroltak, Aqyarlat földjére. Az agnarnok a kontinens nyugati felét, míg az ogrunok a nyugati felét választották maguknak. Az ogrunok különböző alfajokká váltak szét, ezek közül a legfontosabb "Grun Generációja", a Grungen volt. Nevüket az első ogrun király, I. Grun Huurovor után kapták. Egy másik alfaj a Cikrászok voltak, egy nomád nép, akik hatalmas, lazabik nevű madarokan ülve szelték az eget. Első törzsfőjük I. Baranza Za volt. Az agnarnok népe még jobban szétvált. Nagy részük elhagyta a déli földrészt és északra, Aqnord földjére ment. Ott két népre váltak szét, a Titánokra és a Tünnökre, mindkét faj hatalmas méretű volt, így együttesen Óriásoknak is hívta őket a többi nép. Ezek az óriások a földrész középső részét vették birtokba. Néhányan keletre mentek, I. Izanagi Shinto vezetésével, ők lettek Sya népe. Felbukkant egy új alfaj, az Ázok, akik ugyan kisebbek voltak a Tünnöknél, mégis elfoglalták területeik nagy részét, így az óriások a kietlen északra vándoroltak, túl a Blann-hegységen. Az Ázok első királya I. Odyn Aaz volt. Később az ő népükből vált ki a Fagy, Tram népe, akiket I. Nordenn Tram vezetett. A sztyeppéken az agnarn nép újabb alfaja bukkant fel, a Triválok, egy nomád faj. Vezérüket I. Dakko Bivai-nak hívták. Ott voltak még a Gálzik is, akik barlangokban éltek, I. Qebui Shadoerlayt vezetése alatt. Végül felbukkant az utolsó alfaj, a Ztráli, akik egy folyó mellett telepedtek le. Első királyuk I. Riolützin Züthar volt.

A Djinnek népe egy szigetre ment, amit Aqaruznak neveztek el. Ennek jelentése "Sziget", mivel abban a hitben szerettek volna élni, hogy ez az egyetlen sziget a világon, el akarták felejteni örökre Aqashát. Mint ahogy a többi nemzet, a djinnekből is fajok váltak ki. Az első alfajt Elementáloknak hívták, akik kiváló urai voltak az Elemeknek. Gyűlölték a Fényt és Sötétséget, mivel a Manakoorokra és a Hutuhkra emlékeztette őket e két elem, így ezek gyakorlása tiltott volt. Törzseik is csak a Tűz, Természet, Föld, Szél és Víz után kapták neveiket. Ezek a törzsek hamarosan szétszéledtek a világban, csak a természet törzse maradt a szigeten, I. Mefistofeles Fozforus vezetése alatt. Egy újabb alfaja a Djinneknek a Tündérek, vagyis Elfek voltak, kik gyűlölték a sziget sűrű dzsungelét, így elhagyták azt. Akik ott maradtak, azokból lettek a Fa Elfek, a Vaelfek. A többiek keletre mentek, Aqeer földjére, ők Tiszta Elfeknek, Haelfeknek hívták magukat. Belőlük váltak ki a szigetlakó Alelfek, valamint a sötét Orelfek. Az elementálokon és elfeken kívül volt a djinneknek egy harmadik alfaja is, a Syrenek, akik a víz alá költöztek. Belőlök alakultak ki a halszerű Piscesok, valamint az óriási Leviatánok. A syrének szörnyetegeknek hívták ezen két népet, így a leviatánok elhagyták otthonukat, s távoli vizekre mentek, míg a piscesok a náluk erősebb syrének szolgáivá váltak.

Vissza az agnarnokra, akik még mindig a déli kontinensen éltek. Újabb alfajokra osztódtak, ezek közül az első a Pécra volt, akik dombvidékeken éltek. A következő a Yr'ltt nép volt, minek jelentése "Névtelen". Vezérük, I. Chck'llnd Qtl'll, el akart jutni a Világ Másik Felére, így népét még délebbre vezette, ahol rátaláltak az Átokföldekre, melyek megátkozták őket, s sokszemű, csápos szörnyetegekké váltak. Két másik alfaj volt a gyíkszerű, vörös Tyrúnok, akik szomszédaikkal, a csontvázszerű Saywunokkal háborúba keveredtek. Az északi agnarn leszármazottak újból szétváltak. Az Óriásokból alakult ki Kei'frah, az erdő népe, akik Aq földjének déli dzsungeleiben telepedtek le. Belőlük alakultak ki a törpék, a mocsáriak, Mo'zgulla, a dzsungellakók, Keisa'zgulla és a hegyiek, Zenbu'zgulla. A szétválás továbbra sem állt meg. A Titánokból kialakultak a Trollok, Ogrék és Goblinok, akik sokkal kisebbek voltak elődeiknél. A Tünnök is három alfajra váltak szét, belőlük alakultak ki a Jégóriások, Jöttünök, a Tűzóriások, Valtünök és a Viharóriások, Tortünök. A keleti Sya népéből is alakultak ki alfajok, ők voltak a madárszerű Tenguk, a macskaszerű Nekomaták és a kutyaszerű Chúránok.

Aqaruz Hatalmas Szigetén újabb alfajai alakultak ki a djinneknek. A kisméretű, kecskeszerű Pánok, a fára hasonlító, nagyméretű Entek és a hatalmas, disznószerű Oyostokok. A dracnák északra mentek a wyrmekkel együtt, ahol az előbbi kiirtotta az utóbbi fajt. A dracnák két további alfajra osztódtak, Északi Sárkányokra, Zee-Dracna, és Déli Sárkányokra, Xee-Dracna. Utóbbiak visszamentek Aqashára, hogy visszaszerezzék a manakoorok által elfoglalt földeket. Néhány Zee-Dracna Aqeer földjére ment, ahol keveredtek az elfekkel, s kialakultak belőlük a Sárkányszülöttek, a Dracnabracnák.

Végül úgy tűnt, mindenki a helyére került. A grungen nép tizenhárom törzse egyesült I. Ziqvaria Urobor alatt, aki Ziqvar Királyságának első királynője lett. Tizenéves korában bejárta a déli kontinenst a híres lándzsaforgató, Longinus és a vallási vezető Heaven társaságában, utóbbi a Benakin vallás első feje lett a királyságban. Miután az agnarn Quqvar Királyság megtámadta őket, Longinus elesett a csatában és lándzsáját a királynőre bízta, a fegyver pedig egy családi ereklyévé vált. I. Zergulla Don, az ellenséges király elesett a csatában, s fia, II. Zergulla Don, békét kötött a grungenekkel. Később a király magának akarta Ziqvaria lányát, s képes lett volna egy újabb háborút indítani, ha fivére, I. Palpa Don meg nem öli. Ziqvariát lánya, I. Laqvarra Urobor követte a trónon s három évszázadig béke honolt.

## A Kígyók Kora (802-1221)

II. Syartex Urobor uralkodásának végén, két fivér, Zef és Qlip Maiu, kísérletezni kezdtek az Istenfákkal, az istengyilkosnak nevezett árnyékokhoz hasonlóan, hogy yggdrzya gyümölcsökhöz jussanak. Saját állításuk szerint eszük élesebb volt, mint a "sötételméjűeké", így nem féltek attól, hogy esetleg valami történni fog. Pár hét múlva a laborjuk felrobbant, az eseményt pedig később Sodor Robbanás néven emlegette az utókor. A környéken élő grungenek mutálódtak a felrobbant Istenfa hatására, arcuk bal fele elfekedett, köszönhetően egy parazita féregnek, ami megjelent testükben. A grungenek száz évig is éltek, de a megfertőzöttek maximális életkora lecsökkent ötvenre. A fertőzöttek új népbe tömörültek. Grandaal néven kezdték magukat hívni, melynek jelentése "Átokféreg". Nagy részük úgy hitte, ez az "átok" az Úr műve, s elhagyták a Benakin vallást. Új hitük a Kígyó Útja lett. Ki akarták irtani a grungeneket, amiért ők nem lettek megátkozva az Úr által. A polgárháború a gyáva és paranoiás királyt lelkileg teljesen összetörte, s kioltotta saját életét. Utódja egyetlen fia, I. Arkaim Urobor lett.

Arkaim, apjával ellentétben, bátor volt, s nagyszerű harcos. Seregét a lázadók ellen vezette, s legyőzte őket, majd végzett a katasztrófa okozóival, akik saját sógorai voltak. A háború után, Arkaim megkapta a Hős ragadványnevet. Négy fia és egy lánya született, de élete rövid volt, köszönhetően annak, hogy belépett a katasztrófa helyszínére, s ő is megfertőződött. Halála után legidősebb fia, I. Varuun Urobor vált uralkodóvá.

Varuun, apjához hasonlóan, kíváló katona hírében állt, öccse, Sodekin, kiváló diplomata és szónok, másik öccse, Pakfik, pedig remek költő volt. A legfiatalabb fivére, Os, mindig is úgy gondolta, hogy tehetségtelen és felesleges. Anyja, Ana Maiu, látva fia állandó szomorúságát, depresszióba esett, mely tovább rontotta állapotát, s hamarosan el is hunyt. Os mindennap meglátogatta édesanyja sírját, de bátyjai nem törődtek egy halottal. Os egyetlen barátja a húga, Dya volt. Hónapokkal Ana halála után, egy esős reggelen, Os egy hatalmas fát látott kinőni anyja sírjából. A növény nem tűnt élőnek, nem voltak levelei, csupán egyetlen fehér gyümölcs ragyogott egyik száraz ágán. A fiú levette a gyümölcsöt, s érezte a belőle áramló energiát, majd elfogyasztotta. Köszönhetően az yggdrzyának, hatalmas erőre tett szert, majd úgy döntött, megszerzi magának a trónt. Ha ő lesz a király, az emberek végre rá fognak figyelni, s nem ő lesz az elfeledett legkisebb fiú. Kihívta saját bátyját egy párbajra, aki eleinte felnevett, de amint látta, hogy öccse komolyan gondolja, kiállt ellene. Os a mágikus képességeivel legyőzte az inkább fizikai harcban jeleskedő bátyját, ráadásul meg is ölte mindenki szeme láttára, hogy megmutassa, mily hatalmas.

Azonban ő nem elégedett még meg ennyivel, hiszen hiába végzett az uralkodóval, nem ő volt az örökös. Felkereste másik fivérét, Sodekint, akit feleségével talált az ágyban, s mindkettejüket megölte. Miután a harmadik fivér, Pakfik, meghallotta testvérei halálhírét, végzett magával. Os lett az új király és megfenyegette fivérei gyermekeit, ha nem változtatják meg családneveiket, velük is végezni fog. Így jöttek létre az Oserp, Uroda és Pak Klánok. II. Os Urobort Nagy Kígyó néven kezdték el emlegetni, de nem azért mert annyira szerették, hanem mert rettegtek tőle. Egy Grandaal nőt, Defentsa Kriit vette feleségül, aki nagyon hasonlított az édesanyjára. Azonban hiába, őt már nem lehetett visszahozni, s Osnak annyira hiányzott, hogy elkezdte megutálni a nőket. Ennek ellenére felesége hét gyermeket szült neki. Elsőszülött fiát Deusnak nevezte, vallásuk istene után, ami eretnékségnek számított ugyan, de az egyház nem tudott ellene mit tenni.

Második gyermeke egy lány, Naga volt, míg harmadik egy fiú, Arakrei, aki örökölte anyjától a grandaal-betegséget. Negyedik gyermeke egy lány, Tiamat, ötödik egy fiú, Eah, hatodik pedig még egy fiú, Luxor volt. Utolsó gyermeke egy lány, Kaeyus volt, akinek szülésébe felesége belehalt. Egyik gyermeke sem örökölte hatalmas erejét, így délre utazott, hogy találjon egy Istenfát. Végül semmit nem talált, s a távoli földek megátkozták őt. Élete utolsó napjaiban megalkotta a Hét Pecsétet, melyekbe saját erejét zárta, s elosztotta őket gyermekei között. Egy hét múlva Os Urobor meghalt. Elsőszülött fia, Deus lett volna az uralkodó, de ő nem vágyott apja trónjára, amit saját testvérei meggyilkolásával szerzett meg. Deus elhagyta a királyságot és északra ment. A következő örökös Naga lett volna, de őt apja kitagadta, amikor megtudta, hogy közeli kapcsolata van az Árnyékok Királynőjével, Skahavk Dunsq-kal. A beteges Arakrei nem vágyott a trónra, mondván, úgy is meg fog halni hamarosan, így a királynő I. Tiamat Urobor lett. Ő azonban csak pár napig uralkodott, mivel húga, Kaeyus, aki a legerősebb Pecsétet kapta, legyőzte s elzavarta őt az országból. Eah és Luxor féltek Kaeyus erejétől, így ők is elhagyták Ziqvar Királyságát.

Deus Aqnord földjén egy elhagyatott területet magáénak nyilvánított, ahol mágikus képességeivel megépítette aranyszínű kastélyát. Hamarosan felbukkant egy nő, akitől törvénytelen fia született, Graal. Ezután újabb szerelme lett, Spirita Valannim, aki egy elf hercegnő volt. Országában, fivérei közt háború dúlt, így ő és népe menedéket kerestek. Deus új királyságot alapított, amit a híres vallási vezető után Haaven névre keresztelt, s feleségül vette szerelmét. A Haavenben élő elfek népe felvette az Aelel nevet, Deus pedig megalapította a Krystatus Klánt. Spirita hat gyermeket szült neki. Elsőszülöttjét Luxielnek nevezték el Deus fivére, Luxor után, akinek hozzá hasonló, vörös haja volt. Deus eleinte Arakrelnek akarta hívni a fiút, legkedvesebb bátyja, Arakrei után, de a férfi elutasította, mert nem akarta, hogy a gyerek egy beteg, gyenge férfi nevét viselje. További gyermekei két fiú, Mihael és Azrael, egy lány, Gabriel, valamint két fiú, Rafael és Ulriel. Spirita belehalt az utolsó szülésbe.