Észak lángba borul

Északon, egy hatalmas kontinensnyi sziget terült el; Deirn. A szigeten az első települést a Hegyiemberek kereskedelmi céllal hozták létre. Később bontakoztak ki a sziget gazdagságának jelei. De a gazdagság mást is rejtett. Deirn volt az otthona az ősvilág egy szörnyű titkának. A helyi Erdőjárók csak a Bánatos szellemnek hívták. Amikor ennek a szörnyű Lidércnek a titkait fürkészték, megtudták, hogy van egy serege a Kárhozott Légió, ami sok-sok szörnyű teremtményből állt. A sereggel voltak varázslók is, akikről később kiderült, hogy sötét tanításokkal harcolnak, az okkultizmussal. A kárhozott légió parancsnokai mind Okkultisták voltak, akik a helyi Erdőjáróktól származtak. A szigeten az Erdőjáró törzsfőnökök egy királyságot hoztak létre, amit a Pantheonik Deirni Királyság néven emlegettek. Ez a királyság bátran dacolt kifogyhatatlan ellenségével. Mint megtudták tőlük, a Kárhozott Légió a Bánatos szellem szolgái, akiket az Okkultisták vezetnek. A Deirni Királyság eddigre már nagyon kimerült a sok háborúban. De még erejük teljében az Erdőjárók sikeresen bevették az Ezüstkaput, amit még Aman elementáljai emeltek, mikor legyőzték anyagi testvérüket. Ezt persze nem tudták akkor még és egy megerősödött Boszorkánykirályságnak vélték, mint Akknyr volt. De nem tartották veszélyesnek, amíg meg nem támadták Kelithith-t. Ekkor a Felső- és Alsókirályság sereggel vonult fel, de még így sem tartották veszélyesnek, és nem küldtek elegendően nagy és erős sereget ellenük. A Deirni király is sereget küldött, így legyőzhetetlennek hitték magukat és egyenesen az Ezüstkapu erődjeihez vonultak, ahol már javában tartott annak ostroma a Kárhozott Légió által. A sereg megérkezett és szétkergette az ostromlókat. Ez a siker csak még magabiztosabbá tett őket. Ekkor elhatározták, hogy kinyitják másnap az Ezüstkaput és átvonulnak rajta és egyenesen a Bánat Szellemét, vonják felelősségre. De este az erdő feléledt és a Kárhozott Légió végeláthatatlan hullámokban rontott rájuk. A csata kíméletlen volt. Sokáig húzódott. Három napon keresztül folyt a harc, míg az Erdőjárók nagy része elesett és a pantheoni sereg fele is odalett. A harcban kimerült sereg már alig tudta tartani az Ezüstkaput, és habár rengeteg ellennel végeztek, azok helyére mindig új lépett. Ám az ostrom negyedik napján, mikor a készletek is teljesen kifogytak már, a sötét légió egyszer csak megtorpant. Váratlan segítség érkezett. Mathias és Helrák, a két elementál küldte el jókívánságait seregeivel. A Kárhozott Légió, akármennyire is volt erős, felmorzsolódott. Ezzel az Ezüstkaputól nyugatra lévő területek nagy része megtisztult a sötétségtől. Deirn fellélegezhetett. Egyelőre. A siker nagyobb volt, mint gondolták, ugyanis ezzel a vereséggel nem tudták a Bánat Szellemének seregei kinyitni az Ezüstkaput. De tudták, hogy ennek ellenére sem állhatnak meg. Az anyagi elementál, akiről később megtudták, hogy Cötton a neve és a bánat eszenciája ő, akit az elementálok zártak el a hegyek mögé, mikor sötét testvéreikkel vívták háborúikat. A sereg egyenesen az Ikercsúcsokig menetelt. Sértetlenül. A Hegyiemberek kezdték azt hinni, hogy a teljes Légiót megsemmisítették. De mikor a hegyek lábához értek, és meglátták a sötét citadellát, hatalmas sereg rontott rájuk. Ezzel megkezdődött az Ikercsúcsok ostroma. A Kárhozott Légió csapdát állított nekik és kíméletlenül tizedelték a szövetséges sereg sorait. A Tűz és a Föld bajnokai hullottak és sok száz bajtársuk esett el a pantheoniknak. De a négy sereg bátran harcolt és nagy nehézségek árán, de eljutottak az Ikercsúcsok bejáratáig. Sok gonoszság várt ott rájuk. A bejárat az első csúcsból nyílt egy hídon a második csúcshoz. Itt egy régi erőd állt, amiből lépcső vezetett a második csúcs lábához a tó partjára. Itt egy rácsból készült móló vitt a Nagykapuhoz. Ám nem véletlen vezetett így a bejárat. A tóban ugyanis az Őr fészkelt. Egy Vizi kígyó, amely akkora volt, mint egy sárkány. Ezzel a szörnyű teremtéssel Sauriat fia, (aki elkísérte a sereget) Saurlav küzdött meg. Amíg az óriáshüllők harcoltak, addig a sereg bejuthatott. De a hatalmas seregnek csak a fele ment be a hegy gyomrába, a többi a régi erődben tartotta a behatolókkal szemben a hátukat. Akik bementek tudták, nincs sok idejük. Az első terem, amibe léptek, egy durván kifaragott barlang volt, amibe oldalsó barlangok csatlakoztak be. Amikor elindultak, az Okkultista Rend mestere a Mesterokkultista várt ott rájuk a hosszú barlang végében. A gonosz mestere az oldaljáratokból előhívta a Kárhozott Légió védőit, akik végeláthatatlan sorokban rontottak rájuk kapitányaik vezetésével. A bátor harcosok átverekedték magukat az ellenségen az okkultista felé, aki erejével elkezdte a falakat összehúzni. A tűz és föld mágusai nem sokat tehettek ez ellen, mert őket még a hatalmas ellenséges sereg is lekötötte.