Анаконда

### Тип двигуна

V-подібний, 6-циліндровий, бензиновий Ford Cologne рідинного охолодження, потужністю 160 к.с.

### Тип підвіски

Передня незалежна типу "Twin-Traction-Beam", задня залежна на напівеліптичних ресорах

**Анаконда** — український шушпанцер на базі Ford Explorer, створений у 2014 р. майстрами та волонтерами з Київської області.

Творці були надто зайняті роботою, тому на вигадування відповідної назви часу не мали. Саме військові водії, уважно вивчивши поведінку автомобіля дорогою на фронт, обрали назву "Анаконда". За їхніми словами, при максимальному натисканні на педаль газу у машини відчутно піднімало вгору передню частину корпусу, "як у літака перед зльотом". А одного разу було так, що на швидкості 135 км/год раптово відкрився капот. Військові провели аналогію поведінки машини із поведінкою змії анаконди, яка здатна проковтнути або задушити свою жертву.

## Історія

Перейти до виробництва броньованих шушпанцерів групі майстрів із Чабанів (Київська область) дозволило об'єднання із волонтерською групою "Мега-Поліграф". Такий альянс дав можливість паралельно вести роботу одразу над двома машинами, тож майстри працювали на СТО майже безвилазно. Усі ідеї народжувалися з голови, іноземної літератури та інтернету. Після випробувань різних варіантів бронювання вийшла універсальна конструкція з тонкими листами металу та кутиком, який мав бути трохи довшим за кулю. Зі 100 метрів снайперська гвинтівка Драгунова (СВД) або кулемет такого захисту не пробивала. Згодом машин був безперебійний потік. Деякі бронювалися, деякі ремонтувалися,
деякі отримували частковий захист. Так, майстри з Чабанів спільно з волонтерами "Мега-Поліграф" забронювали понад 10 машин, серед яких був і автомобіль, який отримав ім'я "Анаконда".

Вибір такої машини було зроблено з огляду на майбутнє рейдове призначення потенційного бронеавтомобіля. На кошти, які зібрали волонтери,
не випадково був куплений Ford Explorer 1993 р. випуску, з бензиновим мотором, який виготовлявся в США та Італії. Втім, перед створенням елементів безпеки захисного корпусу необхідно було відремонтувати та посилити ходову частину. Ця справа коштувала недешево навіть із неоригінальними запчастинами. Радянські колеса також було нелегко дістати. Імпортні покришки було знято перед відправкою "Анаконди" на фронт.

## Конструкція

### Корпус та бронювання

Перед бронюванням машина позбавилася всіх фірмових елементів екстер'єру. Броню наварювали на каркас. В результаті такої трансформації вийшов позашляховик-універсал з двома передніми та великими задніми дверима. Зверху задньої частини не було капітального даху, тож його прикривав брезент, який за потреби можна було легко зняти. "Анаконда" отримала броню з 4-мм сталевого листа марки Ст3. Ця броня витримує постріл калібром 5,45-мм (згодом на корпусі було видно сліди попадань серйозніших калібрів 7,62-мм або уламків снарядів). Всередині був шар бакалітової фанери від уламків завтовшки 24 мм. Таку зазвичай використовують будівельники.

На фронті машина особливих доробок не отримала. Тимчасово до салону встановили спортивні сидіння. Були скарги на завіси важких задніх дверей, які неодноразово доводилося підварювати. Згодом вони взагалі були демонтовані. Діри на стиках та біля скла задували звичайною монтажною піною, щоб не було протягів (нерідко бійцям доводилося спати в машині під час передислокації ешелоном).

Після інциденту, коли на швидкості 135 км/год відкрився капот, моторний відсік закрили важчою саморобною кришкою.

### Озброєння

Волонтери вирішили озброїти "Анаконду" безвідкатною гарматою СПГ-9 Спис. Також бійці попросили встановити на машину верстат для роботи на 360°. На більшості фотографій бронеавтомобіль озброєний 7,62-мм кулеметом Калашнікова, іноді 12,7-мм кулеметом Дегтярьова-Шпагіна.

### Двигун і трансмісія

На машині встановлено V-подібний, 6-циліндровий, 4-літровий бензиновий двигун Ford Cologne рідинного охолодження потужністю 160 к.с.

### Ходова частина

Машина отримала радянську "УАЗівську" гуму на 15-дюймових дисках. Така гума настільки жорстка, що навіть після прострілу чи проколу не злітала з диска і здатна була вивезти екіпаж у безпечне місце.

Додатково колеса від куль захищали ланцюги, які рясно звисали з арок, нагадуючи лати середньовічного лицаря.

Зайва вага машини далася взнаки після Дебальцевого. Тоді довелося використати елементи пневмопідвіски, які підклали під задню підвіску.

### Додаткове обладнання

"Анаконда" мала американську систему вимкнення всіх світлових приладів у салоні та зовні, якщо раптом виникала така необхідність. Двірники працювали надійно, хоч і в ручному режимі.

### Фарбування

Вперше "Анаконда" йшла на фронт у камуфляжі зелених відтінків. Уздовж і поперек корпусу посередині було нанесено одну білу лінію, якою позначалася техніка ЗСУ в АТО. На лобовому листі, яким прикривалася вся передня частина автомобіля, був герб України. Для фронтової зими броню завбачливо зафарбували, адаптувавши світлими тонами.

## Користувачі

* Україна
	+ 11-й БТрО "Київська Русь".

## Бойове застосування

Машина прибула до зони АТО у жовтні 2014 р. разом із Верблюдом. Передали у розвідку, але їхній водій не зміг із нею впоратися. Треба було звикати до водіння. Боєць-водій із позивним "Гуцул" згадує, що "приборкував машину майже два тижні". Допоміг майстер-клас від волонтера, який пояснив-показав здібності автомобіля, як включається передній міст і понижена передача та інші моменти використання її можливостей.

Машина була дуже маневреною та всюдихідною. Особливо незамінна на бездоріжжі. Щоправда, під час першої ротації з'ясувалося, що "Анаконда" мала деякі проблеми з датчиком холостого ходу, через що був значний перевитрата бензину. Після виправлення проблеми, шушпанцер навіть на не зовсім якісному армійському паливі мыг проїхати набагато більше.

Взимку 2014 р. кияни зі столичної Софіївської Борщагівки придбали та подарували для бронеавтомобіля причіп. Після збільшення кліренсу в ньому возили документацію та стіл командира батальйону, буржуйку та деякі інші необхідні речі. На передок причіп не брали, він використовувався тільки для штабу. Додатково він мав кронштейн, щоб чіпляти його до низьких машин.

Півтора місяці "Анаконда" використовувалась для виконання різних завдань у районі Донецького аеропорту. За цей час машина навіть жодного разу не пробила колесо. Відомо, що після Дебальцевого машину разом із батальйоном переправили до Чонгара. Саме там і було її останнє місце служби.

Два місяці машина працювала під Кримом, щодня намотуючи по 400 км, оскільки батальйон був дуже розкинутий. Машина використовувалася у патрулюванні берега, охороні перехрестя та дорожнього переїзду Олексіївський. Активне виконання завдань біля Криму спричинило поломки. Вже там у машини вийшли з ладу гальмівна система та зчеплення. Тож шушпанцер, за сприянням волонтерів, повернувся до Чабанів. Відновлення бронеавтомобіля коштувало б надто дорого.

## Галерея

Анаконда перед парадним входом до Національного військово-історичного музею України, Київ, листопад 2014 р.Анаконда перед парадним входом до Національного військово-історичного музею України, Київ, листопад 2014 р.
## Джерела

* С.Камінський: "Народні панцерники". 2021 р.
* Балістичні випробування шушпанцера «Анаконда». Книга «Народні панцерники»