Keisarien aika

## Yleistä

Keisarien aika tunnetaan Tykenian historiassa vaiheena n. 120 eV - 120 jV, jolloin alueen hallintovalta oli keskittynyt keisarille/keisarinnalle. Keisari hallitsi yksinvaltiaana, mutta maakuntien hallintoa ja järjestystä ylläpitivät tämän nimittämät korkeat virkamiehet. Tänä aikana hallitsijan sukupuolella ei ollut merkitystä, mutta jako aatelisten ja rahvaan välillä korostui. Lopulta verovapaita aatelisia oli niin paljon, ettei kansalle pystytty tarjoamaan kunnon elämän edellytyksiä ja tämä johti laajoihin, toista vuosikymmentä kestäneisiin kapinoihin 20-0 eV.

Niiden seurauksena osin kansan mystikoiden ja oppineiden keskuudesta noussut Valon kirkko otti osan vallasta itselleen. Tällöin laadittiin tarkat taulukot Tykenian hallitsijoiden sukulinjoista, sillä vallan oikeutuksen katsottiin tulevan *valosta* itsessään, taivaallisista korkeuksista ja vain tätä sukulinjaa edustavat voisivat koskaan hallita Tykeniaa.

Kun aiemmin hallitsijan oli nähty saavan valtansa omasta erinomaisuudestaan, nyt tämä nähtiin kirkon hyväksymänä ja siunaamana valontuojana. Myös hallitsijan oli toteltava kirkon moraalia ja oikeaoppista käytöstä koskevia säädöksiä.

## Tunnettuja keisareita/keisarinnoja ja keisari-instituution loppu

* Myyttinen keisari **Palixis** (halllitsi n. 120 eV - 90 eV) on ensimmäinen keisariksi itsensä julistanut itsevaltias Tykenian alueella. Joidenkin historioitsijoiden mukaan Shennou Hakatista saapuneet itämaalaiset epäsuosioon ajatutuneet ylimykset olisivat pystyttäneet itselleen valtakunnan Tykenian alueelle jo ennen vuotta 120 eV, voittaneet Tykenian alueella asustaneet metsäläiskansat nopeasti puolelleen ja perustaneet paikallisten heimojohtajien, kuten Palixis, kanssa *Tykenian keisarikunnan*, yhdistellen ja muokaten Shennou Hakatin perinteitä hallintorakennetta muodostettaessa. On kiistatonta, että Palixis sivisti Tykenian kansaa (hänen tiedetään perustaneen koululaitoksia suurimpiin kaupunkeihin, kuten Kuninkaanlinna ja Tel Narath. Hänen perustamansa keisarikunta oli ensimmäinen yhtenäinen hallinnollinen alue, joka myöhemmin, Palixisin jo kuoltua, ylettyi Kaihonmereltä Kalsanmerelle saakka.
* Keisarinna **Alexia** (Alexia Von Zefiria), "Valon Keisarinna" (hallitsi 1 eV - 28 jV) - Ensimmäinen Valon Kirkon tunnustama hallitsija. Kokosi keskenään riitelevän kansan ja uudisti lait oikeudenmukaisemmaksi. Uusi ajanlasku otettiin käyttöön, kun Valo saapui ja auringonvalo tiettävästi muutti sävyään.
* Keisari Claudata Von Bernot (28 - 43) - tunnetaan ovelasta vallankaappauksesta ja kovista otteistaan. Nykyinenkin kuningassuku voidaan nähdä periytyvän Von Bernotin jälkeläisistä, vaikka vallassa on välillä ollut muita sukuja, Von Bernotin jälkeläiset ovat erinäisin keinoin päässeet takaisin valtaan. Keisari Claudata pakotti Kipinän Kirkon kirjoittamaan lakipykälät kansalle ymmärrettävään muotoon ja selkeyttämään opinkappaleet, esimerkiksi rikokset ja rangaistukset.

Seurasi aika, jolloin keisari-insituutio muuttui hiljalleen vähemmän itsevaltiaaksi todellisen vallan valuessa hiljalleen virkamiehille. Käytännön syistä, Aatelisten oltua haluttomia osallistumaan perinteisiin maanomistuksellisiin velvollisuuksiin, myös muille kuin aatelisille annettiin mahdollisuus omistaa maata ja nousta virka-asemiin (poissulkien aatelisvirat, kuten kuningas, prinssi, paroni, jaarli, lordi). Samalla jokaisen jota oli kohdannut rikos, oli mahdollista haastaa myös aatelisia kirkollisen oikeuden eteen mikäli nämä olivat rikkoneet valtakunnan lakia. Tämä aiheutti alkuun selkkauksia, mutta Kirkko säilytti ylivaltansa jukuisilla korruptoituneiden (esimerkiksi holtittomasta sukupuolikäyttäytymisestä tai "pakanallisten" ajatusten tai kirjoitusten levittämisestä kiinni jääneiden) aatelisten julkisilla häpeärangaistuksilla ja jopa mestauksilla.

Pieni määrä aatelisia, nk. Calvarian Salainen Ritarikunta, vastusti Kirkon oppeja ja pakanalliset uskoivat hänen kättäneen maagisia voimia kirkkoa vastaan. Kirkon mukaan ritarikunta koostui "vääräuskoisiin oppeihin kajahtaneista akateemikoista, bardeista ja saastaisista juopoista, jotka koettivat villitä maalaisia kirkkokuntaa vastaan." (Kirkkoisä Vatam, 101)

* Keisari Vernash Von Bernot (119-120) - Lopetti keisari-nimityksen turhan pömpöösinä ja nimetytti itsensä kuninkaaksi. Hänet kuitenkin salamurhatutti mitä luultavimmin tämän oma poika, Verten Von Bernot (Tykenian toinen kuningas, hallitsi 121-124 jV), ennen kun tämä ehti olla kuninkaana vuottakaan. Verten oli inhottu kuningas joka hallitsi pelolla ja piti aina aatelisten puolta. Vertenin kadottua hämärissä oloissa merillä, hallitsi tämän maltillisempi pikkuveli pitkään, vuoteen 150 saakka, jolloin valtaan astui Von Derfasin kuningassuku.

Virkamiehet, kirkko ja keisari yhdessä, tehdäkseen eroa Shennou Hakatin hallintomuodoille, päättivät muuttaa Tykenian keisarikunnan virallisesti kuningaskunnaksi vuonna 120 jV. Kirkon ja maallisen vallan välinen raja hälventyi entisestään. Keisarien ja keisarinnojen aika oli tullut päätökseen.

Lähteet:

*Kirkkoisä Benisa Vatam: Muistelmia taistoista Valon puolesta (101), Tykenian Valon Kirkon Arkistot, Kuninkaanlinna*

*Scamar Rabbas: Tykenian Historia (466), Tel Narathin Akatemia*

*Seir Von Estas: Salaliittoja ja vainoharhaisutuutta: Keisarien ajan merkkihenkilöitä, (430), Tel Narathin Akatemia*

*Lamer Aston: Metodologinen läpileikkaus valtakunnanvälisten laki-instituutioiden hallintohistorioihin, (469), Kuninkaanlinnan Kuninkaallinen Yliopisto*