recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Dunarit

**Dunarit** olivat ferditinalainen sotilas/aatelissääty, joka vaikutti merkittävästi nykymuotoisen Ferditinan syntyyn, kehitykseen ja nousuun suurvallaksi keskiajalla. Dunarien sääty syntyi Maktabun valtakunnan hajottua Dunarlaakson alueella hallinneista linnanherroista, ryöväreistä ja ylimystöstä, jolla oli varaa kustantaa omat sotavarusteensa ja palkata tuekseen miehiä. Dunarit myöhemmin solmivat liittoja keskenään ja valitsivat 600-luvulta lähtien keskuudestaan suuriruhtinaan, joka toimi kaikkien dunarien johtajana.

Dunarien sääty muodosti tehokkaan sotajoukon ja dunarit laajensivat valtaansa voimakkaasti 800-700-luvuilla Ferditinan alueella ja heistä tuli pelätty joukko, jota vastaan itse paavikin julisti sodan. Dunarisuuriruhtinas Hjalm kuitenkin teki rauhan paavin kanssa ja kääntyi takaisin katoliseen kristinuskoon 822. Dunarit jakoivat keskenään sotaretkiltään saamansa saaliin ja valloittamansa alueet keskenään, mikä synnytti Ferditinaan vuosisadoiksi dunarien hallitseman tilkkutäkkimaan. Dunarien ekspansio huipentui Maktabun valloitukseen 933 ja Fyodor II:n julistaudutta *Kaikkien ferdien, dunarien ja maktabulaisten kuninkaaksi* mikä loi Ferditinan kuningaskunnan ja lakkautti dunarhallitsijoiden väliset liitot.

Dunarit palvelivat Ferditinan armeijassa vielä vuosisatoja, mutta voimakas ja paljon maata hallinnut sotilassääty alkoi käydä lopulta paljon laajentuneelle valtakunnalle rasitteeksi. Dunarit asettuivat useita kertoja kuningasta vastaan, sillä useat heistä vastustivat perinnöllistä monarkiaa ja halusivat palata vanhaan dunarien johtajanvalintajärjestelmään. Tämä johti Ferditinan sisällissotiin, joita kutsutaan dunarisodiksi (1394-1448). Dunarisodat päättyivät lopulta Juhannuksen verilöylyyn, jossa arviolta 3000 dunaria sai surmansa ja tämä hajotti viimeistään dunarisukujen liitot ja valta-aseman. Ferditinan armeijassa dunarit korvattiin uudella sotilassäädyllä, hussaareilla.
Toinen Kuksin rata

**Toinen Kuksin rata** (nykyisin yleensä **Etelä-Kuksin rata** tai vain **Kuksin rata**) on vuosina 1931-1936 rakennettu ratayhteys Ferditinassa Kuksin tasavallassa. Rataosuus on 1200 kilometriä pitkä. Toinen Kuksin rata rakennettiin korvaamaan Badakuksen itsenäistyessä Suuren Idän radan menetetty osuus, jonka takia Itä-Ferditinan rautatie jäi eristyksiin muun maan rataverkostosta. Sen suunnittelu alkoi jo 1920-luvulla ja radan oli tarkoitus valmistua 1930-luvun alkuun mennessä, mutta resurssien puute ja jatkuvat ongelmat ratasuunnitelmien toteuksessa hidastivat rakennustöiden etenemistä. Rakennustyöt toteutettiin pitkälti vankityövoimalla ja enimmillään rataa rakensi jopa 150.000 vankia. Raskas työ, huonot elinolosuhteet ja ankarat olot aiheuttivat jopa 50.000 vangin kuoleman rakennustöiden aikana. Angenstanian hyökätessä Kuksiin operaatio Sapelissa 1941, rata jäi angenstanialaisten haltuun. Vetäytyessään ferditinalaiset räjäyttivät radan. Angenstanialaiset korjasivat radan jo kesäksi 1942, mutta räjäyttivät sen uudelleen perääntyessään 1944. Radan korjaustyöt aloitettiin 1947 uudestaan ja rata otettiin 1949 korjattuna käyttöön.
Edeninlahti

**Edeninlahti** on Paratiisisaarten suurimman saaren Paraison ja Seelannin saaren mannermaan välissä sijaitseva merialue. Paraison ja Seelannin rannikoiden etäisyys on lähimmillään vain 5 kilometriä Edeninkanaaliksi kutsutussa osassa lahtea.

Edeninlahti on hyvin lämminvesinen ja veden vaihtuvuus on vähäistä. Tämän vuoksi Edeninlahti on monille eläin- ja lintulajeille tärkeä elinalue. Edeninlahti on myös melko matala.

Angenstanalaisen tasavallan lipun alla purjehtineet merenkävijät "löysivät" lahden 1571. He nimesivät lajistoltaan monipuolisen ja kauniin lahden Edenin puutarhan mukaan. Lahden alueella Paraison saaren rannoilla sijaitsi aikanaan yksi maailman kukoistavimmista telakkateollisuuden keskittymistä. Lahti näytteli myös merkittävää osaa toisessa maailmansodassa ollen yksi tärkeimmistä liittolaisten satamapaikoista.
Deuxerres

**Deuxerres** on Angenstanialainen aatelissuku, joka on ollut Angenstanian hallitsijasuku vuodesta 1622 Angenstanian vallanperimyssodan jälkeen. Sen valtakausi on katkennut kahdesti: 1794 Suuressa Angenstanian vallankumouksessa vuoteen 1814 asti ja toisen kerran 1933-1945. Suvun ensimmäinen kuningas oli Lombardeauxin maakreivi Filip III, josta tuli kuningas Filip IV.

Suvun tämänhetkinen päämies ja Angenstanian kuningas on vuodesta 1982 hallinnut Ferdinand VIII. Päämiehen tittelin perii todennäköisesti kruununprisessa Amanda II.

Deuxerresin suvun hymni *God bless the King!* on myös Angenstanian kansallislaulu.

## Historia

Deuxerrisin suvun kotialuetta on Deuxerresin maakunta Keski-Angenstanian koillisosissa. Suku kehittyi todennäköisesti 1000-luvulla Pohjois-Angenstanian kuninkaan annettua läänityksen *Henry Deuxerres* nimille ritarille.

Deuxerreista tuli 1500-luvun aikana Angenstanian hovin yksi kolmesta merkittävää vaikutusvaltaa saaneesta aatelissuvusta, muiden ollessa Troulopen ja Narcen suvut. Samoihin aikoihin alkoi käydä selväksi, että ennen pitkää hallitseva Ferdinand-dynastia tulisi sammumaan tai joku suvuista saisi merkittävän vallan siitä. Vuonna 1590 Narcen ja Troulopen suvut tekivät liittouman Angenstanian kruunun tavoittelemiseksi yhdessä Deuxerresia vastaan. Narcen Juhana ja Troulopen Maria avioituivat ja muodostivat Narcen-Troulopen suvun, jonka oli tarkoitus nousta uudeksi kuningassuvuksi. Deuxerres pyrki liittoumaan Ferdinandin kanssa, mutta suvun heikentynyt valta ei tarjonnut Deuxerrisille paljoa turvaa tulevan varalta, mutta aiheutti sen, että Deuxerres katsoi olevansa nyt laillinen vallanperijä. Angenstania oli nyt sisällissodan partaalla.
Asman-kaani

**Asman-kaani** oli Suuren Kaanikunnan suurkaani vuosina 1293-1321.

Asman-kaanin aikana Suuri Kaanikunta saavutti mahtinsa huipun laajettuaan aina Westantinopolin länsipuolisilta mailta Cleaganiin ja Kuksiin saakka. Asman muistetaan myös kaanisotien päättämisestä ja angenstanialaisten lopullisesta kukistamisesta ja karkoittamisesta. Tämän jälkeen angenstanialaiset uskalsivat hyökätä kaaneja vastaan seuraavan kerran vasta 1400-luvulla. Tällöin Suuri Kaanikunta oli jo huomattavasti heikompi valtio.

Asman pyrki angenstanialaisistaan saaman voiton jälkeen valloittamaan etelässä sijainneen Badakuksen kuningaskunnan. Aikaisemmin badakukselaiset ja Suuri Kaanikunta olivat olleet liittolaisia, jossa kaanikunta tarjosi suojelua ja Badakus tarjosi vastineeksi kaupankäyntimahdollisuuksia sen korkealaatuisista käsityötuotteista ja keksinnöistään. Asman vaati kuitenkin 1313 Badakuksen kuninkaan alistuvan hänen vasallikseen, johon ei suostuttu. Tämän seurauksena Asman aloitti sotaretken Badakusta vastaan, joka oli kaanien osalta täydellinen katastrofi. Aroilla taistelemaan tottuneet kaaniarmeijat murskattiin Badakuksen vuoristoisilla seuduilla paikallisten militioiden toimesta täydellisesti. Sotaretki kesti vuosia ja rasitti valtakunnan taloutta merkittävästi, päättyen Asmanin kuolemaan taistelussa vuonna 1321.
Kuksilaiset kansat

**Kuksilaiset kansat** ovat Badakuksen ja Kuksin alueelta alkunsa saaneiden kansojen nimitys.

## Kuksin sukuisia kansoja

* Badat
* Kuksit
* Badakukselaiset
* Taarit
* Kuksangit
* Kaanit

## Kuksilaisten muuttoliike keskiajalla

Keskiajalla 600-luvulta alkaen miljoonat kuksinsukuiset vaelsivat Itä-Angenstaniaan. Suurin ryhmä oli Kaanit, jotka loivat alueelle Suuren Kaanikunnan, keskiajan kiistattoman suurvallan.
Särkkä

## Särkkien syntyvaiheet

* **Vedenalainen särkkä:** vedenalaiset särkät ovat särkkiä, jotka ovat enintään 10 cm veden alla, mutta selvästi muuta ympäristöään korkeamalla erotuksena matalikoista.

* **Pioneerisärkkä** on särkkä, joka on nousemassa tai juuri noussut maanpinnalle. Pioneerisärkkien maaperä on hyvin pehmeää, ne ovat hyvin matalia ja niiden kasvillisuus vähäistä. Pioneerisärkille on tyypillistä, että aallot saattavat puskea tuulella kokonaan niiden yli, tai särkkä voi kadota yhtä nopeasti kuin tulikin, esimerkiksi kovalla tuulella. Osa pioneerisärkistä syntyy supersärkkien tai hypersärkkien viereen, jolloin ne todennäköisesti kasvavat kiinni isompaan särkkään ennen kuin saavuttavat suojakautta.
* > **Varhaispioneerikausi** on aikakausi särkän synnyssä, jossa särkkä on vielä niin matala, että aallot puskevat sen yli ja särkkä vain siintää sekä sen "muhkurat" ovat esillä.
>
>
* > **Jälkipioneerikausi** on aikakausi särkän synnyssä, jossa särkkä laajenee hitaasti. Tässä vaiheessa särkkä on suurempi kuin pioneerisärkkä, mutta sen ominaisuudet muistuttavat hyvin paljon pioneerisärkkää.
>
>
* **Suojakausi** on aikakausi särkän synnyssä, jossa särkkä on saavuttanut koon, joka turvaan sen olemassa-olon pitemmäksi aikaa, esimerkiksi rankkasateiden ajaksi. Suojakaudella särkkä pystyy siis jo kestämään rankkasateiden aiheuttamaa välillistä vedenpinnan nousua.
* **Kiihtyvän kasvun kausi** on aikakausi särkän synnyssä, jossa särkkä kasvaa nopeasti. Nopea kasvu lisää sen pinta-alaa, mikä taas lisää sen laajenemista. Tämä noidankehä johtaa siihen että särkän laajeneminen kiihdyttää sen kasvua, mikä lisää laajenemista entisestään ja tätä kautta myös särkän kasvua. Kiihtyvällä kaudella särkät ovat hyvin monimuotoisia: niissä saattaa olla kosteita, vasta vedestä nousseita alueita, kuin kuivempia sisäalueitakin. Joskus särkän kasvu aiheuttaa sen, että särkän sisälle syntyy kosteita "suoalueita" tai jopa järviä.
* **Supersärkkä** on särkän synnyn vaiheitten jälkeinen suurikokoinen, usein monista osista yhdistynyt särkkä, johon voi kuulua useita niemiä, mäkiä, kuivia kuin kosteita alueita ja särkällä voi olla omaa kasvustoa. Särkän keskellä voi olla korkeampia nyppylöitä, jotka ovat melko kuivia. Sen ympärillä saattaa olla pienempiä, pioneerivaiheessa olevia särkkiä, jotka se kumminkin imee itseensä ennen kuin ne ehtivät saavuttaa suojakautta.
* **Hypersärkkä** on harvinainen, särkän supermassiivinen versio, joka voi olla jopa keskisuuren saaren kokoinen. Hypersärkät eivät synny tyypillisen särkän tavoin vaiheissa tai supersärkän kaltaisesti pienempien pioneerisärkkien yhtymisen seurauksena, vaan useiden supersärkkien ja keskisuurten särkkien yhteenliittymänä. Tällöin hypersärkkä voi sisältää monta suurta särkkää yhdistyneenä maasiltojen ja niemien kautta, tai yksinkertaisesti vain yhdistymällä keskenään. Hypersärkillä on paljon omaa luontoa ja kasvustoa. Niiden keskialueilla ja kauimpana rannikosta olevilla alueilla voi olla "aavikoita", jotka ovat auringonpaahtamia kuivia hiekka-alueita, yleensä jopa kymmenien senttien korkeudella veden pinnasta. Hypersärkkä on yleensä niin iso, että se kasvattaa itseään jatkuvasti.

>
>
>
Kanangenstanialaiset

**Kanangenstanialaiset** eli **kaanalaiset** tai **kuksangenstanialaiset** on nimitys henkilöistä, joilla on itäistä ja keskistä Angenstaniaa asuttaineiden kuksilaiskansojen sukujuuria, jotka myöhemmin ovat sulautuneet angenstanialaisiin. Kanangenstanialaisina pidettyjä ihmisiä on Angenstaniassa nykyään noin 150 miljoonaa, suurin osa polveutuu Suuren Kaanikunnan 30 miljoonan ihmisen kuksinsukuisesta väestöstä.

Kanangenstanialaiset ovat kärsineet vuosi satojen ajan syrjinnästä ja kaltoinkohtelusta valtion toimeista.
M/S King of the Seas

**M/S King of the Seas**

oli Seven Seas-yhtiön varustama matkustajalaiva ja samalla yhtiön laivaston lippulaiva. Se liikennöi valmistumisensa jälkeen 1962 yhtiön palveluksessa aina vuoteen 2002, halliten vuoteen 1999 asti maailman suurimman matkustajalaivan titteliä. Laiva myytiin vuonna 2002 Yhdistyneisiin Särkkäkuningaskuntiin, jossa se palveli paikallisen matkustajaliikennettä harjoittaneen yhtiön palveluksessa Qasman ja Särkkändiän välillä.

2012 Qasma Shipboard-yhtiö möi aluksen seelantilaiselle telakalle. Seelannissa alusta käytettiin työmiesten mahoittamiseen ja tavarankuljetustehtäviin, kunnes alkuvuodesta 2013 se törmäsi merimiinaan Takamerellä upoten 2.5 kilometrin syvyyteen
Mervirra

**Mervirra** (angenstaniaksi ja useiksi muiksi kieliksi **Riverton**), (vuoteen 1809 asti kaupungin paikalla sijainnut kylä tunnettiin nimellä **Merroni**) on teollisuuskaupunki keskisessä Ferditinassa Isojokilaakson tasavallassa. Kaupungissa asuu 12 miljoonaa ihmistä ja sen metropolialueella 19 miljoonaa ja se onkin maan tosiksi suurin Dunarsundin jälkeen. Kaupunki on Ordnanjokilaakson tasavallan pääkaupunki.

Kaupunki syntyi Isojokilaakson Mervirra-nimisen kosken varrelle, jonne perustettiin 1789 Ferditinan ensimmäinen höyrysaha ja hiilikaivos. Kaupunki alkoi kasvaa nopeasti ja olikin koko 1800-luvun Ferditinan-Badakuksen keisarikunnan vaurauden keulakuva. Kaupungin kasvu jatkuu kiihkeään nykyäänkin. Kaupunki tuhoutui pahoin Badakuksen ja Angenstanian joukkojen miehittäessä kaupungin Mervirran taistelussa.

## Historia

Mervirran kaupungin katsotaan saaneen alkunsa 1789 sahan ja läheisen Hengilin hiilikaivoksen perustamisesta kosken rannalle. Mervirra sai kaupunkioikeudet 1790. Kaupunki alkoi kasvaa nopeasti kun elinkeinonharjoittaminen kaupungissa vapautettiin.

Kaupunkiin alkoi ilmestyä teollisuuslaitoksia 1800-luvun alussa ja 1820-luvulla kaupunki muistutti jo aitoa teollisuuskaupunkia ja sen asukasluku noin 35.000. Kaupungin teollisuuden takia Ordnajoen alajuoksun saastuminen alkoi.

1850-luvulta alkaen Ferditinan-Badakuksen keisarikunta koki kukoistuksensa. Kaupunkiin rakennettiin satoja teollisuuslaitoksia vuosikymmenen aikana ja väkiluku oli vuonna 1860 500.000. 1875 väkiluku oli jo 780.000 ja kaupunki olikin keisarikunnan vaurauden esikuva. Kaupungin ympärille rakennettiin massiivisia rakennushankkeita. Miljoonan asukkaan raja rikkoutui vuoden 1885 lopussa. Kaupungista tuli keisarikunnan tärkein teollisuuskeskittymä Badakuksen jälkeen ja se nosti koko Ordnajokilaakson arvokkaaseen asemaan.

Huolimatta aikojen muutoksesta ja Ordnajokilaakson teollisuuden taantumisesta on Mervirra edelleen Ferditinan teollisin kaupunki. Mervirran elinkeinoista teollisuus on edelleen merkittävin ja sen osuus Ferditinan BKT:stä on suhteessa hyvin suuri.

## Väestö

Mervirran kaupunkialueella asuu 19-20 miljoonaa ihmistä, riippuen hieman määrittelytavasta. Mervirra ja sen kaupunkialue ovat Ferditinan toisiksi suurimmat.

Toisen maailmansodan jälkeen Mervirran väkiluku kasvoi noin 2 miljoonasta 8.5 miljoonaan. 1990-luvulla Mervirrassa oli 13.2 miljoonaa asukasta. Kansantasavallan romahdettua Mervirran väkiluku laski 700.000 ihmisellä vuoteen 2000 mennessä. Sittemmin väestö on uuden elinkeinopolitiikan kautta alkanut taas kasvaa ja vuonna 2015 kaupungissa asui 12.9 miljoonaa ihmistä. Mervirran väestö saavuttaa vuoden 1990 tason todennäköisesti 2020-luvulla.

## Mervirran taistelu

Mervirran taistelu käytiin vuonna 1941 kesällä, jolloin Angenstania ja Badakus hyökkäsivät kaupunkiin. Taistelut kestivät noin 4 kuukautta. Kaupunki tuhoutui taistelun aikana pahasti. Lopulta paineistettu itärintama murtui ja Angenstania ja Badakus miehittivät Mervirran. Kaupunki oli vuoden 1944 alkuun asti Angenstanian ja Badakuksen vallassa. Kaupungista suunniteltiin sodan jälkeen liitettäväksi Suur-Kuksin ideologiaan pohjautuvalla suunnitelmalla Badakukseen.
Grugifer (suku)

**Grugifer** on ferditinalainen, Maktabusta kotoisin oleva aatelinen ja rikas teollisuussuku. Grugiferit ovat merkittävä suku Ferditinassa, he omistavat esimerkiksi useita suuryrityksiä ja vaikuttavat politiikassa, taloudessa ja mediassa.

## Merkittäviä Grugifer-suvun jäseniä

* Tiarna Grugifer, Kuningatar Tiarna, Taarin kuningatar (1702-1754)

* Abraham Grugifer, tehtailija ja yrittäjä (1806-1896)
* Johan Ludwig Grugifer, Ferditinan valtionhoitaja (1487-1566)
* August Wilhelm Grugifer, Maktabun ja Tiilasen arkkiherttua (1822-1911)
* Filan Grugifer, Badakuksen kenraalikuvernööri (1829-1905)
* Konrad Grugifer, ferditinalainen liikemies ja miljardööri (s. 1954)
* Elizabeth Grugifer, ferditinalainen poliitikko ja mediavaikuttaja (s. 1959)
* Anastasia Grugifer, ferditinalainen malli, tosi-tv persoona ja seurapiirihenkilö (s.1994)
1980-luku

**1980-luku** oli 1900-luvun yhdeksäs vuosikymmen. Se alkoi maanantaina 1.1.1980 ja päättyi torstaina 31.12.1989. Vuosikymmentä leimasi Ferditinan kansantasavallan asteittainen rappeutuminen ja liennytyksen aika Yhdyssärkkäin ja Ferditinan välillä.

## Tapahtumia

* Seelannin sisällissodassa ratkaiseva käänne: Shoreland niskan päälle.
* Badakuksesta tuli maailman vaurain valtio ja sen talouskasvu oli niin nopeaa, että se päättyi 1990-luvun alussa lopussa suureen romahdukseen.
* Arriba julisti Etelä-Arriban saaret kuuluvaksi itselleen.
* Ferditinan kansantasavallan johtajaksi tuli Borjan Filanov.
* Ferditinan kansantasavallan rappeutuminen alkoi.
ASP

**ASP** eli **Angenstania's Social Democrat Party** on Angenstanialainen vasemmistoon kuuluva puolue. Puolue on ollut aikoinaan, erityisesti 1970-luvulla Angenstanian suurimpia ja hallitsevia puolueita. Kuitenkin sen suosio on ollut hiipuvaa 1990-luvulta asti sen kannatajien siirtyessä vasemmistolaisempaan APP:hen eli Angenstania's peoples party:yn.
Ferditinan sisällissota

**Ferditinan sisällissota** oli vuosina 1917-1922 käyty sisällissota Ferditinan alueella kommunistis-sosialistisen Ferditinan sosialistisen työväentasavallan (myöhemmin Ferditinan kansantasavalta) ja Ferditinan väliaikaisen hallituksen eli Ferditinan tasavallan ja sitä tukeneen Ferditinan valkokaartin välillä. Sotaan osallistui myös monia muita pienempiä osapuolia, kuten Maktabun tasavalta ja Badakuksen valtio (myöhemmin Badakuksen tasavalta) sekä muita pienempiä separatistisia liikkeitä.

Ferditinan sisällisota päättyi kommunistien voittoon, mikä johti Ferditinan kansantasavallan perustamiseen. Ratkaiseva etu sodassa kommunisteille oli solmia rauha Angenstanian kanssa päättäen ensimmäisen maailmansodan Ferditinan osala sekä tunnustaa Badakuksen itsenäisyys ja solmia aselepoja pienempien fraktioiden kanssa toisin kuin Ferditinan väliaikainen hallitus. Saatuaan yliotteen väliaikaishallituksen joukoista, kommunistit takaisin valtasivat separatistien haltuunsa ottamat alueet itsenäistynyttä Badakusta lukuunottamatta. Valkoinen armeija kukistui lopullisesti 1922 Grannenmaalla, jossa sen viimeiset linnakkeet sijaitsivat.

Ferditinan sisällissota on uhrimäärältään edelleen yksi historian tuhoisimpia sotia. Sodan vaikutukset Ferditinassa näkyivät toiseen maailmansotaan asti.
Okahe

**Okahe** on Alentiinan liittovaltojen pinta-alaltaan suurin ja väestöltään 30. suurin osavaltio. Okahe sijaitsee Alentiinian saaren keskiosassa, käsittäen pääasiassa kuivaa aavikkoa, puoliaavikkoa ja aroa. Okahe on kotimaansa harvimmin asuttua aluetta, noin 260.000 neliökilometrin alueella on vain noin 590.000 asukasta, johtuen lähinnä juurikin sen karuista ilmasto-olosuhteista ja kelvottomasta maaperästä. Silti Okahe on asukasmäärään suhteutettuna bruttokansantuotteessa Liittovaltojen korkeinta kastia. Sen vauraus perustuu pitkälti öljyyn ja mineraaleihin, pääasiassa rautaan ja kultaan.
Ordnan offensiivi

**Ordnan offensiivi** oli Ferditinan kansanarmeijan suorittama massiivinen vastahyökkäys angenstanialaisia vastaan Dunarsund-Mervirra-akselilla talvella 1942-1943. Offensiivi kohdistui Angenstanian Dunarsundia idästä saartaneiden joukkojen huoltolinjoja vastaan.

Ordnan offensiivin valmistelu alkoi alkuvuodesta 1942, kun angenstanialaisten yrityksen murtaa Dunarsundin puolustus olivat epäonnistuneet. Tämä antoi ferdeille mahdollisuuden vuoden aikana koota ja varustaa varareserveistä uusia joukkoja, joita voitaisiin käyttää Dunarsundissa ja siten keskittää muita joukkoja Ordnan rintamalle.

Angenstanialaiset huomasivat kuitenkin rintamalinjojen takana tapahtuneen liikehdinnän tiedustelulennoilla ja laativat nopeasti suunnitelmia Ordnanlaakson puolustuksen vahvistamisesta. Lopullisen vahvistuksen suunnitelmista antoi Angenstanian puolelle loikannut kenraalimajuri Deshlan Vanasoviz. Angenstanian pääesikunta AKH vaati Dunarsundin rintamalta resurssien keskittämistä Ordnanlaakson tulevan suurhyökkäyksen varalle, mutta poliittinen johto määräsi tiedustelutiedoista huolimatta jatkamaan Dunarsundin valtausyrityksiä.

Angenstanialaiset arvioivat ferdien joukkojen vahvuudeksi Ordnanlaaksossa noin 700.000-1000.000 miestä. Todellisuudessa Ferditinan vahvuus Ordnanlaaksossa oli jopa 2.500 000 miestä.
Vesselia

**Vesselia** eli **Vesselian yhdistynyt suuriruhtinaskunta** tai **Länsi-Angenstanian yhdistynyt suuriruhtinaskunta** oli valtio läntisessä Angenstaniassa vuosina 1598-1821. Suuriruhtinaskunta syntyi 1598 Vesselian liiton (Länsi-Angenstanian liiton) jäseninä olleiden ruhtinaskuntien yhdistyttyä suuremmaksi yhtenäisvaltioksi.
Hopp Automobile

**Hopp Automobile International** on angenstanialainen autonvalmistaja, joka perustettiin vuonna 1912 sijoittaja Heinrich Samlerin toimesta. Nykyään Hopp Automobile on maailman suurin autonvalmistaja. Samler ei ymmärtänyt varsinaisesta tekniikasta mitään, mutta rahavarojensa turvin kykeni käynnistämään tuotannon. Tuotanto oli aluksi vähäistä, mutta vuonna 1914 ensimmäisen maailmansodan alettua Samler siirsi yrityksensä puolueettomaan Angenstanialaiseen tasavaltaan, mistä käsin se kykeni käymään kauppaan kaikkien maiden kanssa. Tämä kasvatti Hopp Automobilea huomattavasti.

Toisen maailmansodan jälkeen Hopp Automobile polki autojen hinnan ennätyksellisen alas aggressiivisella hinnoittelulla ja suurella sarjatuotannolla. Hopp nousikin autovalmistajista suurimmaksi ja sen autoista tuli tavallisen kansan autoja, joista tunnetuin Hopp Queen, joka on edelleen maailman myydyin auto. Hopp kehitti autoihinsa myös aikaisempaa tehokkaampia moottoreita ja sen automallit rikkoivat uusia nopeusennätyksiä. Hopp kuitenkin jousti autojen mukavuudesta ja turvallisuudesta hinnan laskemiseksi ja 1970-luvulla Hopp Automobilen valmistamilla ajoneuvoilla ajettiin huomattavasti enemmän kolareita kuin kilpailevilla automerkeillä. Tämä vaikutti merkittävästi siihen, miksi Angenstania sääti 1970-luvulla useita autojen turvamääräyksiä, jotka myöhemmin levisivät kansainväliseen käyttöön.

## Automallit

### Nykyiset automallit

* Hopp Runner
* Hopp Angenium, (A1, A2)
* Hopp Queen, (S6, S7, S8, S9)
* Hopp Ferdinand
* Hopp Prince
* Hopp Strumbraker
* Hopp Seljing

### Entiset automallit

* Hopp Queen (1935-1996), S1, S2, S3, S4, S5
* Hopp Lighting (1960-1985)
* Hopp Render (1956-2014).
Ferdiläiset kansat

**Ferdiläiset kansat** ovat Ferditinan Dunarsundin ja Isojokilaakson seudulta alkunsa saanut kansojen ryhmä. He ovat maailman toisiksi suurin kansojen ryhmä. Ferdiläiset kansat puhuvat Ferdiläisiä kieliä, jotka muodostavat maailman toisiksi suurimman kieliryhmän.

## Ferdin sukuisia kansoja

* Ferdit
* Ferangit (epäsuorasti)
* Kuksin ferdit
* Jokilaakson ferdit
* Itäferdit
* Dunarsundin ferdit
* Eldotaarin ferdit
* Vastrit
Aqua

**Aqua** on uponnut saari keskellä Alentiinanmerta. Aquan pinta-ala on laskentatavasta riippuen ollut 500-3000 neliökilometriä. Aqua katosi Alentiinanmeren vedenkorkeuden noustua rutkasti 700-luvulla, joskin oli tuohon aikaan enään vain hyvin pieni, korkeintaan kymmenen hehtaarin kokoinen saari. Nykyisin Aquan korkeimmat kohdat ovat keskimäärin noin 3 metriä vedenpinnan alapuolella. Aquan pintaa tutkittaessa on nykyisestä merenpohjasta löytynyt kuolleita kasveja, puunrunkoja ja vuonna 1999 Aquasta löydettiin ihmisasutukseen viittavaa esineistöä.
Tarnesallin sopimus

**Tarnesallin sopimus**, *(Artique n' Tardesall*) eli **Ikuisen rauhan sopimus** on vuonna 1452 solmittu sopimus, Etelä-, Keski- ja Pohjois-Angenstanian kuningaskuntain välillä, jonka seurauksena näiden kolmen maan kruunut yhdistettiin yhdeksi Angenstanian kruunuksi ja näin syntyi Angenstanian kuningaskunta. Tarnesallin sopimusasiakirja on nähtävillä Angenstanian kuninkaallisessa historianmuseossa. Kyseessä ei ole kuitenkaan alkuperäinen kappale, jota säilytetään tarkoin vartioituna kuninkaallisessa arkistossa, vaan vuodelta 1455 oleva kopio.

Tarnesallin sopimuksella Etelä-Angenstanian Ferdinand III:sta tuli myös Pohjois- ja Keski-Angenstanian kruunujen hallitsija, ja hänen arvonimekseen tuli *Hänen majesteettinsa, kaikkien angien ja Angenstanian kuningas, Westantinopolin ylin herra sekä länsiangien ruhtinas.* Myöhemmin arvonimiin lisättiin myös *Maktabun keisari* symboloimaan Angenstanian asemaa uutena Maktabun valtakuntana.
Siltainlaakson taistelu

**Siltainlaakson taistelu** oli suuri taistelu Badakuksen tasavallan ja Ferditinan kansantasavallan välillä 3.7-8.7 1944. Siltainlaakson taistelussa Badakus keskitti lähes koko puolustuksensa Ferditinan kansantasavallan aloittamaa Kuksin suurhyökkäystä vastaan. Taistelu päättyi Badakuksen voittoon ja pysäytti Ferditinan kansantasavallan etenemisen, minkä vuoksi Ferditina katsoi järkevämmäksi solmia rauhan Badakuksen kanssa, jotta voisi keskittyä taisteluun Angenstaniaa vastaan. Badakukselle taistelun häviäminen olisi todennäköisesti tarkoittanut itsenäisyyden menetystä, kun Ferditina olisi päässyt etenemään Badakuksen pääkaupunkiin.

## Siltainlaakson taistelu

### Osapuolet

Ferditinan kansantasavalta Vs. Badakus ja Angenstania

### Vahvuudet

Ferditinan kansanrtasavalta: 160.000 miestä, 150 haupitsia, 34 panssarivaunua, 56 lentokonetta, 6700 konetykkiä ja 15 panssariautoa.Badakus ja Angenstania: 210.000 miestä, 240 haupitsia, 56 panssarivaunua, 26 lentokonetta, 5600 konetykkiä ja 5 panssariautoa.

### Tappiot

Ferditinan kansantasavalta: 40.000 miestä, 42 haupitsia, 28 panssarivaunua, 32 lentokonetta, 250 konetykkiä ja 1 panssariautoBadakus ja Angenstania: 32000 miestä, 34 panssarivaunua, 14 haupitsia, 12 lentokonetta, 54 konetykkiä ja 3 panssariautoa.

### Lopputulos

Badakuksen ja Angenstanian voitto, Ferditinan kansantasavalta hylkäsi suunnitelman Badakuksen valtaamisesta.
Kensian mandaatti

**Kensian mandaattialue** oli Angenstanialaisen tasavallan alainen autonominen mandaattialue ja tasavalta Kensiassa, Koillis-Seelannissa 1919-1952. Kensian mandaatin pääkaupunki oli Firone Seelannin pohjoisrannikolla. Kensian mandaattialue pyysi 1941 Angenstanialaiselta tasavallalta lupaa luovuttaa alueen puolustaminen Alentiinian liittovalloille ja antaa maalle oikeus käyttää Kensian aluetta taisteluun Arriban hyökkäystä vastaan.

Mandaatin päätöksenteko oli riippuvainen emämaasta, Angenstanialaisesta tasavallasta, mutta todellisuudessa Alentiinian liittovalloilla oli suuri vaikutus Kensian asioissa. Kensialaiset itse olisivat halunneet jo 1919 muodostaa oman suvereenin valtionsa, mutta ympärysvallat pelkäsivät, että jos Kensia itsenäistyy, se ei voi puolustaa itsenäisyyttään Arriban mahdolliselta hyökkäykseltä tai se ajautuisi Arriban etupiiriin sen harjoittaman poliittisen painostuksen kautta.

Lopulta toisen maailmansodan jälkeen Kensiaan oltiin perustamassa täysin suvereenia ulkovalloista riippumatonta Kensian tasavaltaa. Kensian kansallispuolue ajoi aktiivisesti asiaa kansainvälisessä oikeudessa, mutta panseelantilaisten vastustus ja halu luoda yhtenäinen ja laaja valtio Seelantiin kaatoivat hankkeen.

Kensia julistautui uudelleen itsenäiseksi kensialaisten poliitikkojen perustaman Kensian kansanpuolueen johdolla 2014, mutta toistaiseksi se on tunnustamaton valtio. Shorelandin tasavalta on kuitenkin ottanut Kensian protektoraatiksi ja Kensian järjestystä ja koskemattomuutta ylläpitää Shorelandin asettama sotilashallinto. Kensian parlamentti on toistaiseksi vain neuvoa-antava elin, sillä sotilashallinto tekee lopulliset päätökset.
Ordna

**Ordna**, (maktabun kielestä sanoista *Ord,* itä ja *Na,* joki) eli **Itäinen joki** (Ord Na)tai **Iso joki** (Gran Na) on maailman suurin ja pisin joki, joka virtaa kahden valtion alueella, Ferditinan ja Badakuksen. Joki saa alkunsa Grannjärvestä Grannenmaalta ja se päättyy Länsi-Ferditinaan, missä joki haarautuu lopulta pienemmiksi joiksi. Ordnan pituus laskentatavasta riippuen on noin 5000-6000 kilometriä. Ordna on ollut historiansa aikana merkittävä vesistö, sen varrelle syntyi jo varhain tiheää asutusta ja sen varrelle on syntynyt monta varhaista sivilisaatiota Ferditinan ja Badakuksen alueella. Ordna oli pitkään tärkeä liikenneväylä idän ja lännen ja pohjoisen ja etelän välillä ja vielä 200 vuotta sitten se oli maailman tiheimmin liikennöity vesistö ja maailman toiseksi vilkkain kauppareitti. Liikennemäärät kääntyivät laskuun rautatieverkkoa ja maantieverkkoa laajennettaessa. Ordnan varrella asuu laskentatavasta riippuen noin 300-600 miljoonaa ihmistä ja suurin osa Badakuksen ja Ferditinan väestöstä asuu joen varrella. Joen varrelle on syntynyt maailman suurimpia teollisuuskeskittymiä ja suurkaupunkeja. Muun muassa Yaelenburgin, Sturmhohenin, Baratheonin, Baskelburgin, Mervirran ja Dunarsundin kaupungit sijaitsevat sen varrella. Ordnanlaakson aluetta kutsutaan monesti ferdin ja badakuksen kielisillä nimellä *Ordnamark.*

## Ympäristöongelmat

Ordna on kärsinyt jo parisataa vuotta sen varrelle syntyneestä liikakansoituksesta. Ordnan tila on nykyisin vakaa ympäristönsuojelutoimenpiteiden ja tiukemman lainsäädännön ansiosta, mutta joesta juominen tai siinä uiminen ei ole edelleenkään suositeltavaa Mervirran länsipuolisella alueella. Ordnan tila oli pahin 1970-luvulla, jolloin Ordnan veden juominen aiheutti jopa 50 kuolemaa vuodessa. Mervirra-Dunarsund osuus on edelleen pahoin roskaantunut ja saastunut.
Eldotaarin sisällissota

**Eldotaarin sisällissota** käytiin 23.4.1946-19.1.1947 Eldotaarissa toisen maailmansodan jälkeen kommunistisen Eldotaarin kansanvapautusrintaman (ELF) ja demokraattisten puolueiden ja kannattajien muodostaman Eldotaarin liittokunnan (DAE) välillä. Sota sai alkunsa kommunistien julistettua vallankumouksen alkaneen 23.4.1946 ja seuraavina päivinä alkaneiden taisteluiden takia. Eldotaarin demokratia oli ollut heikko jo ennen toista maailmansotaa ja oli muuttunut käytännössä ennen sotaa Eldotaarin kansallispuolueen (ENP) diktatuuriksi. Demokratia ei kyennyt puolustamaan maata ja kommunistien suosio alkoi kasvaa varsinkin sodan loppupuolella. Yhdyssärkät ei osallistunut sisällissotaan toisin kuin Ferditinan kansantasavalta, joka avustus oli ratkaisevassa osassa kommunistien voitossa. Lopulta liittokunta menetti Vapauden muuriksi-kutsutun puolustuslinjansa ja hävisi sodan.

Eldotaarin kautta Ferditinan kansantasavalta yritti aktiivisesti saada 1940-luvun lopulla särkkävaltioiden kommunisteja tarttumaan aseisiin ja aloittamaan sisällissotia mm. Sundassa, Särkkäkuningaskunnissa, Alentiinassa (jossa onnistuikin) ja Markiisisaarella.
Suuri Idän sota

**Suuri Idän sota** tai **Suuri idän sota**, tunnettu myös nimellä **Suuri itäinen sota** ja **Itäinen suursota** oli laaja-alainen konflikti Angenstanian ja Ferditinan johtamien liittoumien välillä vuosina 1700-1721. Sota oli pitkään maailmanhistorian suurin konflikti sotaan osallistuneiden sotilaiden kuin siinä kaatuneidenkin osalta. Lisäksi sota aiheutti ennennäkemättömän suurta vahinkoa siviiliväestölle varsinkin Badakuksen, Tiilasen, Newvansteinin ja Itä-Angenstanian alueilla.

Sodan perimmäiseksi syyksi on usein laitettu muiden valtioiden halu rajoittaa Angenstanian maailmanhegemoniaa. Erityisesti voimistuvat Ferditina ja Taari halusivat pienentää impeurumin sotilaallista mahtia ja sitä kautta poliittisista asemaa, kun taas Angenstanialainen tasavalta pyrki sen sijaan rikkomaan Angenstanian laivaston ylivallan ja saavuttamaan taloudellista hyötyä valtaamalla siltä merkittäviä kauppareittejä ja -paikkoja.

Huolimatta alkumenestyksestään Angenstania hävisi sodan kahden peräkkäisen Ferditinan valloitusyrityksen ja meriherruuden menetyksen jälkeen.
Ordnamark

**Ordnamark** ("Ordnanmaa") on historiallinen kaupunki Ferditinan Ordnanlaaksossa 220 kilometriä Mervirrasta itään. Ordnamark on myös ferditinankielinen nimitys Ordnanlaaksolle. Kaupunki perustettiin 1254 Ferditinan kuningaskunnan itäiseksi tukikohdaksi vakiinnuttamaan sen valta-asemaa Ordnanlaaksossa sekä turvaamaan kauppa Ordnanlaaksosta kilpaillutta Badakuksen kuningaskuntaa vastaan. Se on siten yksi Ferditinan Ordnanlaakson vanhimpia kaupunkeja. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2010 137.000 asukasta.
Maktabun taistelu

**Maktabun taistelu** käytiin Ferditinan keisarikunnan ja husaarien säädyn sekä Angestanian kuningaskunnan ja Vastrian kuningaskunnan muodostamien joukkojen välillä. Taistelun voidaan katsoa saanen alkunsa jo kesäkuun 3. päivä 1653 kun Transdunariasta häädetyt angijoukot alkoivat piirittää Maktabun kaupunkia. Piirityskesti syyskuuhun asti, kunnes Ferditinasta saapuneet husaarisäädyn muodostama, keisari Fjal Rakastetun ratsusoturiarmeija teki yllätyshyökkäyksen piirittäjän selustaan. Seuranneessa taistelussa angenstanialaiset piiritettiin kahdelta suunnalta ja piiritysarmeija koki lähes täydellisen tuhon.

Angenstanialaisten 1600-luvun alkupuolella saama vaikutusvalta ja yliote Ferditinan sisäpolitiikasta päättyi Maktabun taisteluun ja Ferditinan täysi suvereniteetti palautettiin. Myöhemmin sovitussa Maktabun rauhassa (1683) Angenstania sai kuitenkin pienen alueen hallittavakseen Pohjois-Tiilasesta.

## Vahvuudet ja tappiot

Angenstanialaisia komensi maan parhaimpana kenraalina pidetty August von Willen, joka oli toiminut vuosia Ferditinassa angijoukkojen johtajana. Kun joukot häädettiin Transdunariasta von Willen päätti yrittää valloittaa Maktabun täydentääkseen tarvikevarastojaan ja tehdäkseen uuden hyökkäyksen syksyllä tai viimeistään keväällä.

Angenstanialaisia oli noin 90000. Ferditinalaisia puolustajia oli noin 15000, mutta Fjal Rakastetun armeijassa oli jopa 75000 miestä.
ARN Aerilmellon

**ARN Aerilmellon** "*Lentävä merihevonen"*oli arribalaisella Swordfish-telakalla vuosina 1938-1941 rakennettu maailman historian suurin lentotukialus, jota Arriban valtakunnanlaivasto käytti toisen maailmansodan aikana lippulaivanaan. Alus kykeni pitämään kannellaan jopa yli sataa hävittäjälentokonetta tai pommittajaa ja sen miehistövahvuus oli noin 5000 henkilöä. Aluksella oli useita satoja tykkejä ja kymmenen järeää panssaritykkiä, sekä sen erikoisuus, ns. kantorakennetykki, joka kykeni upottamaan minkä tahansa aluksen osuessaan. ARN Aerilmellon varmisti toisen maailmansodan aikana Arriban merimahdin ja se osallistui mm. Markiisisaaren operaatioon. Sen suurimpia voittoja oli yhdyssärkkäläisen lentotukialuken USS Merchantin upottaminen. Aluksen massiivisesta koosta johtuen se ei koskaan kyennyt tulemaan kovin lähelle rannikkoalueita. Alus oli Arriban sotakoneiston ylpeys ja mm. Alfred Genosi vieraili aluksella.

Aluksen kohtaloksi koitui taistelu Eldotaarin salmessa 1945 kun lentotukialukset USS Carpman ja USS Loptheim saartoivat sen salmeen. Saarto johti siihen että alus sai pommituksissa osumia, jonka vuoksi se alkoi upota. Alus pääsi kuitenkin lähelle salmen rannikkoaluetta ennen uppoamistaan sen hyvän pumppausmenetelmän vuoksi. Alus ei varsinaisesti uponnut, vaan miehistö ohjasi sen tahallaan matalikkoon, josta voitaisiin myöhemmin hinata pois.

Alus hinattiin vasta vuonna 1949 pois matalikosta, jolloin siinä oli havaittavissa jo ruostumista ja kulumista. Jotkin alukset olivat myös pommittaneet sitä vielä hylkäyksen jälkeenkin ja erilaiset ryöstelijät olivat putsanneet aluksen laitteistot. Arriban valtio kunnosti aluksen ja Arriban armeija käytti sitä vielä 1961 vuoteen saakka, kunnes aluksen jäähdytysjärjestelmässä tapahtunut räjähdys vaurioitti sitä pahasti. Alus yritettiin hinata telakalle Arribaan, mutta vauroiden laajuuden vuoksi arribalainen sota-alus ARN Fernando II upotti sen keskellä Takamerta.
Katalongit

**Katalongit** (*Catalions)* ovat maktabulaista alkuperää oleva ferditinalainen keisarisuku, joka hallitsi Ferditinaa vuoteen 1917 asti. Katalongien dynastia kesti yli 500 vuotta katketen vain kerran Fernando Suuren valtaannousun aikaan. Viimeiseksi keisariksi Ferditinassa jäi Augustia III. Katalongit vaativat virallisesti vuoteen 1922 asti Ferditinan keisarikunnan kruunua, kunnes luopuivat siitä Manhaimin konferenssissa 1922. Angenstanian miehittäessä Ferditinan kansantasavallan alueita toisessa maailmansodassa, tarjosivat angenstanialaiset Katalongin viralliselle kruununperijälle Hjalmarille *Maktabun-Ferditinan keisarikunnan* kruunua. Käytännössä tämä olisi tehnyt Katalongeista angenstanialaisten nukkehallitsijoita. Tähän Katalongit eivät suostuneet, minkä takia angenstanialaiset siirsivät heidät kotiarestiin sodan ajaksi. Lopulta Katalongien kruununperijä Hjalmarin serkku Michael suostui, mutta angenstanialaiset olivat silloin jo hylänneet idean.

Ferditinan kansantasavallan aikana, noin 80 vuoden ajan suku oli maanpaossa ensin Angenstaniassa, mutta toisen maailmansodan jälkeen asettui Angenstanialaiseen tasavaltaan. 1991 suku palasi Ferditinaan.

Nykyinen virallinen Ferditinan keisarikunnan laillinen hallitsija on keisarinna Monica I. Hän linjasi vuonna 2013 etteivät Katalongit tule vaatimaan takaisin Ferditinan kruunua, niin kauan kuin monipuoluedemokratia Ferditinassa säilyy. Hän kuitenkin sanoi, ettei kieltäytyisi nytkään, mikäli hänelle Ferditinan kruunua tarjottaisiin.
Rene Saintuac

**Rene Carle-Idel Saintuac** (s. 4.1.1575-16.8.1643) oli angenstanialainen kenraali, valtakunnanmarsalkka ja yksi aikansa tärkeimpiä ja taidokkaimpia sotilasjohtajia Angenstaniassa. Saintuac oli merkittävässä roolissa Angenstanian alueellisessa laajentumisessa 1600-luvun alkupuolella.

Saintuac osallistui 1500-luvun loppupuoliskolla badakukselaissotiin sekä kaanikapinoiden taltuttamiseen itäisessä Angenstaniassa nousten nopeasti upseeristoon. Ludvig I:n aikakaudella käydyn Angenstanian-Ferditinan sodan (1615-1617) aikana Saintuac oli merkittävässä roolissa yhtenä tärkeimmistä angenstanialaisten joukkojen komentajista, jonka ansiosta hänet ylennettiin kenraalikuntaan.

Vuonna 1619 syttyneessä Angenstanian sisällissodassa Saintuac asettui tukemaan Narcen-Troulopen liittokuntaa, toimiessaan liittokunnan sotavoimien komentaja. Taitavana komentajana hän onnistui vaikuttamaan varsinkin sodan alkuvaiheessa liittokunnan menestykseen kukistaessaan prinssi Filipin joukot Sanderstenin tasangoilla käydyssä suurtaistelussa. Kun kevättalvella 1620 Ferdinandiassa syntyi kapinoita kruununtavoittelija Kaarlen johtamaa liittokuntaa vastaan, sitoi Kaarle suuren määrän joukkoja kapinoiden tukahduttamiseen vastoin Saintuacin laatimaa suunnitelmaa joukkojen keskittämisestä kesällä Filipin pääjoukkoja vastaan. Saintuac oli arvioinut Filipin joukkojen tilanteen oikein, toisin kuin Kaarle, joka uskoi Filipin olevan huomattavasti vahvempi kuin tämä oikeasti oli keväällä 1620. Tämä antoi Filipille aikaa koota ja varustaa uusia joukkoja.

Uuden kapinan syttyessä 1622 määräsi Kaarle jälleen armeijansa tukahduttamaan sen välittömästi. Tätä hyödyntäen Filip lähti hyökkäykseen, valtasi takasin Craigsahiren ja uhkasi Westantinopolia, jonka haltuunotto olisi saartanut Kaarlen armeijan pohjoiseen. Ilmeisesti vastoin Kaarlen tahtoa, Saintuac ymmärsi tilanteen vakavuuden ja lähti kasaan saamiensa joukkojen kanssa Filipin etenevää armeijaa vastaan tarkoituksena estää Kaarlen joukkojen saartaminen. Seven Bridgen taistelussa Saintuacin huomattavasti kokemattomampi ja heikompi armeija joutui kohtaamaan Filipin armeijan pääjoukon kärsien tappion, ja Saintuac otettiin vangiksi. Ei ole varmaa, jättäytyikö Saintuac tahallaan vihollisen vangittavaksi tämän ja Kaarlen erimielisyyksien ja huonon sotamenestyksen tuoman epätoivon vuoksi.

Saintuac asetettiin tutkintavankeuteen Angensburgiin sodan loppuajaksi.
Angenstanialainen impeurumi

**Angenstanian** suurvalta-asema alkoi kehittyä maan yhdistyttyä Etelä-Angenstanian kuningaskunnan kuninkaan Ferdinand I:n johdolla 1452 ja sen jälkeisellä laajentumisella Keski-Angenstanian ulkopuolelle. 1400-luvun lopulla Angenstaniasta tuli myös ensimmäinen siirtomaita hankkinut valtio ja jo varhain siirtomaakilpailussa saavutettu yliote auttoi maata rakentamaan maailman suurimman siirtomaavallan. 1600-luvulle tultaessa Angenstania oli noussut maailman ylivoimaisesti johtavaksi suurvallaksi taloudellisesti, kulttuurillisesti kuin sotilaallisestikin.

Historioitsijat jakavat historiallisen Angenstanian suurvalta-ajan vuosina 1452-1918 yleensä kahteen vaiheeseen: niin sanottuun ensimmäiseen impeurumiin, joka ajoittui vuosille 1452-1794 ja toiseen impeurumiin vuosina 1816-1918. Ensimmäisen impeurumin aikana Angenstania laajeni nopeasti valloittamalla ydinalueidensa ulkopuolisia alueita ja hallitsi useita saarivaltioita siirtomainaan keskittyen siirtomaakamppailuun valtioiden kuten Ferditinan, Taarin ja Angenstanialaisen tasavallan kanssa. Toisen impeurumin aikakaudella Angenstania pyrki laajentumaan Seelannissa ja Grannenmaalla. Maa pyrki myös pitämään jo saavutetun asemansa nousevien suurvaltojen Arriban, Alentiinan liittovaltojen ja Ferditinan rinnalla.

Angenstanialainen impeurumi hajosi vähitellen vuosisatojen kuluessa: suuressa idän sodassa koettu tappio ja vuosisadan lopulla tapahtuneet vallankumoukset kuten Alentiinan itsenäistyminen ja Angenstanian suuri vallankumous johtivat monien entisten siirtomaiden itsenäistymiseen. Toinen hajoaminen tapahtui ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun maan siirtomaita muutettiin kansainvälisiksi mandaattialueiksi ja lopullisesti toisen maailmansodan jälkeen, jolloin mandaattialueet saivat täyden itsenäisyyden.
Fragaija

**Fragaija** eli **Fragaijan tasavalta** on valtio Eldotaarin saaren eteläosassa, Sanakanmeren ja Sundansalmen välisessä risteyskohdassa. Fragaijan tasavalta on kaupunkivaltio, ja sen pinta-ala on 560 neliökilometriä ja asukasluku 4.000.000. Fragaijan tasavalta itsenäistyi Yhdyssärkkien ja Sundan tuella Sanakanmeren sodassa 1956, kun silloisen Eldotaarin toisiksi suurin kaupunki erotettiin omaksi valtiokseen.

Fragaija on kokonaan Eldotaarin ympäröimä. Fragaija on maailman tiheimmin asuttu valtio, sekä toiseksi pienin.
Mervirran taistelu

**Mervirran taistelu** oli vuonna 1941 Mervirrassa Isojokilaaksossa käyty taistelu. Taistelu oli tärkeimpiä toisen maailmansodan taisteluita Dunarsundin taistelun ja Mervirran toisen taistelun jälkeen. Mervirran taistelu päättyi lopulta Angenstanian voittoon, minkä vuoksi tämä helpotti huomattavasti sen etenemistä Dunarsundiin. Mervirra joutui tämän jälkeen Angenstanian ja Badakuksen miehitykseen mistä Ferdijoukot vapauttivat kaupungin vasta 1943.

Taistelun takana oli Ferdiläisten tekemä nopea perääntyminen Operaatio Sapelin massiivisen alkaneen hyökkäyksen vuoksi. Angenstanian sodanjohto halusi edetä Dunarsundiin ja kukistaa kaupungin ennen talvea. Ferdiläisille annettiin määräys ryhmittyä uudelleen ja kerätä nopeaa kasaan kaikki saatavat joukot vastahyökkäykseen Mervirrassa. Lopulta Ferditina saikin haalittua noin 200.000-250,000 miestä, mutta sekavan tilanteen vuoksi, huonon johtamisen ja varusteiden puutteen takia joukot olivat hyvin heikot ja kyvyttömät puolustamaan kaupunkia Angenstanian raivokkaalta yli miljoonan miehen armeijalta.
Imperialistipuolue

**Angenstanian Imperialistipuolue** (**Angenstania's Imperialistic Party, AIP**) on Angenstanialainen jyrkän oikeistolainen puolue. Puolue on perustettu vuonna 1955 ja sen kannatus on vaihdellut.

Imperialistinen puolue perustettiin vuonna 1955, kun dekolonisaatiota (Seelannin valtion perustaminen ja Shorelandin luovutus) vastustaneet ryhmät ja äänestäjät perustivat St. Ferdinandissa uuden puolueen. Puolue ajaa esimerkiksi entisten siirtomaiden ja alueiden palauttamista Angenstanialle sekä Angenstanian supervalta-aseman palauttamista. Puolue vastustaa kapitalismia ja globalisaatiota sekä maahanmuuttoa.

Puolueen ideologian juuret ovat Angenstanismissa, Angenstanialaishegemonisessa aatteessa. Siksi puolueen kannattajia kutsutaan joskus Angenstaanikoiksi. Alun perin termi tarkoitti niitä äärioikeistolaisia, jotka vastustivat dekolonisaatiota.
August Finn

**August William Finn**, (1906-1973) oli Seelannin tasavallan johtaja, Angenstanian laivaston amiraali, Arriban laivaston yliamiraali ja komentaja. August Finn oli Seelannin diktaattori 1952-1971 ennen Seelannin vallankaappausta, missä Pedro Rodnas kaappasi vallan ja vangitsi Finnin. Finn vangittiin Grand Capin Siirtomaapalatsilla, mikä oli toiminut hänen virka-asuntonaan diktaattoriaikana. Hän vietti vankeusaikansa Siirtomaapalatsissa, mutta hänet teloitettiin Grand Capin taistelun aikana.
Arriban löytäminen

**Arriban löytäjäksi** on historian saatossa nimetty useita henkilöitä, ryhmiä ja kansoja. Käsitteellä *Arriban löytäminen* ei viitata pelkästään Arriban saaren löytämiseen, vaan koko Arriban saariryhmän löytämiseen, mukaan lukien Seelanti. Nykytutkimuksen mukaan Arriban saariryhmälle saapuivat ensimmäiset ihmiset Seelannin kautta Seelannin ja Manner-Angenstaniaa yhdistäneen maasillan kautta. Ensimmäiseksi mannermaalaiseksi Arriban löytäjäksi on nimetty angenstanialainen Francis Francesco, joka löysi Arriban lounaisrannikon 1492. Hän nimesi löytämänsä maan "*Kuningas Ferdinand I:n maaksi*".

## Teorioita Arriban löytäjästä

* Yksi tunnetuimmista teorioista on väite, jonka mukaan kaanit tiesivät Arriban olemassaolosta jo keskiajalla. Tämä perustuu Suuren kaanikunnan dokumentteihin ja perimätietoon, sekä 1400-luvulla Angenstaniaan levinneeseen huhuun, jonka mukaan kaanit olivat löytäneet "maan täynnä rikkauksia meren tuolta puolen". Tämä huhu saattoi olla merkittävä syy sille, minkä takia angenstanialaiset lähtivät kartoittamaan meriä. Väitetysti kaanit vierailivat Arribassa jo 1200-luvulla, mutta katsoivat alueen sekä laivaston ylläpidon hyödyttömäksi oman teknologisen kehityksensä voimansa tunnossa.
* On myös mahdollista, että merenkulkijat Arribasta saapuivat Itä-Angenstaniaan kaanien hallitsemille rannikoille ja tätä kautta kaanit saivat tietää Arriban olemassaolosta. Teorian kannattajat kiistelevät siitä, kävivätkö kaanit itse koskaan Arriban alueella.
* Pern Hahten-niminen merimies väitti 1400-luvun lopussa löytäneensä uuden maan, jonka nimesi "Hahteniaksi"*.* Todennäköisesti hän vieraili jollain Angenstanian meren pienistä saarista, mutta joiden mukaan Hahten olisi löytänyt Seelannin rannikon tai jonkun sen pienemmistä saarista.
* Tutkija Adolf Gulvanin mukaan badakukselaiset saattoivat vierailla Arribassa jo 300-luvulla. Badakukselaisten valtapiiri ylettyi tuona aikana Itä-Angenstaniaan asti ja heillä saattoi olla satamia Itä-Angenstanian rannikolla.
* Useasti väitetään, että useat, mutta pienet Ferdinandian niemimaalta purjehtineet suvut ja ryhmät olisivat löytäneet Seelannin rannikon ja tunteneetkin sen jopa satoja vuosia aikaisemmin kuin se virallisen käsityksen mukaan löydettiin. Motivaattorina löydön salaamiselle olisi voinut toimia esimerkiksi halu turvata tuottoisat kalastusalueet.
* Ferditinan historiantutkimuslaitoksen tutkijat ovat esittänyt teorian, jonka mukaan Francis Francesco ei koskaan päässyt perille Arriban rannikolle. Tyynten säiden vuoksi matka kesti oletettua kauemmin ja seurueen navigaattori Louis Natashe olisi luullut laivueen purjehtineen harhaan. Tämän vuoksi laivue olisi kääntynyt takaisin vain hieman ennen Arriban rannikolle saapumista. Hänen takaisin tuomansa todisteet olisivat olleet väärennettyjä, esimerkiksi "alkuperäisasukkaat" olisivat olleen todellisuudessa kaaneja.

###
Nevonniemi

**Nevonniemi** tai **Nevoninniemi** on Grannenmaalla Ordnajoen alkulähteellä Grannjärveen työntyvä niemi, jolla sijaitsee aikanaan merkittävässä arvossa ollut Nevonniemen satama.

Nevonniemi on mahdollisesti jo muinoin ollut tärkeä arktinen kauppapaikka alkuperäisheimojen keskuudessa, sillä niemelle on helppo kulkea vesiteitse ja talvisin jäitse. Ensimmäinen Nevonniemelle saapunut ferditinalainen oli tutkimusmatkailija ja ratsumies Fyodorich Nevon.

Ferditinalaiset perustivat Nevonniemelle sataman 1895 ja rautatie satamaan valmistui 1912. Ferditinan kansantasavallan aikaan Nevonniemestä tuli tärkeä sotilastukikohta, jossa järjestettiin muun muassa uusien asejärjestelmien testiajoja.

Nevonniemen satamasta tuli merkittävä Ferditinan arktisen alueen satama, sillä lähes tulkoon kaikki arktisen alueen tuotteet kulkivat sen kautta. Suhteellisen syvä Grannjärvi ja Ordnajoki mahdollistivat isojenkin laivojen liikennöinnin satamaan. Satamakausi keskittyi kesäkuusta syyskuuhun ja oli hyvin vilkasta tuona aikana. Lentokonekuljetuksen muututtua halvemmaksi ja läheisten öljynporaushankkeiden kaaduttua sataman tavaramäärät romahtivat 1990-luvulla ja 2000-luvulla satamaan liikennöi enää muutamia hiiliproomuja ja täydennysaluksia vuodessa.

Noin 70 kilometriä Nevonniemestä itään löytyi vuonna 2007 maailman suurimmaksi arvioitu maakaasuesiintymä. Ferditinalainen maakaasujätti Ferdonox aloitti valtaisan rakennusprojektin Kulveztkin solassa sijaitsevalla esiintymällä. Tämä
Ul

**Ul** eli **Ul-vuoristo** on vuoristoalue sekä osa historiallista Itä-Ferditinaa. Ul on geologisesti Badakuksen vuorien jatke. Ulin alue sen sijaan rajautuu pohjoisessa Kuksiin, idässä Angenstaniaan ja lännessä ja etelässä Itä-Ferditinaan. Ulin pohjoisosat lasketaan joissain yhteyksissä osaksi historiallista Bada-Kuksin aluetta.

Ulin alueella käytiin vuonna 1940 veriset Ulin taistelut, joissa Angenstanian hyökkäys Ulille torjuttiin Ferditinan toimesta. Angenstania meihitti myöhemmin Ulin Idän Operaatiossaan.