Ivan

## **Innan Gudaskogen**

 Klass-specialisering
 Ras
 Ålder
 Vikt
 Ögonfärg
 Hårfärg
 Alignment

Svatopolk
Stanislav "Ivan" Romanovic, som föredrar att kallas för Ivan, föddes för 42 år
sedan. Som enda son till stammens shaman blev han redan i ung ålder lärd om
medicin och växters egenskaper. Han förbereddes för att ta över som shaman
efter sin far, Roman. Stammen har under alla år gjort sitt hem i Djupskogen, en
löv- och barrskog en bra bit norr om Gudaskogen. Under uppväxten blev Ivan mer
och mer cynisk, och började ifrågasätta sin far ofta och högljutt varje gång
religionen kom på tal. Växters egenskaper betvivlade inte Ivan, det kunde han
lätt se med sina egna ögon, men guden Yarilo hade Ivan personligen aldrig haft
kontakt med. Han hörde sin far prata om honom relativt ofta, och stammen
tillbedde honom dagligen, och tackade honom för allt som växte; för sin
ferilitet, för att skörden var god, och framförallt för att han initierade
våren, och avslutade vintern.

Skillnaderna
mellan Ivan och Roman blev bara mer och mer uppenbara ju äldre Ivan blev. Ivan
misstänkte att det hade något att göra med att hans mor, Oksana, dog när hon
födde honom. På morgonen av sin 16:e födelsedag, då stammens medlemmar
traditionellt blev män, och officiellt svors in i stammen, så klarade Ivan inte
av mer. Han tänkte på vad som skulle komma, vårdagen full av religiösa
ritualer, hela livet tillbedandes en gud han inte trodde på, och bestämde sig
för att bara försvinna. Han hämtade sin mors flöjt, lite mat, och hajkade
igenom skogen.

Ivan hittade
snabbt en by, relativt nära skogsbrynet, där han inpromptu bosatte sig. Byn
hade ingen shaman, eller “doktor”, som de kallade det för, så Ivans talang för
växter och helande visade sig vara ytterst behjälplig. Inom kort träffade Ivan
en ung kvinna, vid namn Katarin. Han kände sig redan från första början väldigt
dragen till denna kvinna, något som förvånade honom, då han alltid varit lite
en en “ensamvarg”, och ofta trivts bäst med sina egna tankar som enda sällskap.
Efter ungefär ett år bosatt i byn började Ivan känna någon inom sig, en
kittlande känsla i magen. Hans bekanta övertygade honom om att det var kärlek
för Katarin som hade manifesterat sig, men Ivan var inte säker. Visst var han
kär i Katarin; men det var inget nytt, och det här kändes som något annat. Två
veckor efter den kittlande känslan först hade uppenbarat sig knackade Katarins
bror på mitt i natten. Det hade skett en olycka, sade han, och att Ivan skulle
komma direkt. Katarin hade varit ute och jagat vid skymningen, och blivit
överfallen av en björn. Redan när Ivan går in genom dörren inser han att det är
illa. Han gör sitt bästa, och ser över henne i flera timmar, men hon är på god
väg att dö. Efter flera timmar har Ivan gjort allt han kan göra och mer, men
Katarin håller fortfarande på att dö. Han står precis och förklarar det här för
hennes familj, när Katarin mumlar att hon vill se gryningen. Familjen och Ivan
bär ut henne i morgonsolen, och Katarin börjar le när de lägger henne på
gräset. Ivan bestämmer sig för att göra något han inte gjort på en väldigt lång
tid; han ber till Yarilo. Han känner direkt att han får ny kraft av solens
strålar, och får en imuls att gå fram till Katarin och lägga handen på hennes
panna, göra en rörelse, och yttra ett par ord. Varpå han gör detta börjar
Katarins kropp fyllas med ljus, och hennes sår sluts ihop. Ljuset hade hittat
Ivan.

Två år senare
är Ivan gift med Katarin, och hon är gravid med deras barn. Ljuset som
uppenbarade sig för två år sedan har inte lämnat Ivan, snarare har han blivit
bättre och bättre på att använda det. Han har lärt sig hur man channellar det
properly, och har blivit mycket mycket bättre på sin roll som byns doktor, eller
“cleric” som de kallar honom nu. När det är dags för Katarin att föda blir hon
suddenly risig. Födseln är väldigt problematisk, och Katarin dör bara minuter
efter parets dotter föds, trots att Ivan ber till Yarilo febrilt, och försöker
hela henne. Ivan är slagen av sorg, och drar sig undan från resten av byfolket.
Så fort dottern Tanya är tillräckligt stor för att äta fast mat tar Ivan med
sig henne in i skogen. Han hittar en glänta inte långt ifrån hans gamla stam,
och bosätter sig är, i ensamhet. Efter några dagar hittar en stammedlem honom,
och känner igen honom. Han tar Ivan till Roman, och de pratar ut om vad som har
hänt de senaste åren. Ivan bestämmer sig för att stanna i sin glänta med Tanya,
men lovar att hjälpa till om något händer som Roman inte klarar av rent
medicinskt, då Ivan fortfarande kan channella Ljuset.

I gläntan
lever och fröjdas Ivan och Tanya, tills den dagen då Roman dör, 15 år senare. Han
blev mördad i en attack av en rivalstam, och Ivan blir förbannad och bestämmer
sig för att söka upp de vildarna som gjorde det här. Han hittar snabbt deras
spår; han är väldigt familiar med skogen vid det här laget. Han spårar de till
deras hydda, en bra bit ifrån stammens läger. Han ser tre män, och känner igen
beskrivningarna av de som attackerade och dödade Roman. Han gör en gest och
uttalar en fras, och ett stort klot av Ljus träffar en av männen rakt i
ansiktet. Hans kropp (för han är onekligen död) lyser starkt ett tag, och
bländar de andra två männen. Snabbt springer Ivan fram och klubbar en av männen
i huvudet med sin stav, och den tredje träffas av ett ljus från himmelen när
han försöker springa iväg mellan träden. Ivan tar sig tillbaka till gläntan och
Tanya.

Med Roman
borta är Ivan det uppenbara valet för shaman. Han väljs snabbt in efter
ceremonier, och börjar göra shaman-iga saker. Han helar de sjuka, och utför
religiösa ritualer, leder böner till Yarilo. Han börjar fundera på hur hans
kraft fungerar, och vad det säger om Yarilo. Guden verkar väldigt distant, och
lägger sig inte i direkt. Ivan är inte säker på om impulsen att hela Katarin
kom från “Gud” eller vad han hade hört sin far beskriva i sin ungdom, men han
kommer till slutsatsen att det måste ha varit det senare. Yarilo gjorde ju
ingenting för att hjälpa honom rädda Katarin den andra gången, när hans helande
magi inte räckte. Inte heller brydde sig Yarilo om att Ivan använde sin kraft
(som Ivan faktiskt är övertygad kommer från Yarilo själv) för att döda tre
personer. Han kommer således till slutsatsen att Gud inte lägger sig i direkt,
utan snarare välsignar ett få utvalda karaktärer som förväntas agera för hans
intressen. Att outright döda människor verkar dock inte gå emot hans intressen,
och han har inte tagit bort Ivans krafter för att han beter sig lite
questionable. Gud är som naturen, kommer Ivan fram till. Lugn at times, vild at
times, men lägger sig inte i om han absolut inte måste.

Efter ytterliggare
ett par år uppenbarar sig en skepnad av ljus för Ivan när han sitter i gläntan
och spelar flöjt. Ivan kommer snabbt till slutsatsen att det är Yarilo. Guden
är rakt på sak och direkt, och förklarar att balansen är upprörd, och att han
behöver Ivans hjälp i något som heter Gudaskogen, långt söderut. Ivan går och
tar farväl av Tanya, som nu är gift, och beger sig direkt mot denna okända
destination

## **I Gudaskogen**

I Gudaskogen äventyrade Ivan med Kira, Caelynn, Carnan, Va'Go, Maximus Braviscimus, och senare även Penny. Gruppen började med att bege sig ut tillsammans med Tim, och Ivan dräpte två wraiths på detta äventyr. Då wraithsen dog försvann mörkret från den delen av skogen, och Ivan blev övertygad om att Yarilo hade skickat dit honom för att rena skogen från ondska.

Ivan blev under följande dagar mer och mer misstänksam mot Kaldor. Misstanken kulminerade i att Ivan, Maximus och Caelynn beslutade sig för att bryta sig in hos Kaldor, för att ta reda på vad han pysslade med i sitt hem. Ivan försökte ta sig in genom fönstret, men fastnade direkt, och kunde varken ta sig ut eller in. Med Caelynns hjälp lyckades Ivan ta sig loss just som Kaldor återvände hem. Maximus blev dock ertappad av Kaldor, och sällskapet tvingades erkänna för Kaldor vad som hade skett.

Ivan och de andra äventyrarna stötte snart därefter på en stuga som visade sig tillhöra en green hag. Efter att ha slagits febrilt mot häxan (som konstant blev osynlig) och bränt ner hennes hus blev gruppen tvungen att retirera. Ivan svor då att han skulle komma tillbaka när han blev mäktigare och utplåna denna ondska från skogen.

På vägen hem från ett annat äventyr öppnade sig marken under Ivan, och han och de andra äventyrarna ramlade ner i en grop fylld av ormar. Trots att Ivan påkallat kraften av sitt gud och charmat ormarna, så blev Kira påhoppad av en svärm små, giftiga gröna ormar, och dog. Ivan begravde själv Kira, och förde ett kort tal på hennes begravning, samt välsignade hennes grav.

På nästa äventyr gav sig gruppen ner i ett system av grottor under samma grop som Kira föll i. I grottsystemet stötte gruppen på en flod, bebodd av en gigantisk krokodil. Krokodilen var fientlig, och bet och försökte släpa iväg Va'go för att äta honom. Ivan dök i floden efter krokodilen, som var på väg att simma bort, och påkallade kraften av sin gud. Krokodilen släppte Va'go, som sedan helades av Ivan, och överlevde.

På väg hem efter mötet med krokodilen var alla svaga, och de flesta skadade. Gruppen stötte då på två gigantiska spindlar, som attackerade. Spindlarna lyckades paralysera Va'go, Maximus, Ivan och Penny innan Carnan och Caelynn, som sista stående, lyckades döda dem. Då mörkret hade fallit tog Carnan och Caelynn beslutet att lämna sina vänner ute i skogen, och innan paralyseringen hade släppt hittade ett gäng jättar de medvetslösa äventyrarna, och åt upp dem.