Ш́рīла Бгакті Судгīр Ґосва̄мī Маха̄ра̄дж - Інтерпретуй це (21 січня 2015 року, Ґупта Ґовардган)

## Інтерпретуй це

*(21 січня 2015 року, Ґупта Ґовардган)*

Коли Махапрабгу бачить вершину куполу храму Джаґаннатги… Про вади обумовлених душ кажуть:

**бграма, прама̄да, віпраліпса̄, каран̣а̄па̄т̣ава...**2

*#00:00:26#*

Ілюзія, схильність коїти помилки, схильність до обману та недосконалість почуттів… Але Махапрабгу має Свою власну *бграму*, ілюзію. Іноді Він бачить піщані пагорби, *чатака-парвата*, як Ґовардган, іноді Він бачить в Індійському океані Ямуну. Подібно до того, як поети в цьому світі… Кожен бачить в оточуючому світі безліч реалій, але про що ці реалії нагадують нам? Всі ми маємо свій власний досвід, ми кожного дня бачимо безліч реалій. Але про що ці реалії нагадують нам? Ось про що йде мова. Можна [по-різному] інтерпретувати те, що ти бачиш.

*#00:01:18#*

*У такому випадку, що нам залишається — це інтерпретація. Але існують теїстичні інтерпретації, агностичні інтерпретації чи атеїстичні інтерпретації. Всі мешканці цього світу бачать одну й ту ж саму картину. Зараз, завдяки Інтернету, всі знають решту того, що знають всі інші. Не існує нічого такого, щоб кожен не знав. Нічого. Насправді. Все що завгодно можна знайти за мить — будь-яку інформацію про що завгодно. Питання в тому, як ми цю інформацію інтерпретуємо. Чи інтерпретуємо ми її зважаючи на те, що шукає серце? Чи мірилом буде пошук розуму? Чи мірилом буде пошук почуттів? Що стане критерієм виміру, оцінки, визначення цінності чи нікчемності, сприятливого чи несприятливого, бажаного чи небажаного. Цей вибір ми маємо. Ми не можемо змінити світ чи всіх його мешканців, їхню колективну карму. Є індивідуальна карма, є колективна. Таким чином, питання в тому, як само дивитись.*

*#00:03:06#*

*І Махапрабгу… У відомому сенсі все є ілюзія. Подібне говорять майяваді. Але ми стверджуємо: наші почуття недосконалі, ми схильні обманювати, ми схильні до ілюзії. Я постійно забуваю про одну ваду. Бграма, прама̄да…Божевілля. Як би там не було. Питання в тому, як ми будемо дивитись чи інтерпретувати.*

*#00:03:43#*

*Махапрабгу бачить піщаний пагорб як Ґовардган, Індійський океан — як Ямуну. Навіть на вершині храму Джаґаннатга Він бачить Ґопала, Який запрошує Його, закликає Його прийти. І це видовище породжує деяке божественне безумство всередині Його істоти. Кажуть, що шлях з того місця, де знаходиться Махапрабгу, до місця призначення, до храму Джаґаннатги, займає одну годину. Але Махапрабгу [дорогою] падає на землю, сльози починають литися з Його очей, піна виступає з Його рота, Його волосся встає дибки, проявляються різні екстатичні стани, і щоб дістатися, Йому потрібно дев’ять годин. Для звичайної людини — година чи, навіть, півгодини, у Нього ж виходить дев’ять годин.*

*#00:04:50#*

*І коли Він дістається храму Джаґаннатги, Він перебуває у радґа-бгаві.* Пам’ятаєте? Та, Яка не бачила Крішну сто років… Вона кидається до Нього, щоб обійняти Дварака‑Крішну, Джаґаннатга. «Я бачу Свого коханого по закінченні тривалого часу». Але Вона не здатна.

*#00:05:21#*

Жреці храму Джаґаннатга бачать, що Махапрабгу збирається кинутися до Божества та обійняти Його. І вони так поступили би будь з ким, вони викинули б будь-кого з храму. І вони вже наготові, вони вже близькі до того, щоб схопити та викинути Махапрабгу з храму. У кожного є тіло, чи не так? Махапрабгу — об’єднання Радги і Ґовінди, але вони були близькі до того, щоб викинути Його геть із храму. І що ж?

*Перекладач: Аннапурна Деві Дасі*

 *Редактор: Крішна Чайтан’я Дас*

2↑ «Помилки, ілюзії, схильність до обману та недосконалість почуттів» ((«Ш́рī Чайтанйа-чарітāм**р̣**та», Āді-лīлā, 2.86).

https://harekrishna.ru/2015/03/18133-interpretirui-eto#main