Mary Blackwell

*"Ještě pořád si ráno těsně po probuzení nebývá jistá, jestli to všechno nebyl jen sen. Když k nim domů nakráčel týpek v divném hábitu a začal vykládat něco o tom, že má Mary odjet do školy čar a kouzel… jak se v tu chvíli tvářil její milovaný táta, poctivý středoškolský fyzikář, na to do smrti nezapomene. I ona byla v šoku, ale na druhou stranu, už předtím se jí děly některé, řekněme, dost zvláštní věci, které teď snad začnou dávat smysl. A docela do toho zapadá i ta záležitost s pradědou, o kterém s ní nechtěl nikdy nikdo z rodiny mluvit. Každopádně, natěšená a jako kšandy napnutá Mary nechala doma všechny svoje encyklopedie, soupravu na chemické pokusy i mikroskop. Přibalila si jen lupu (ta se hodí vždycky) a samozřejmě i… no, to je jedno. Ať už tenhle fantastický nový svět funguje jakkoli, hodlá tomu přijít na kloub! A taky tiše doufá, že ve škole nebudou samí blbečci bez mozku jako u nich doma v Bristolu."*

Jeřabinová hůlka (Mary po pradědečkovi)

## OVCE

Když nadešel velký den Mary Blackwell, velký zájem to věru nevyvolalo. Vlastně by se dalo říct... inu, co si budeme povídat, v sále seděli kromě zkušební komise jen její nejbližší přátelé a jedna spolužačka z koleje. Mary skládala zkoušky z přeměňování, obrany proti černé magii, starodávných run a formulí. Při přeměňování ani obraně se nestalo nic zvláštního, Mary předvedla standardní výkon odpovídající sedmému ročníku (v obraně se soustřeďovala hlavně na svoje oblíbená "neinvazivní" zaklínadla typu Somnium, Immobulus či Obscuro).

Při zkoušce z run nechala Mary po celou dobu hůlku schovanou, zato si donesla několik rekvizit, které postupně vyndávala z malé kožené tašky, kterou všichni dobře znají (Mary se od ní poslední dva ročníky prakticky neodloučila). Stručně pozdravila porotu, vytáhla lahvičku s barvou a štětec a bez dalších průtahů poklekla a jala se na kamenné dlaždice pod nohama porotců malovat jakési symboly. Trochu je to zneklidnilo, začali se naklánět a dívat pod stůl… a pak se začali nespokojeně vrtět, podupávat nohama a zvedat je nad podlahu. Ti, kteří seděli nejblíž, mohli cítit chlad, který vanul zpod stolu. Mary je s maličkým úsměvem pozorovala a po několika minutách znovu sáhla do brašny a vytáhla tři páry kožených rukavic. S přátelským gestem je nabídla porotcům. S viditelným váháním si je navlékli, ale hned vzápětí se uvolnili, začali se překvapeně usmívat a otáčet se jeden na druhého s výrazem „to je dobré, že?“. Protože už ale měli vážně dost zmrzlé nohy, požádali Mary, aby kouzlo ukončila. Ta houbou setřela runy z dlažby a ujistila je, že rukavice budou ještě chvíli hřát.

Pak Mary opět strčila ruku do tašky a vytáhla dřevěnou truhličku. Něco na ni lehce načrtla, třemi rychlými kroky přistoupila ke stolu porotců a požádala je, jestli by truhličku mohli otevřít. Postupně to zkusili všichni tři, alohomory práskaly nad stolem, ale víko se ani nehnulo. Mary si vzala s díky truhličku zpět, bez problémů ji otevřela (ozval se slabý ojedinělý potlesk) a vyndala z ní dvě fotografie. „Na tuhle demonstraci budu potřebovat pomoc. Můžu tě poprosit, Charlotto?“ usmála se na vysokou tmavovlásku, která očividně věděla, o co jde. Vzala si jednu fotku, vydala se na druhý konec sálu, vyšla ven a zavřela za sebou dveře. „Teď vám ukážu, že s ní zůstávám ve spojení. Můžete jí uložit jakýkoli úkol – tedy, samozřejmě, rozumný úkol – a já jí dám vědět, co má udělat.“ Porota sdělila zadání, Mary se otočila zády a sklonila k fotografii. Za několik okamžiků se dveře otevřely, Charlotta přišla až k porotcům a aniž by kdokoli něco řekl, zakouzlila Avis a nechala svoji vlaštovku obletět síň. Pak se role vyměnily. Za dveře odešla Mary a Charlotta jí na dálku předala přesnou informaci o úkolu od porotců. Ti se už chystali vyhlásit výsledky zkoušky, ale Mary se ohradila, že má připraveno ještě něco.

„I na poslední ukázku budu potřebovat asistenci. Coro, můžu tě poprosit, abys přivolala sochu?“ Na Cořin pokyn do místnosti přidusal oživlý kamenný kentaur, třímající obrovský kovový štít. „Toho kentaura samozřejmě oživila tady Coraline, ale štít je mým dílem,“ řekla Mary a s jistým úsilím se na kentaura vyšvi...vydrápala. „Tak, je tady někdo, kdo by na nás chtěl zaútočit?“ V publiku byly v té chvíli přesně tři studentky, a z nich se přihlásila – Gwyneth! Mary se za štítem přikrčila, ale to už se Gwyn s vervou rozmáchla hůlkou a vyslala bombardu. Hromová rána, kentaur se trochu zapotácel a Mary se musela držet oběma rukama, aby z něj neslítla, sesypal se oblak prachu – ale štít vydržel. Poté porota prohlásila zkoušku za úspěšně složenou (jedna porotkyně projevila zájem štít si podrobněji prohlédnout).

Při zkoušce z formulí začala Mary tím, že ze své tašky vyndala již zmíněnou truhličku (tentokrát bez fotek). Zvětšila ji zhruba na rozměr krabice, v jakých mudlové dovážejí z kolonií banány (a prý je dokonce s oblibou používají při stěhování!). Pak se otočila na porotu: „Tohle kouzlo je dost náročné na čas. Omlouvám se, asi to bude trochu nudné, ale urychlit to bohužel nejde, tak prosím o trpělivost.“ Pak kolem sebe a truhly zakouzlila Silencio, namířila do ní hůlku a… a!… a?... a pak se dvě hodiny vůbec nic nedělo. Mary, ponořena v tichu a v hlubokém soustředění, zírala do truhly. Coralin a Charlotta, které zjevně věděly, oč jde, si vyndaly svačiny a knížky a v klidu se pustily do čtení. I hraběnka, která se na zkoušku své oblíbené studentky přišla podívat, se pohodlně opřela v křesle a za chvíli už spokojeně pochrupkávala. Jen porotci netušili, která bije. Neklidně si šeptali, radili se, jestli ta studentka třeba neusnula a předváděli zoufalou pantomimu k smrti se nudících lidí. Konečně – KONEČNĚ! - se Mary zvedla. Vyslovila nějaká zaklínadla, spokojeně se protáhla jako člověk, který se dvě hodiny nepohnul, pak udělala krok do truhly, přidržela se rukama a hop – zmizela v ní celá. Rázem bylo po nudě. Porotci vstávali, nakukovali dovnitř a čekali, kdy se Mary znovu objeví, ale nic. Po několika minutách se otevřely dveře do velké síně a Mary jimi vstoupila, což vyvolalo asi první výbuch nadšení za celé její OVCE. Na dotazy porotců, cože to tedy vlastně udělala, suše sdělila, že nejdřív truhlu zvětšila uvnitř a pak z ní otevřela průchod. Červí díra se tomu říká. A tím její zkouška skončila