Zingo

Zingo är en reptilisk mutant från en ark i Stora Zonen. Då hennes ark svalt gav hon sig ut i sin älskade våldvo för att

## Zingo

leta efter en säker källa till krubb. Efter en lång tids sökande hade hon inte hittat något. En spanartrupp från Norden Orden hittade henne sittandes i förarsätet, halvdöd, och tog henne till högkvarteret för vård. Efter att hon kvicknat till och förklarat vad hon gjorde i zonen, erbjöds hon ett avtal med Orden. Hennes ark skulle alliera sig med Orden och i gengäld skulle de få så mycket krubb de behövde.

Tillsammans med mutanten Flint stod Zingo framför Nathaniel, ledare
för Nordens Orden och fick reda på mycket om Snikar Jäven, Konvojen,
Titanmakterna och det krig som stod redo att börja. l.
 Hon fick träning som gjorde henne till en än bättre krigare och en
förstklassig agent för Nordens Orden. Efter sex månader, mitt under det
eskalerande kriget mot Konvojen, gav sig hon och Flint ut på sitt första
 uppdrag, att rekrytera Doktor Liv. Uppdraget lyckades men Zingos
förtroende skakades i grunden av Ordens nedlåtande attityd gentemot
utomstående samhällen. Hennes tvivel hann aldrig ställas på sin spets då
de vid återkomsten fick veta att Orden fångat en robot, inte en drönare
så som Betraktarna eller Doktor Liv, utan äkta articifiell intelligens.

Historien roboten berättade oroade Nathaniel och Ordens ledning,
därför sändes Flint och Zingo för att finna ingången till robotarnas
koloni Helium samt för att undersöka spridningen på detta nya fenomen.
De färdades längre Söderut än de någonsin varit förr. De var osäkra på
hur de skulle gå till väga men lyckan verkade stå dem bi, då de träffade
 roboten Åkesson.

Genom samtal med Åkesson förstod de att robotarna var
disorganiserade och fick även ofullständiga koordinater till Helium,
eftersom Flint och Zingo fattat tycke för den metalliske varelsen slog
de följe på deras fortsatta färd. De färdades länge innan de till slut
fann en gård som var bebodd av en samling beväpnade mutanter. Men strid
uteblev, och en middag följde till deras stora förvåning.

De fick sova
på gården och dagen efter fortsatte de söderut, det flacka landskapet
fick dem nästan att somna, men de blev förvånade när de såg en skrotby
dyka upp vid horisonten. De hade kommit till Glimten.

Deras tid i Glimten gick smidigt, de kom på god fot både med
Burgmästarn och Geronimo Bult, de två uppenbara ledarna för byn. Allt
gick bra tills en avdelning Konvojsoldater anlände, ledda av Scanduk, en
 bepansrad styggelse som Flint kände igen som sin gamle vän Hejduk.
Lycklig över att träffa sin gamle vän trädde Flint fram, omedveten att
de sex månaderna som förvandlade honom till en elitsoldat för Orden,
förvandlade Hejduk till något mycket mörkare.

En eldstrid utbröt, en
strid som kostade Flint livet. Zingo själv blev räddad till livet av Rååbert "Soppan" Campbell, en annan agent från Orden.

Efter en inledande misstänksamhet gick de båda med på att arbeta
tillsammans för Ordens bästa och reste mot den plats Åkesson hade pekat
ut som ingången till robotarnas ursprung. Under resans gång träffade de
Melkhi, sköldpaddan som irriterade Soppan å det grövsta genom att laga
till deras mat utan att fråga, även om han senare delade måltiden med
dem. Unden den natten hade Zingo mardrömmar med vad som verkade vara
visioner om en dyster framtid. Och dystert blev det när de passerade ett
 dråparträds territorium, och blev jagade av ett stort antal lil.

Vid deras destination upptäckte de en koloni av vad som enbart
kunde kallas robotfanatiker. Sinnessjuka mutanter som trodde att de
kunde bli robotar genom att klä sig i metalldelar och äta olja. Åkessons
 närvaro i gruppen gjorde att de lätt tog sig in, och Zingo har till denna dag ingen aning vad som försegick mellan Åkesson och kultens ledare,
en robot som för länge sedan hade upphört att fungera korrekt, men det
kulminerade i robotens deaktivering.

När dådet upptäcktes flydde gruppen hals över huvud i Zingos
Våldvo med kulten efter. Det tillförde till kaoset när dråparträdets lil
 dök upp och började attackera kultisterna för att åter igen förfölja
Soppan och Zingo.

Våldvon gick sönder och under några svettiga minuter kämpade
gruppen med att gömma den i en närbelägen byggnad, de lyckades stänga
porten precis när lilen marscherade förbi. Efter en mörk, sömnlös natt
kämpade Zingo med att reparera den svårt
sargade Våldvon.

Ackompanjerad av en avlägsen cirkusmusik arbetade hon i sitt anletes svett tills Soppan återvände och berättade att han hade lyckats att hjälpligt laga en gammal lastbil som Zingo sedan gladeligen körde
tillbaka till Glimten, nogrann att ta en stor omväg runt dråparträdets
dimmiga territorium. Chocken var total när de anlände tillbaka vid
Glimten. En belägring pågick och anfallarna var ingen mindre än Nordens
Orden. Med den bistra insikten att Orden inte var bättre än Konvojen när
 det gällde makt, slet Soppan och Zingo av sig sina Ordensemblem och
gjorde gemensam sak med Glimten. Zingos lastbil gjordes om till
krigsmaskin och befästningar sattes upp i hela byn. Medan Zingo
attackerade de kraftiga kanonerna bland Ordens styrkor ledde Soppan
försvaret inifrån Glimten. Belägringen av Glimten varade bara några
timmar, och den slutade med seger för byn.

Då Burgmästarn fallit under striden tog Geronimo Bult över som
ledare, men han lyssnade ofta på vad Soppan och Zingo hade att säga.

När Densi, ett sändebud från Murby anlände för att erbjuda en
handelsallians, skickade Bult Soppan och Zingo för att se över avtalet
och även för att få en uppfattning om hur ärliga dessa "handelsmän" var.

Då de lastade Zingos lastbil så tungt med spannmål kunde Åkesson
inte följa med, och blev därför tillsagd att stanna i Glimten. Resan
till Murby var lång, och Soppan upptäckte att han var benägen att bli
sjösjuk.

Väl framme leddes de till Rådspalatset där Soppans oförmåga, och ZIngos ovana, att
läsa visade sig vara en last då Murbys Råd förlitade sig mycket på
skrivna dokument. Med hjälp av en skrivare från Söderport fick de en
klarhet i vad deras kontrakt medförde och avtalet gick igenom. Glad att
lämna Murby drog Soppan Zingo mot hamnen, men blev
nekad inträde då "Ulfur" snart skulle komma. Denne "Ulfur" visade sig
snart vara ett gigantiskt skepp från Ulfuriki, vargarnas rike. De stora
muterade djuren stängde omedelbart av hamnen och hindrade dem från att
åka hem.

I två veckor satt de fast i Murby, utan pengar men tack vare en
kontakt fick de iallafall mat och husrum. Instängdheten och Soppans stigande irritation gjorde livet surt för Zingo, så när de fick tillfälle att ta arbete från
Ulfrik kastade han sig på chansen.

De hade i uppdrag att finna en uppsättning smycken som stulits
från vargarnas sändebud av de tre bröderna Denrik. Och deras första mål
var Sagabet Denrik, som styrde Grytan. När de skuggade Sagabet fick de
känna på en psykisk attack, och en förvånad Zingo fick se en ilsken Soppan som använde
sin telepati med full kraft och av misstag förpassade Sagabet till ett
barnstadium. Efter att mödosamt ha förhört den nu
osammanhängande Sagabet fick de till slut en ledtråd om var de kunde
finna hans bröder. Sagabets nu femåriga hjärna gjorde däremot att han
blev så rädd att han började skrika, och i rädsla för att bli upptäckta
slog Soppan honom så illa med sin hjälm att mannen dog på fläcken.

Detta hade till direkt följd att upplopp utbröt i Grytan, och
Soppan och Zingo tog sig med nöd och näppe ut ur stadsdelen innan den
låstes ner av vakterna.

Deras efterforskningar ledde dem till Pelarbyn, som låg högt uppe
 på en fornruin. Till allas förvåning valde de att klättra upp för den
stege som ledde upp till toppen, något som gjorde dem populära när de
nådde Pelarbyn levande.

När de började fråga efter Kaskar Denrik, blev de visade till en
gammal zonstrykare som hade pensionerat sig här. Han var i början
ovillig att hjälpa dem, men Soppan lyckades övertala honom. När de hade
fått nyckeln till hissen, insåg de inte till en början att de åter igen
stod under psykisk attack, utan blev skräckslagna när hissen började
falla med hög hastighet. Efter mycket möda lyckades de ta sig ur fällan,
 men inte ur elden. För Zingo fick se sin vän bli dödad av en väldig
robot innan hon stod öga mot öga med Kaskar. Det visade sig att den
gamle zonstrykaren VAR Kaskar och nu hade Zingo tagit sig in i hans
tillhåll. Strid utbröt och Kaskar förlorade. Varpå Zingo upptäckte att Soppan inte var död, utan hade stått bredvid henne hela tiden, lika
övertygad att hon själv var död.

De genomsökte komplexet och fann brev och böcker skrivna på ett
språk Zingo inte förstod. Mödosamt tog de sig ur innandömet och gav sig
 återigen iväg mot skrivarnas kontor. Med deras hjälp blev Soppan för
första gången medveten om organisationen Nova, även om han inte fick
veta mycket. Vad de däremot fick skrivet i sten var att den tredje
brodern, Markut, befann sig ute i Kosingös vildmark. De tog åter igen
kontakt med sin vän och kom med hans hjälp ut genom stadsportarna.

Här slutade Soppans saga, i sin glädje att slippa ut ur
Murby släppte han för en kort stund den vaksamhet som gjort honom till
en så effektiv zonstrykare, de båda vännerna vandrade rakt in i ett
zontörne. Växtens bedövande taggar träffade Soppan i halsen och han föll
 ner. I tron att han var död, och efter all den press de senaste dagarna
 medfört, släppte Zingo loss sin egen mutantkraft. Ur hennes mun spydde
hon eld, hennes förtvivlan och ilska var så stor att elden täckte nästan
 hela zontörnet och brann så hett att man kunde se den från Murby. Efter denna händelse glöder och ryker Zingos mun alltid.

Där i
 infernot brann Soppan till döds, i zonens vildmark som han hade önskat.

Zingo stod nu inför den gräsbrand som bränt hennes kamrat till döds, och flydde för sitt liv. Rakt in i den muterade räven Mikkel.