3.1

Poviedka na tému: Cesta domov

Peter Mičic·Nedeľa 5. novembra 2017·

Rendez-vous s démonmi

Po tom čo družina opustila mesto trpaslíkov sa vydali smerom k hradu ktorého majiteľmi sú 4 dobrodruhovia (dvaja sú nezvestní). Dvaja majitelia o ktorých sa vie, že ešte žijú sú Kerrigan a Rychlý Ben.

Niekde za polovicou cesty družinu konfrontovala trápna tlupa idealistických budižkničemú v nablýskanej zbroji a silnými rečami, ktorá si hovorila paladinovia rádu Modrej ruže.

```
Tak túto sebranku viedol jeden paladin, ktorý mal síce rovnako hlúpe názory, ale ešte k tomu bol aj dosť schopný. Akčný rádius nečakaného kúzla pravého videnia dokázal rozšíriť na dosť širokú oblasť.

```

To odhalilo, že skupina démonov, ktorú mali zlikvidovať nie je tvorená iba démonmi, ale aj zotročenými humanoidmi.

Prvý člen družiny, ktorého si všimli keď padli masky bol človek, ktorého hlava sa podobala na popraskané exotické ovocie. Už pred spadnutím ilúzie vyzeral, ako trhan, ktorý vykradol šatník mestského čarodeja, ale v jeho pravej podobe sa na neho paladinovia pozerali s výrazným hnusom.

Iba o málo menší šok mali z nevýrazného človíčka oblečeného tiež ako čarodej. Ten mal zasa na miesto ruky odpudivé čierne čosi s textúrou starého dubu a hýbalo sa to ako chobot podivného tvora z južných krajín. Videl to asi pred pol rokom v putovnom cirkuse.

Avšak najväčší šok bol, že ,,dogmeat“ je zakamuflovaný princ démonov a spirituálnu uzdu drží v rukách človek s emblémom bezvýznamného templárskeho rádu, ktorý paladina pripomína iba vzdialene. Asi 6 metrov vysoký démon sa slušne ospravedlnil, po chvíli znovu zaujal podobu veľkého psa a sadol si k pravej nohe svojho pána.

Po tomto odhalení sa parta paladinov trošku priposrala. Ticho, so strachom a nevyslovenou otázkou v očiach sa pozerali na svojho veliteľa.

Tomu sa v tvári po úvodnom šoku usadil kamenný výraz, z ktorého sa dalo jasne čítať odhodlanie, že sa treba aspoň pokúsiť démonov pobiť.

Než však vydal rozkaz, predstúpil pred neho priemerný človek s priateľským úsmevom v tvári. Nevyzeral ani ako čarodej, ani ako bojovník. Skôr ako úradník, alebo pisár v jeho vlastnom ráde.

Predstavil sa ako Kerrigan, vysokopostavený člen rádu Vznešeného mozgu. Po jeho ľavej strane stál tlstý mních, ale s tak svalnatými rukami, že veliteľ by iba veľmi nerád videl tie ruky okolo svojho krku.

Za mníchom stálo malé dievčatko so zvedavým kukučom, oblečené vo veľkom neforemnom mechu.

Veliteľ o tom ráde síce nikdy nepočul, ale meno Kerrigan už áno. Nachádzali sa totižto neďaleko jeho územia. Je jeho povinnosťou poznať všetky väčšie pevnosti v okolí. Tá Kerriganova bola nedávno prebudovaná a hovorí sa, že až ju dokončia, bude nedobytná.

Je to skutočne on? Pravé videnie z neho nezhodilo žiadnu ilúziu. Určite je to človek. Pár testovacích otázok určite nezaškodí.

Kerrigan na všetky otázky odpovedal uspokojivo. Čo ale robí v takejto spoločnosti? Je zotročený?

Veliteľovi sa hlavou mihá veľké množstvo otázok...

Kerrigan stále s priateľkým úsmevom. Jeho družina síce vyzerá pripravená k boju, ale nezdá sa, že by chceli zaútočiť bez jeho rozkazu, alebo ich priameho ohrozenia.

Viem, že to nevyzerá pekne. A to čo vám chcem povedať možno vyznie šialene. Ale ako môžete vidieť, princ démonov je pekne poslušný. Tam to popraskané avokádo je stále človek. Po tom, čo si prešiel skutočným peklom je len zohavený. Jediná vec, ktorá je tu zatiaľ úplne bez kontroly je tamten chobot. Našťastie je úplne vyčerpaný a snažíme sa ho tak udržať. Máme namierené do môjho hradu, kde sa pokúsime o jeden z týchto dvoch výsledkov: úplné ovládnutie, alebo bezpečná amputácia. Oba výsledky sú pre nás prijateľné.

Veliteľovi sa pod Kerriganovým hypnotickým úsmevom trochu mlžia myšlienky. Snaží sa mi dostať do hlavy? Bol trénovaný aj proti psyonickým útokom. Tu necíti podobný tlak na myseľ. Nie, to nebude útok. Asi. Možno. Ale argumenty sa zdajú byt rozumné. Pristúpiť na jeho návrh je rozumnejšie ako tá druhá možnosť. Mráz mu prebehne po chrbte pri spomienke na princa.

Kerriganov príjemný úsmev sa na chvíľu vytratí a nahradí ho vážny až zamračený výraz: Okrem toho, hrozba ktorej čelíme je tak zlá, že potrebujeme pomoc aj z démonického sveta. Armáda z Eringradu aj trpasličí armáda už sú na pochode. Schyľuje sa k niečomu veľkému.

Kerriganovi sa na tvár znovu vráti úsmev, ale veliteľovi stiahne riťku tak, že by mu za ním stojaci kolega do nej ani zastrúhaný vlas nestrčil.

Veliteľ pristúpi na Kerriganov plán, ako bezpečnostné opatrenie si presadí nasadenie protimagických náramkov na oboch mágov. A v mysli si stále zdôvodňuje, že nie je zbabelec, že Kerriganov plán je dobrý, obzvlášť pri väčšej hrozbe ako je hrozba pobehovania princa démonov v našom svete. A že je dobré, keď niekto z ,,vonku“ a s vojenskými schopnosťami uvidí obrany cudzieho hradu z vnútra...

Po vstupe na nádvorie hradu videl veliteľ niečo ako domestikovaného orka ženského pohlavia. Vždy si o orkoch myslel, že sú to hlúpi divosi. Kerrigan si s orčicou vymenil rýchly bozk a spolu svižným krokom niekam odišli. K zvyšku družiny pristúpili lokaji a nejaký robot, ktorý podával pánu Avokádo stručné hlásenie o stave hradu. Aj keď veliteľ nepočul hlásenie automatona veľmi dobre, pochyboval o tom, že by robot svoj report prekladal erotickými poviedkami. Preto zostal hodne v šoku keď videl dvihntú róbu pána Avokáda.

Po chvíli bolo na nádvorí hodne rušno. Veliteľ uvidel niekoľko známych tvárí, často išlo o veľvyslancov a vysoko postavených úradníkov. Zahliadol dokonca aj Elzu, pravú ruku arcimága. Čo tá tu do čerta robí? Čo sa to tu vlastne deje? Mohol mať Kerrigan pravdu? A prečo ide sem k nám? Čo chce od Avokáda? O čom sa s bezvýznamným akožečarodejom rozpráva tak dlho? Bol to úsmev keď si všimla že Avokádo tam dole stanuje?

Delegáti sa začínajú pýtať na Kerrigana. Avokádovi sa na vydutej róbe objaví mokrá škvrna a v tvári červeň.

Po chvíli sa objaví Kerrigan aj s orčicou. Nebol tu prítomný, ale vie úplne o všetkom čo sa tu stalo a čo tu bolo povedané. Strieľa rozkazy napravo, naľavo: „Vojenská porada bude večer. Teraz musím vybaviť niečo neodkladné. Ty, ty, ty a ty so mnou do veže.“

O ČO TU DO PEKLA IDE? Je to iba sen? Blúznim? Stále som na tej prekliatej lúke? Veliteľovi na čelo niekto zaklope. „Niekto doma? Poď so mnou. Možno budeš užitočný.“

Veliteľ nasledoval Kerrigana do mágovskej veže. Navštívil ich iba pár, ale táto bola impozantná. Z poschodia pribehol mladý čarodej, zrejme Kerriganov pomocník. Predstavil ho ako Xeratha. To je veľmi nezvyklé meno. Kde som to len počul? Nie, to nemôže byť on. Alebo žeby áno? Najnadanejší mág z jeho mesta. Hovorilo sa o ňom, že išiel mágiu študovať do hlavného mesta. Priamo na univerzitu založenej samotným Arcimágom. A skončil tu? Ako obyčajný pomocník?

Kerrigan s Xerathom pripravili rituál a začínajú zhromažďovať mágiu. Veliteľ to uprene pozoruje. Nikdy v živote nebol svedkom mocnejších magických rituálov. A tento je ešte pikantnejší, lebo sa jedná o zotročenie démona. Veliteľ o tom vie iba málo, ale čo si spomína z teoretických blábolov od jeho učiteľov, vždy k tomu polo potrebné pravé meno démona.

Mágie už je nahromadenej toľko, že ju cíti aj veliteľ až v morku kostí. A to je na magické prúdy úplne necitlivý. Ako chlapec chcel byť tiež mág, ale nedokázal vykúzliť ani hlúpu iskričku. Sadrová soška v jeho izbe má viac citu a talentu na mágiu ako on. A teraz tu stojí s nenápadným človiečikom, ktorý manipuluje s energiami, ktoré by dokázali zničiť celé mesto.

Rituál bol úspešný. Démon bol totálne zotročený aj bez znalosti jeho pravého mena. Očividne sa to dá aj bez neho, keď sa násobne prekročí démonova vlastná moc.

Veliteľa napadlo, že by to mal hlásiť arcimágovi, ale potom si uvedomil, že Elza je tu a nepochybne vie s akými ľuďmi sa stretáva.

Veliteľ sa chcel zúčastniť bojovej porady, má predsa len za sebou kus vojenskej histórie, zreteľne však nemá dosť dôvery, tak sa odoberie za svojimi chlapcami do pridelenej časti v kasárňach.

Na porade je bez väčších roztržiek zrekapitulované a dohodnuté, že :

Goauldi majú ohromné armády psyonicky zotročeného biologického života. Proti tomuto potrebujeme vlastnú armádu. Či je zotročenie vratné nie je isté ani v prípade porazenia tých, čo ich ovládajú.

Esenciálnou časťou šance na úspech je ochrana našich pred psyonickým zotročením a debilitizujúcim poľom. Je nevyhnutné spraviť skúšky a prieskum na vytvorenie rituálu dosť mocného, aby sa ochrana dala rozšíriť na celú armádu. Čím bližšie k zdroju, tým silnejšie to pole je. S armádou bude nevyhnutné zostať iba na okraji. Asi sa nedostaneme hlbšie.

Kerrigan má návrh, že pomocou bližšie nešpecifikovaného rituálu dokáže zabezpečiť absolútnu imunitu na psychické útoky a únavu. Problém je ten, že ak by to aj dokázal rozšíriť na celú armádu, goauldi by mohli dokázať nájsť cestu okolo. Ak však bude takto chránená iba malá časť armády, dokáže splynúť so zvyškom bez rozpoznania. Iba zopár zasvätených osôb vie o tom, že Kerrigan hovorí o tajnom umení nekromancie a vytvorení nemŕtveho elitného komanda, ktoré bude držať vitálne body celej operácie.

No a na záver, do katakomb sa vydá to najelitnejšie komando aké máme k dispozícii.

Naša družina popraví goauldov a zachráni svet.

Šarkan!

Keď sú hlavné body útočného plánu dohodnuté a dolaďujú sa už iba detaily, prípadné delenie koristi, ozve sa z vonku ohlušujúce zarevanie. V nasledujúcich okamihoch nastane hrobové ticho, ktoré je prerušené ďalším burácaním a z okien za hlbokej noci je na chvíľku vidieť akoby počas západu slnka.

Na streche pristane niečo veľké a ťažké.

Ben vybehne na balkón, zvyšok družiny na nádvorie. Delegáti a ostatná chamraď zalezie kade ľahšie, aby sa neplietli do cesty.

Na streche hradu si to sedí čierny drak dosť veľký na to, aby bol považovaný za obra aj na pomery svojho druhu. Ničitel, ten tretí a najviac obávaný z (bývalej) trojice.

Ničitel zrejme tiež niečo začul o nedobytnosti tejto pevnosti, tak sa chcel prísť presvedčiť. Okrem toho odtiaľ zacítil zhromaždiť a uvoľniť neskutočne obrovské množstvo mágie. Tak veľké ako už dlho nie. To musel spraviť niekto mocný. Dosť mocný na to, kto by mu odolal dosť dlho na to, aby mu poskytol uspokojenie z boja?

Ten na balkóne vyzerá ako mág. DRAKARIS!!!!

Ben bol spopolnený.

Ničitel zoskočil na nádvorie k pár odvážlivcom, ktorí na neho pokrikujú rôzne urážky. Ničitel je tým síce hodne šokovaný, ale jedna hláška sa mu zareže hlboko do mysli:

Á, Ničitel. Dobre žes došel. Už len ty mi chýbaš do zbírky.

Samozrejme, že Ničitel cítil smrť svojich dvoch bratov, ale predsa nie je možné, aby ich zabili títo červi? Aj keď na druhú stranu, nevyzerajú, že by sa báli jeho... Šak on im ukáže!

Drak sa zaženie svojou pravou tlapou po doternom orkovi, ten sa ale na jeho veľké prekvapenie obratne vyhne a dvojručným mečom ho bodne do hrudníku tesne pod ruku, ktorou ho chcel rozpárať.

To ho bolelo. A dosť. Už sú to stáročia kedy naposledy videl vlastnú krv.

V hlave počuje neustále bláznivé šepotanie, z ktorého by časom určite zošalel. Z ničoho nič sa zo šepotu odlúpne zakričanie rozkazu: ZOMRI! a zcvokujúci hlas v hlave prejde znovu do toho deptajúceho šepotu. Šialene ho rozbolí hlava. Zareve, skúsi niekoho spopolniť, na slepo pred sebou zametá drápami. Asi niekoho trafil. Nevie koho a ako silno. Cíti ako ho niekto sekne po tlapách, našťastie za úderom nie je veľa sily a neprerazí šupiny. Do čumáku sa mu zahryzne blesk a pod ľavou rukou zacíti ostrú bolesť. Asi oštep.

Najvyšší čas zmeniť pozíciu a prehodnotiť situáciu.

Drak sa vznesie do vzduchu, poodletí, aby mal prehľad o bojisku a sadne si na neďalekú hradbu. Je bytelná, nepovolila. Drak vidí, že družine spôsobil celkom vážne škody. Už ich stojí len pár. Sám však utŕžil vážne zranenia. Pôvodný odhad bol správny. Na tomto mieste sa skutočne nachádza tvor ktorý je dosť mocný na to, aby mu poskytol radosť z boja. Iba nečakal, že to budú ľudia, ork a trpaslík.

Pousmeje sa. Pokračujeme. Roztiahne krídla, aby sa znovu priblížil, ale v tom akoby mu explodovala hlava. Bolesť tak prenikavá, že sa mu podlomia nohy.

Chvíľu to rozdýchava, zažmurká aby zaostril a zúrivo sa vrhne po zvyšku družiny.

O veľkú časť momenta ho pripraví silný ľadový zväzok mágie. Okamžite mu to niekoho pripomenie, ale teraz nemá čas sa sústrediť na postavičky z minulosti.

Znovu skúsi niekoho spopolniť (pravdepodobne úspešne). Jeden z posledných stojacich červov je aj nevýrazný človiečik, ktorého zmetie stranou mocným úderom tlapy. Na jeho ohromné prekvapenie sa človiečik pozviecha zo zeme bez známok zranenia. A nemá na sebe žiadne brnenie! Cítil ako sa mu drápy zanárajú hlboko do mäsa, ale ten chlap nemá ani škrabanec! A teraz sa okolo neho zvíjajú mocné prúdy mágie čiernej dosť na to, aby patrila minulému kráľovi ľudskej ríše.

V ten moment drak ucíti bodavú a kúsavú bolesť po celom tele. Kliatba hniloby. Drak zareve od zúfalstva, pretože už videl čo tá kliatba dokáže. Odporná smrť. Hrôzostrašná a bolestivá.

Drak bleskurýchlo natiahne hlavu na dlhom krku smerom k prekvapenej obeti a cvakne zubami. Naprázdno. Nikde ho nevidí. Teraz nemá čas ho hľadať. Ešte je tu tá doterná železná guľa. Z nedostatku iných lepších nápadov si ničitel toho trpaslíka v brnení proste a jednoducho ugriluje.

Už nezostal nikto, kto by sa mu chcel postaviť. Aj ten desivý hlas v hlave utíchol.

TO BOLO SQELÉ!

Chýbalo málo aby zomrel. Už si ani nespomína kedy naposledy zažil taký adrenalín!

To chce druhé kolo!

Drak privolá mocné prúdy mágie a čas sa spomalí, spomalí ešte viac a naraz sa rýchlo vracia do predom pripraveného momentu, kedy si drak sadol na strechu hradu.

Znovu vidí dobrodruhov vybehávať na dvor. Znovu k nim zoskočí, tentoraz s väčším rešpektom. Ten mág z balkónu tentoraz stihne zareagovať a teleportuje sa k svojim obrneným kamarátom.

Je mu trochu divné, že týchto osem teraz už hrdinov sa chová, akoby vedeli čo sa stalo. Po začarovaní kúzla druhého pokusu bol vždy jediný, kto si pamätal predchádzajúce udalosti.

To trochu ovplyvňuje aj priebeh nasledujúceho boja. Už nikto nie je prekvapený jeho ohňom, neobvykle rýchlymi dvojúdermi do oblasti v ktorej sa obrancovia obvykle cítia bezpečne.

V boji jeden na jedného má stále navrch, ale táto parta už je omnoho viac koordinovaná a drak má značné problémy. A navyše je späť ten hrozný hlas v jeho hlave, čo ho privádza k šialenstvu.

Mohutným skokom cez celé nádvorie vloží medzi seba a hrdinov dosť veľkú medzeru na to, aby sa ukľudnil, vyhodnotil situáciu a rozhodol o ďalšom postupe. Na jeho prekvapenie ten záhadný človiečik, ktorý ovláda jedny z najmocnejších nekromancerských kúziel, ale ani z ďaleka nevyzerá a nesmrdí ako niekto, kto je čo i len dotknutý nekromanciou, zakričí magicky vylepšeným hlasom na celé nádvorie: HALAPARTNÍCI, DO NEHO!

A z kasární, ktoré má hneď za chrbtom sa vyroja asi dva tucty vojakov s halapartňami, píkami a oštepmi, ktorí ho zasypú bolestivými údermi a bodnutiami.

Nová explózia bolesti v hlave, až sa prekotí na chrbát. Divoko sa zmieta, pod sebou rozmačká väčšinu vojakov, ale každú chvíľu môže prísť posledné bodnutie.

Už nie je schopný letu, na nič ďalšie nečaká a začaruje znovu kúzlo druhého pokusu. Rýchlo. Kým ešte vládze.

Hrdinovia vybehujú na dvor, tentoraz v bojovej formácii, ktorá by mu mohla spôsobiť veľmi krušné chvíle, keby sa rozhodol pokračovať v boji. Namiesto toho iba povie: “Skvelý boj. Ešte sa uvidíme.”

A s tým odletí preč.

Z hradu vybehne Elza s ustráchaným výrazom, ale v bojovej pohotovosti. Keď vidí, že nebezpečenstvo už nehrozí, rozbehne sa k družine a hodí sa okolo krku Benovi a s potlačovanými vzlykmi vyochká: ,,Tak som sa bála. Mala som zlý pocit. Akoby si bol hodený do kováčskej pece za živa!“

Ben s knedlíkom v krku odpovie niečo v zmysle, že už je to dobré a dá jej pusu na ústa. K jeho veľkému prekvapeniu Elza necukne a bozk opätuje.

Medzi bežnými obyvateľmi hradu sa rýchlo začne šíriť príbeh o tom ako hrdinovia zachránili celé mesto pred čiernym drakom, napriek tomu, že boj vlastne nikto nevidel. Ale mnoho očitých svedkov uviedlo, že draka videli a jasne počuli ako hovorí o dobrom boji a rýchlo letí preč.

Členovia družiny si idú každý po svojom. Ben odchádza s Elzou do jeho súkromných komnát, Kerrigan do jeho magickej veže, niektorí sa na to idú poriadne napiť.

Kremorlor vie, že mu alkohol nerobí dobre, obzvlášť s tým šialeným orkom a tak sa ide radšej poprechádzať. U stajní sa ale zrazí s hanblivým dievčaťom, no možno už ženou. Má veľké modré oči a roztomilú tváričku. Po príhode s drakom je vystrašená a Kremorlorovi nedá veľa práce ju presvedčiť o daní si trošky vzájomného utešenia v sene.

Kerriganov projekt hive mind pokračuje nie práve rýchlym tempom, ale zato správnym smerom. Jeho spoločníčka Gamora do projektu zasvätila aj Elzu. Zhodnotila ju totiž ako cenný prírastok do siete. Malo to ešte jeden nečakaný vedľajší efekt: Elza a Gamora sa synchronizovali.

Vďaka pripojeniu do siete hive mind boli Kerrigan, Gamora, Ben a Elza mentálne prepojený a každý cíti to, čo cítia všetci ostatní. Za normálnych okolností sa dá vedome znížiť citlivosť, ale počas divokého sexu tohto večera boli všetky kanály otvorené na maximum. Tak sa stalo zhruba to, že všetci štyria dosiahli orgazmus naraz, v mysli každý vnímal orgazmus tých druhých akoby bol jeho vlastný. Vďaka synchronizácii boli Elza aj Gamora v plodných dňoch a prišlo k dvojitému počatiu.

Pokračovanie nabudúce.