Sofaksjonen

**Sofaksjonen** (fra *Sofa-aksjonen* også forkortet til: *SA*) var en militant, ateistisk gruppe og organisasjon basert i Norge. FN har klassifisert dem som en terrorgruppe.

Målet til gruppen var å gjenopprette elevdemokratiet på Trondheim Katedralskole, etter som at den hadde blitt kraftig svekket på grunn av smitteverntiltakene. Gruppen mente at elevene på Katta ikke lengre ble hørt, og brukte den avstengte sofaen som et symbol på undertrykkelsen av elevene.

## Opprinnelse

SA oppstod i Mars 2021 som et svar på den stengte Sofaen i kantinen på Trondheim Katedralskole. Etter flere måneder uten tillatelse til å sitte på sofaen ble tredjeklasse elever frustrert og utilfredsstilt når skolen nekter å retten tilbake selv om smittetallet på Katta har vært null. I Kantina ble det ofte dannet store bord av andreklassinger hvor elvene satt tett sammen som ikke ble anerkjent eller forbudt av Reidar. Dette skapte et gnist i hjertet hos tredjeklassinger, og på den 22. mars 2021 ble Sofaksjonen etablert.

## Plakater laget av SA

Under møtet hvor Sofaksjonen ble dannet kom ideen om å lage flygeblad, inspirert fra den modige **Sophie Scholl** under andre verdenskrig, og motiverende plakater for å spre ordet.

## Tidslinje

22. Mars 2021: Sofa-aksjonen etableres, de starter med å sitte i den avstenge sofaen for å trosse myndighetene.

23. Mars 2021: SA henretter sitt første offer og henger opp propagandaplakater rundt om i skolen.

24. Mars 2021: Reidar svarer SA med, "We do not negotiate with terrorists", og sier at sofaen vil forbli stengt.

## Ideologi

Den industrielle revolusjonen og konsekvensane dens har vore ein katastrofe for menneskja. Det har auka forventa levealder for oss som bur i "avanserte" land, men det har destabilisert samfunnet, har gjort livet uoppfyllande, har utsett menneske for indigniteter, har ført til omfattande psykologisk liding (i den tredje verda til fysisk liding òg) og har påført den naturlege verda alvorleg skade. Den fortsette utviklinga av teknologi vil forverra situasjonen. Det vil sikkert underlegga mennesket større indigniteter å påføra den naturlege verda større skadde, det vil truleg føra til større sosial forstyrring og psykologisk liding, og det kan føra til økt fysisk liding sjølv i "avanserte" land. Det industrielle-teknologiske systemet kan overleva eller det kan bryta saman. Viss han overlever, KAN han til slutt oppnå eit lågt nivå av fysisk og psykisk liding, men berre etter å ha gått gjennom ein lang og veldig smertefull periode av tilpasning og berre på bekostning av å permanent redusera menneske og mange andre levande organismar til konstruerte produkt og berre tannhjul i den sosiale maskina. Vidare, viss systemet overlever, vil konsekvensane frå det vera uunngåeleg: Det er ingen måte å reformera eller modifisera systemet for å forhindra at det blir fråtatt folk verdigheit og autonomi. Viss systemet bryt saman vil konsekvensane framleis vera veldig smertefull. Men jo større systemet veks jo meir katastrofale vil resultata av samanbrotet vera, så viss det er det å bryta ned hadde det best å bryta saman før seinare. Vi går derfor inn for ein revolusjon mot det industrielle systemet. Denne revolusjonen kan heller ikkje bruka av vald; det kan vera plutseleg eller det kan vera ein relativt gradvis prosess som spenner over nokre tiår. Vi kan ikkje føreseia noko av det. Men vi skisserer på ein veldig generell måte tiltak som dei som hatar det industrielle systemet bør ta for å førebu vegen for ein revolusjon mot den samfunnsforma. Dette skal ikkje vera ein POLITISK revolusjon. Hensikta vil vera å styrta ikkje regjeringar men det økonomiske og teknologiske grunnlaget for nåtidassamfunn. I denne artikkelen tar vi berre omsyn til nokon av den negative utviklinga som har vakse ut av industri-teknologisk system. Andre slike utviklingstrekk vi nemner berre kort eller ignorerer heilt. Dette gjer det ikkje betyr at vi ser på denne andre utviklinga som uviktig. Av praktiske grunnar må vi avgrensa diskusjonen til område som har fått utilstrekkeleg offentleg merksemd eller der vi har noko nytt å seia. Til døme, sidan det er godt utvikla miljøog villmarksbevegelsar, har vi skrive veldig lite om miljøforringelse eller øydelegging avvill natur, sjølv om vi ser på desse for å vera høgt viktig.