recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Tatum Sacheverell

**Tatum Sacheverell** (Imperiets 60. – 162. år) var en avalonsk hertuginne og politiker; hun var sågar én av de eldste kvinnene i Avalon. Tatum var datter av Lucinda og Ogden Sacheverell, og dessuten tvillingsøsteren til Vale Sacheverell. Gjennom Ogden, var hun barnebarnet til Symeon og Anne Sacheverell – som var søster av grunnleggeren av Føniksordenen, Therese Harden.

Tatum var førstefødte av de to tvillingene som ble bragt frem av Lucinda Myles-Sacheverell. De to søstrene var vidt forskjellige motsetninger. Mens Tatum var oppvakt, smart og ivrig etter å lære, var søsteren mer opptatt av det åndelige. Da de ble eldre, valgte Tatum å dra på en reise gjennom hele Avalon for å lære om reformer, mens Vale dro i et kloster.

Tatums reisemål var blant annet London, Bennett, Sinton, Derry, Duchy og Flynn. Meningen med de forskjellige destinasjonene var at storhuset Sacheverell skulle være blant de beste, og Tatum mente at man burde gjøre noe nytt, og gå bort fra de gammeldagse metodene å lede en families økonomi og hær.

I London ble Tatum lært opp i politikk; dette ville hun bruke i diskusjoner med stridende adelsmenn. I Bennett lærte hun om hvordan skip fungerte; dette aktet hun å ta i bruk når hun skulle velge seg skip til transaksjoner over sjøs. I Sinton ville hun komme tett på de fattige, de hvordan de hadde det; med denne kunnskapen ville Tatum finne de beste måtene å hjelpe de livegne – slavene av hennes jord. I Derry lærte Tatum seg all type undervisning som huslæreren hadde nektet å gi henne; dette ville være av stor hjelp når hun skulle ta beslutninger for seg selv – store og små. I Duchy ville hun lære seg etikette blant landadelen, deres forhold til andre adelsmenn i rangstigen og de fattige bøndene. Videre lærte hun seg om arkitektur som var inspirert av Art Beaumont. I Flynn tok Tatum for seg de religiøse konfliktene mellom Nord- og Sør-Avalon – noe som gjennom historien hadde vært bunnen i adeliges konflikter.

Tatums reformer i både familiens administrasjon og levesett, ga Tatum et rykte som hyklersk og revolusjonær. Dette stoppet allikevel ikke visehertug Tecs å prøve sin lykke hos henne. Denne lykken viste seg å være verd prøven, for ekteskapet mellom dem ble langt og lykkelig. Tatum og visehertugen flyttet til London, men Tatums søster hadde i mellomtiden giftet seg og fått en sønn, Ramirus. Denne kjøpte ut sin egen tante, Tatum, fra Castle Sacheverell og bodde der. Ramirus fikk senere en sønn selv, Marmaduke.

Tatum bodde i London sammen med visehertugen og deres senere seks barn: Agi, Aldwin, Goma-Gero, Tamika, Georgie og Lynne. De bodde i et herskapshus bygd etter Nechtans stil – lignende en borggreves slott. Mens hun bodde i London, ble hun medlem i Føniksordenen og en venstrepolitiker. Hun ble lagt godt merke til, og fikk mange fiender – Ordenen beskyttet henne imidlertid.

Tatum døde av alderdom som en 102 år gammel dame.
Ridder av Prynlash

**Ridder av Prynlash** er en avalonsk adelstittel som har vært i besittelse av blant annet huset Chimp og Herewald-familien. Den første kjente bæreren av tittelen var én av Bjørnespiddernes vasaller: Gerhalt. Ettersom Prynlash er lokalisert langt fra Flynns hovedstad, var det teknisk sett ikke underlagt noen suveren makt før Bjørnespidderen tvang Gerhalt til å underkaste seg – da mannen på denne tiden var 13 år – hvorpå ridderskapet ble innlemmet med Whiterock.

Under konspirasjonen kjent som Spiddernes hevn iverksatte Bjørnespidderens datter, Phile, en kampanje som endte med Gerhalts død. Phile overtok dermed Prynlash og sete som dens lensherre. Ettersom Phile ikke anskaffet seg en partner, adopterte hun et tvillingpar fra en av gårdene som var underkastet den ledende ridderen.

Adoptivsønnen Frieek Chimp overlevde tvillingen sin, og arvet setet fra Phile. Ettersom Frieek ikke var gammel da han ble adoptert, trodde han Phile var hans biologiske mor; neglisjering han møtte fra tjenerne, straffet han derfor hardt. Frieek ble gift med en kvinne fra Feamath Peak og fikk fire barn med henne. Han var brutal og hard med både konen og barna, og ved ett tilfelle drepte han en av døtrene.

På et tidspunkt etter samlingen av Avalon byttet Clach dhearg – som var ridderskapets opprinnelige navn – navn til The Prince's Clash, som over tid har endret navn til Prynlash.
Tusenmannskrigen

**Tusenmannskrigen** er en transnasjonal konflikt som har herjet i Underverdenen store deler av Tredje Æra. Selv om krigen ikke har vært én sammenhengende konflikt mellom de to superalliansene Imperiet og Trippelalliansen, har det stått slag mellom nasjoner som ikke har vært i navn av alliansene, men hvor medlemslandene var de stridende partene. Krigen ble dessuten forlenget av de nøytrale delene av Mortøyene, som i sitt eget forbund, gav ressurser til de to superalliansene.

Ettersom man ikke så en ende på krigen, fikk den navnet "tusenmannskrigen" til ære for alle soldatene som var falt og gitt sine liv for alliansene. Konflikten har gjort Tredje Æra kjent som "krigens århundre".
Sævine

**Sævine** er en by i Bedivere, Olwyn-upon-Streisand. Byen er bygd på en sump, med elver og kanaler som fører enten til Flynn eller havet; disse blir brukt av Sævines innbyggere til å bedrive tømmerfløting. Tretypene som blir sendt nedover elvene blir brukt til å lage grunnpilarene på skipene til Flynn.

Sumpbyen Sævine er under ledelse av en guvernør, en posisjon som menn har drept hverandre for å være i besittelse av. Den første kjente guvernøren var Aldhard Sævine (261 – 293) – som mest sannsynlig var byens grunnlegger. Etter dette gikk posisjonen videre som en adelstittel i seks ledd: Farvaldr, Jehohanan, Widukind, Kent, Drol og Ludwig. Etter dette ble det igangsatt et kupp mellom fire oldermenn for å drepe medlemmene av huset Sævine. Målet var å sikre posisjonen som guvernør selv, og da kuppet var fullført sto det bare én konspiratør igjen – da de tre andre konspiratørene var drept av denne. Siden den gang har det skjedd med jevne mellomrom at noen har prøvd å sikre seg makten som guvernør. Den siste dokumenterte guvernøren av Sævine er Henry Dano.
Élise (teaterrolle)

**Élise Yvette** er navnet på en fiktiv karakter i Charlotte Gouzes teaterstykke *Figari*. Ifølge Gouzes arkiver fra suiten hennes i Château de Tussarix, var Élise det eneste barnet til Elvera og Flininux Yvette. Hun bodde i Saint-Jacques de la Cité sammen med sin familie i flere år. Ettersom hun var enebarn, måtte familien gifte seg inn i en rik en – hvilket var vanskelig, ettersom de var en baron-familie (laveste adelsrang)

Élise var en ung dame om var ute og ville oppleve livet da hun kom over Figari i slumstrøkene av Le Ryxân. Hun syntes synd på Figari, og ga ham en ny sjanse. Hun ga ham mulighet til å jobbe for henne og familien hennes i Saint-Jacques de la Cité, og Figari aksepterte tilbudet. Mens årene gikk, utviklet Élise et romantisk forhold til Figari. Da moren fikk snusen i dette, sendte hun bud på en nykronet greve: ferskt kjøtt var alltid lett å høste. Élise nektet å la seg forlove med greven, så hun ble sperret inne i et tårn på morens ordre: faren hadde flyktet til Jipsir.

Da Figari ble bortvist fra eiendommen på ordre av Élises mor, tok Élise sitt eget liv ved å hoppe fra taket av tårnet hun hadde vært innesperret i.

## ***Trivia***

1. Scenen når Élise hopper fra tårnet endte én gang med at skuespillerinnen brakk foten. Etter denne scenen ble det pause, så dermed spilte det ingen rolle. Kvinnen ble bragt til sykehus og ble lagt inn i to måneder. Hennes reserve måtte derfor steppe inn.
	* Da reserven av en eller annen grunn ikke kunne møte opp, måtte skuespillerinnen spille rollen som Élise. Hun gikk med krykker på scenen. Det var enkelt å sette dette inn i stykket. Men da scenen kom for henne å ta sitt eget liv hørtes det bare et skrik fra da hun hoppet – og sangen hennes ble droppet.
Rixard I av Cadwallader

**Rixard I av Cadwallader** (født **Rixard Oanez Wymond Llywelyn**), mest kjent som **Rixard Erobreren**, var den første kongen av Cadwallader og greve av Tanguy. Han var gift med Dye-Amice Cadwallader, som han fikk fire barn med, hvorav datteren Maggisolde ble den neste monarken.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Jord

Som en del av den pre-caddiske kongefamilien, var det ingen begrensninger eller tanker om Rixards krav til å bruke kreftene sine. Han ble imidlertid kjent for å bruke dem aktivt under felttoget sitt for å samle Cadwallader.

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i Tanguy av Llywelyn-klanen fra det pre-caddiske Avalon, var Rixard den yngste sønnen av Nichol og Odælla Llywelyn. Han hadde fire eldre søsken, som alle ble favorisert av onkelen hans, Roelle; klanhøvdingen av Tanguy. Som de øverste medlemmene i Llywelyn-klanen, nøt familien hans et liv i luksus – en inntekt som kom fra de caddiske klanenes kontinuerlige kriger. Da Rixard ble født, var klanen hans allerede i krig med 9 andre klaner – og enten endte eller startet en ny krig med en ny klan fram til han fylte 5 år.

Det var rundt denne tiden at onkelen hans, Wyatt Ilven, brukte ekteskapet mellom ham og Rohese Llywelyn til å gjøre krav på Tanguy. Rohese var den yngste i søskenflokken sin, og ønsket å underkaste seg det mer fruktbare Llywelyn-landområdet. Wyatt selv ønsket å hevne seg på Llywelyn-ene for at de hadde myrdet faren hans i en av krigene fra året før.

Rixards far og onkel dro ut for å kjempe mot Ilven-klanens tropper, men falt i et bakholdsangrep. Nyhetene nådde Llywelyn-ene i grevens tid, for dagen etter ble Rixards landsby brent til grunnen av Wyatt. Rixard og søsknene ble betrodd hver sin tjener og sendt avsted. Odælla ble igjen for å holde Wyatt tilbake, men visste allikevel ikke at Rohese var forberedt på det. Hun hadde satt noen av Ilven-klanens fremste jegere og skyttere til å jakte ned nevøene og niesene hennes. Av alle søsknene var det bare Rixard som overlevde – men uten dødsfallet av alle unntatt én av tjenerne som beskyttet ham. Tjeneren tok ham i ly hos hans andre tante, Esti.

## ***Trivia***

1. *Rixard* er adaptert av det engelske navnet *Richard*, som kommer fra de germanske elementene *ric* "makt" og *hard* "modig".
2. *Oanez*
3. *Wymond*
4. *Llywelyn* er muligens den walisiske formen av det keltiske *Lugubelenus*, en kombinasjon av navnet på gudene Lugus og Belenus. Alternativt er det avledet av walisiske *llyw*"leder, fører".
Morsand

Denne artikkelen omhandler store avsløringer fra **{{{1}}}**.  Les videre på din egen risiko.

## Biografisk informasjon

### Fødsel

Ukjent
 Imperiets 140.–143. år
 Cadwallader, Avalon

### Død

22. mars
 Imperiets 187. år, F.Æ.
 Podarix, Underverdenen

## Familieinformasjon

### Slektninger

* Ukjent mor
* Ukjent far
* Ukjent gemal
	+ Morgan Jenkins (sønn)
	+ Ella Jenkins (datter)

## Sosial informasjon

### Yrke

Bonde (forhenværende)Opprører (nåværende)

**Morsand** (født **Anjelica Jenkins**) var kapteinen av Opprørerne i Oververdenen, mens en mann med navn Robert ledet opprøret i Tussarix.

## ***Relasjoner***

### **Føniksordenen**

Emily Class
 (sammensvoren)Paul Class
 (sammensvoren)
Huset Sævine

**Huset Sævine** var et tidlig adelshus i Avalon. Det ble stiftet samtidig som tittelen guvernør av Sævine ble grunnlagt, av Aldhard Sævine. Medlemmene av huset ble bare omtalt som *lord* eller *lady*, da Aldhard ikke var adlet offisielt sett.

## ***Historie***

### **Andre Æra**

Huset Sævine dukker opp i historien for første gang i år 280. Grunnleggeren, Aldhard, skrev et brev til grevinnen av Olwyn-upon-Streisand hvor han signerte det med *Lord Aldhard av huset Sævine*. Rundt denne tiden hadde Sævine vokst til en by, og skapte en barriere mellom herskerne av Olwyn og kongen av Flynn.

Aldhard var blitt gitt Sævine-området i bryllupsgave av prinsessen av Flynn – da han var hennes uekte barn. Medlemmene ble dermed herskere av Sævine, og da byen vokste fram, virket det naturlig at de var ledere.

Dette varte helt frem til Ludwig Sævines tid. Fire oldermenn mislikte styret deres, og igangsatte et komplott mot ham og familien hans. En aprilmorgen ble derfor Sævine Castle invadert av oldermennenes laugsbrødre – forkledd som tjenere. Alle levende medlemmer – Ludwig, Andrea, Leandrius og syv andre barn – ble myrdet. Etter komplottet var fullført, tok Widukind Trosoloi makten og slettet andre gjenlevende familiemedlemmer og deres bastarder, og bastardenes familier.

### **Tredje Æra**

I Imperiets 183. år ankom en mann byen Sævine og sa han var Leopold Sævine, en etterkommer av Aldhard. Det var Kent Sparrow som først la merke til ham, og tok interesse av det han sa. Mannen var kledd i pels, med en rød chaperon på hodet. Soldatene tok ham med til kasernen hvor offiseren kom til å forhøre ham – noe som mest sannsynlig førte til hans død, da han ikke opptrer flere ganger i *Elementene*.
Étiennette Qancey

**Étiennette Tribene Qancey** (8 april 1389 A.Æ. – 30. april 1389 A.Æ.) var en tusarsk *petit princesse* av Coast, og datter av Édmound Qancey og hans første kone Bertille Périgord. Hun var yngst i en søskenflokk på tre, forbigått av Pierrick og tvillingsøsteren Louise Qancey.

Søsteren Louise var sykelig og døde samme måned som hun ble født. Da familien lot til å komme seg, ble de på nytt rammet av en tragedie. Sykdommen som hadde herjet keiserriket lenge nådde palasset, og tok livet av Pierricks andre søster, Étiennette. Dette dødsfallet gjorde at Bertille forsvant helt inn i seg selv. Hun prøvde fremdeles å stå sammen med Édmound, men han skjøv henne bort for å jobbe med fyrstedømmets anliggender. En rift åpnet seg mellom dem, og Bertille ble rådet til å overlate Pierrick til tanten Marguerite. Bertille endte med å sitte på rommet sitt dag ut og dag inn, og nektet å se noen. De eneste som fikk se henne var kammerpikene og en lokal sangerinne som skulle synge dystre hymner for hennes døtre.

Étiennettes bror, Pierrick, døde noen måneder etter henne i et bakholdsangrep arrangert av Falske Mathys I under Mariekrigen. Moren hennes døde av hjertesorg mot utgangen av 1398 A.Æ.

## Trivia

1. *Étiennette* er den franske feminine formen av *Stephen*, som kommer av det greske Στεφανος *(Stephanos)* og betyr "krone", mer presist "det som omkranser".
2. *Tribene* ble tillagt navnet hennes etter hennes død. Det skulle gjenspeile hvor mange måneder hun levde: tre.
3. *Qancey* er adaptert av det engelske *Quincey*, som kommer fra det latinske *Quintus*, som betyr "femte". I det gamle Roma ble navnet i tradisjon gitt til det femte barnet i en søskenflokk eller et barn født i årets femte måned, mai.
4. Hun var oldebarnet til Alain-Chrétien Qancey: hun var en direkte etterkommer av Petalle Framongnac, grunnleggeren av St. Petalle. Dette gjorde Étiennette også til en direkte etterkommer av mannen som grunnla fødebyen hennes.
Reynold Gardner

**Reynold Theodore Gardner** (16. mars 3539, A.Æ. – 8. desember 3602, A.Æ.) var en avalonsk munk fra Derry. Han var bastarden av Sibyl Gardner og bestevennen av hennes mann.

Med morens død ved nedkomsten av Reynold, tok det ikke lang tid før det kom fram hvem som var faren. Han hadde klare trekk som lignet mer på Charles Gardners venn enn ham selv. Han fikk snekret sammen et attentat på Reynolds far, og sendte Reynold selv til et avsidesliggende kloster i Sør-Cadwallader for å bli oppdratt av munker.

Som en del av en munkeorden på 3000-tallet var Reynold ikke tillatt å oppholde seg utenfor klostermurene. Det er derfor sannsynlig å anta at han vokste opp og døde på det klosteret.

## ***Trivia***

1. *Reynold* kommer fra det germanske *Raginald*, sammensatt av elementene *ragin* "råd, forslag" og *wald* "herske".
2. *Theodore* kommer fra det greske *Θεοδωρος (Theodoros)*, hvilket betyr "gave fra gud" fra de greske elementene *θεος (theos)* "gud" og *δωρον (doron)* "gave".
3. *Gardner* er en variant av *Gardener*, hvilket var et navn ofte båret av gartnere, og kommer fra det gammelfranske *jardin* som betyr "hage".
4. Det er usikkert om det er tilfelle, men det er en mulighet for at begge foreldrene hans var temmere – men det er mulig at han bare fikk kreftene sine fra moren.
5. Ettersom han er bastarden til Sibyl Gardner, men ikke Charles Gardner, finnes det ingen kjødelig forbindelse mellom ham og Winthorp Gardner, men som ellers ville blitt Reynolds halvbror.
Rosarie Bérbôn

**Rosarie Bérbôn** var en juvelér fra L'Bijou – en liten by i Droumand, Tussarix. Han var husbond til Rosalie Hanriot, og far til deres tre sønner: Barthélémy, Jean-Yann og Aldric-Corentin.

 Sønnene fant seg forskjellige beskjeftigelser: Barthélémy ble juvelér, akkurat som Rosarie – og ville overta familiens butikk når tiden kom; Jean-Yann ble soldat i Den lilla armé – og med tiden en adelsmann; Aldric-Corentin valgte å ta på seg munkekappen – og ble senere biskop av Bérbôn.

På en reise til Versailles, Coast, for å vurdere verdien av guvernørens diamanter, ble Rosarie overfalt av landeveisrøvere.
Villa Wave

**Villa Wave** var en før-avalonsk villa i Flynn. Bygget og driftet av huset Wave var Villa Wave en perle på landsbygden. Familien var billedhuggere, og steinen som var bragt fra de nære fjellene var nøye utsmykket. På lik linje med andre før-avalonske villaer bygget på 200-tallet, var den formet mer som en bondegård-borg: et langhus i stein med torvtak, omkranset av en mur med tårn; en sirkumferens på ukjente kilometer rammet inn villaens grenser.

Under Blodhjelmens kampanje (ca. 225 – 232) i å overta store mengder land for hjembyen sin, kom han på et tidspunkt til Wave-enes eiendom. Han hadde store tanker om seg og sin familie, og utfordret blant annet Streisand- og Tress-dynsastiene til krig. Han seiret alle slagene han kjempet, og sto snart på trammen av Wave-godset. Da ridder Olwyn gikk til angrep på den fyrrige adelsmannen fra Flynn, tok det ikke mer enn et par timer før slaget var avgjort, og adelsmannen ankom Villa Wave med Olwyns hode for husets frue. Med mindre hun gikk med på å gifte seg med ham, ville hun lide samme skjebne – på lik linje med hennes familie. For å beskytte søsteren sin, gikk hun med på det.

Etter dette gikk Villa Wave i arv til Laurence Wave, som drev det fram til sin død – hvorpå det gikk videre til hans sønn, The Skinner. Han drev godset bra, men misbrukte bøndene som jobbet for ham. Etterkommeren hans, Barak Wave, ledet slik hans forgjengere: hverken dårligere eller bedre.

Villa Waves skjebne er usikker, om den har falt eller fremdeles er intakt. Hvis det siste er husets skjebne, er det mest sannsynlig bare grunnmuren eller mindre ruiner igjen. Den største muligheten for ødeleggelse er at den ble offer for Penelopekrigen, en konflikt iscenesatt av Mor Penelope II av St. Berenice-ordenen i et forsøk på å gjenvinne fidelismens grep om Flynn – skjønt hun dro fra landet ikke lenge etter. Dette gjorde at villaen falt i en krig som kunne vært unngått, og stått som et eksempel på fordums arkitektur.
Marguerite Foary

**Marguerite Joséphine Foary** (Juni 1351 A.Æ. – 22. mars 1401 A.Æ.) var en zarsk dame av Jutia. Hun var datter av Anastasie og Valère-Henri Foary, og var dermed søster av keiserinne Marie Bedrageren. Hun var gift med baronett Dulamare, men fikk ingen barn med ham.

Hun er en karakter i kapittel 4 av *Noble liv*, i sagaen om Marie I av Tussarix.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lyn

Som en del av adelsstanden, hadde ikke Marguerite like restriksjoner som tredjestanden ved bruk av kreftene sine. Det eneste kravet var at hun ikke skulle bruke dem mot autoriteter.

### **Mariekrigen**

*Utdypende artikkel: Mariekrigen*

Etter Maries død i 1396 ble Marguerite og Dulamare offer for spott og spe fra de lokale landeierne, og søkte til slutt tilflukt til baronesse Marie av Foary: hun var også en utsatt part etter Maries død. I løpet av borgerkrigen som fulgte, samlet de Bedragersirkelen i et forsøk på å gjøre krav på tronen. Middelklassen i forskjellige byer støttet dem, og de erklærte baronessen den nye monarken. Resultatet ble felttoget mot Foary-søstrene, som endte med henrettelsen av Marguerite og Marie i Chèvabeauix. Titlene ble overtatt av datteren til den selvutnevnte erkehertugen av Tuss, Montagnards.
Thomas Sacheverell

**Thomas Greame Sacheverell** (14. mai 32, T.Æ. – 8. november 41, T.Æ.) var en avalonsk visefyrste av Territory. Han var sønn av Alphonsus og Peony Sacheverell – og dermed også broren til Angelina Sacheverell. Han er dessuten barnebarn av hertugen og hertuginnen av Bluerock.

Født som første barnet av fyrsten og fyrstinnen av Territory, Thomas Sacheverell hadde alle mulige faktorer for å bli hersker av fyrstedømmet når faren døde. I Imperiets 39. år, brøt det ut en epidemi som herjet hele det sørlige Avalon. Som en ni år gammel gutt, ble Thomas rammet av farsotten. Etter flere dagers kvaler utåndet den lille fyrsten.

Som resultat av Thomas' død, var søsteren den neste personen som kunne forvalte Territory. Da begge foreldrene var døde – den ene av syfilis, den andre av blodpropp – tok Angelina over rollen som fyrstinne av Territory. Hun brakte videre familien gjennom marki Carlisle.
Îpranvix Levesque

Denne artikkelen omhandler store avsløringer fra **{{{1}}}**.  Les videre på din egen risiko.

   **Îpranvix Levesque** var andre marki du Floem. Han var først gift med Jeanette de la Chapelle; med henne fikk han sine tre barn Germain, May-Antio og Angélique-Voletà. Da hans kone døde i barselseng, oppdro Îpranvix sine barn alene.

Etter Jeanettes død, så det ut som om lykken omsider ville smile til familien deres igjen: Germain (den eldste) ble tatt inn i hæren og S.I.C.; May-Antio (den mellomste) ble tatt inn på akademiet KA og ektet til kronprins Hyanus; Angélique (den yngste) ble ektet til en fyrste. Markien giftet seg på nytt med en lady Carmén. Lykkens gudinne så ut til å smile til du Floem-familien, men lykken var kortvarig.

Under et attentatforsøk på keiser Fros Kontrovers, ble marki Îpranvix anklaget for å ha myrdet keiserinnen, Anette Kontrovers. Han ble henrettet etter en kort, partisk rettssak i Palais de Justice, Le Ryxân. Han ble funnet skyldig (grunnet at han skyldte penger til keiserinnen etter å ha tapt et kortspill), og halshugget på Rettsplassen etter kort tid.
Falsk Mathys

Det generiske navnet **Falsk Mathys** (også referert til som *Paux Mathys*) referer til et utvalg bedragere som gjorde krav på den tusarske tronen under Mariekrigen (1397 A.Æ. – 1405 A.Æ.) ved å utrope seg selv som fyrst Mathys Sauveterre av Ars, som var grandnevø av den tidligere keiserinne Montansier, etter hans død som syttenåring i 1398 A.Æ. Alle bedragere sa de hadde overlevd blodbadet i Sonvaldents.

Flere menn framsto som Mathys Sauveterre, hvorav de mest kjente var:

* Falske Mathys I (1372 A.Æ. – 1400 A.Æ.), ble utropt som keiser av Tussarix og hersket under ett år fra 1399 til 1400 under Mariekrigen.
* Falske Mathys II, aktiv 1400 A.Æ. – 1405 A.Æ.
* Falske Mathys III, aktiv i 1405 A.Æ.
Norman Sacheverell

**Norman Sacheverell** (6. februar 35, T.Æ. – 1. mars 84, T.Æ.) var en avalonsk visehertug av Bluerock, og senere fyrste av Appleton. Han var medlem av storhuset Sacheverell, og var sønn av Symeon og Anne Sacheverell. Han var gift med markise Ermintrude Aston, som han fikk to barn med: Odilia og Lavinia.

Norman var født som andre sønn av Symeon og Anne Sacheverell. Som det første barnet født innenfor ekteskapet, var Norman mer tilregnelig til å overta rollen som hertug av Bluerock. Hovedårsaken til dette var at Ogden var blitt unnfanget i Duchys offentlige bad da foreldrene var ugifte; dette var allikevel et faktum som Norman aldri fikk vite om, heller ikke brødrene hans.

Da Norman giftet seg inn i huset Aston i 57 T.Æ., var dette utav politiske årsaker. Imperiet hadde besluttet å ingansette en invasjon av Pan-Taka, på bakgrunn av å få hendene sine på nasjonens tre og metall. Pan-Taka var kjente for å ha stor produksjon av dette, men de nektet å samarbeide med Imperiet under noen omstendighet. Avalon var Imperiets forbundsfeller, og oppdraget falt dermed på dem. Norman innledet ekteskapet med markise Ermintrude Aston (en tredjefødt datter, og derfor bare en titulær markise) på grunn av hennes forbindelser med Amélie Bouchard – en løytnant i Pan-Takas hær. Norman fikk allikevel ikke tillatelse til å reise til Pan-Taka for Imperiet sitt, da han ikke kunne bruke krefter for å lede større hærer. Han ble tvunget til å leve med kone han mislikte sterkt.

Norman døde som 49-åring grunnet dårlig hele.

## ***Trivia***

1. *Norman* kommer fra et gammelt germansk klengenavn som betyr "nordlending", med referanse til en viking.
2. *Sacheverell*kommer fra et normansk stedsnavn.
Percy Hall

**Percy Hall** (født **Stone**) (300 – 343) var en bonde-ble-adelig og svigerbror til Frederick og Cassidy Hall. Gjennom dem var han onkelen til Druzella Hall-Sævine, fjerde guvernørgemal av Sævine. Percy var gift med sin tidligere lensherre, Holden Hall.

Da svigerbroren dro inn til Sævine for å leve sine siste år sammen med datteren, overtok Percy og Holden forvaltningen av ridderskapet. Dette gjorde de for at Jehohanan Sævine ikke skulle stikke nesen i hvordan det sto til – og på den måten bevare hemmeligheten om ekteskapet mellom Percy og Holden.

Da Druzella senere ble anklaget for høyforræderi og henrettet – og svigerbroren ble funnet død – tok det ikke lang tid før guvernøren av Sævine sendte leiemordere for å gjøre ende på Hall-dynastiet, hvilket han klarte.
Suzanne IX av Inqui

**Suzanne Poussanges** (født **Suzanne-Alexandrina Dorothée Solange**) var keiserinne av Inqui, Underverdenen. Hun var konen til keiser Jacques VI, og mor til åtte barn – hvorav tre overlevde barndommen. Hun hadde giftet seg til tronen som hertuginne, men ble "plutselig" kronet til keiserinne av hele nasjonen med fødselen av en sønn som åttende barn, Jacques-Louis, og hennes husbonds død.

Inqui, hennes hjemland, var i utgangspunktet medlem av Øyføderasjonen, men landet valgte senere – på hennes ordre – å slutte seg til Imperiet. Hovedgrunnen var at hun ønsket mer land til sin nasjon, men det var ikke lett å få som medlem av føderasjonen – som var nøytrale. Det skulle derimot etterkant vise seg at å slutte seg til Imperiet, var et feilgrep Suzanne ville angre bittert på.

## ***Full tittel***

Suzannes fullstendige tittel (etter ektemannens død) var: *Suzanne II av Gudenes hånd, enkekeiserinne av Inqui, hertuginne av Bûches, erkehertuginne av Aliços – derav herskerinne av Vatinius, Selloin, Pléetan og Beylier – respektert medlem av Imperiet og Høyeste Råd*.

Om Suzanne ikke hadde giftet seg med keiseren av Inqui, ville hennes tittel kun blitt: *hertuginne av Bûches.*

## ***Biografi***

### **Tidlig alder**

Født og oppvokst i keiserdømmet Inqui, Suzanne var enebarn av hertug og hertuginne Poussanges. Suzanne hadde en trygg oppvekst, omringet av barnepiker og vakter. Hun hadde til og med en prylegutt (eller prylejente om en vil). Pryleguttens oppgave var enkel: ta imot ris som Suzanne egentlig skulle fått.

Flere år frem i tid, og Suzanne har kastet på dør alle beilere som hun har fått. Hennes far har avgått med døden grunnet en febersykdom som herjet hennes trakter. Suzannes mor aktet fremdeles å oppdra Suzanne med streng disiplin og en fast dag med alle timene satt. Fra 08:30 til 22:00 i tjuetre år, var alle dager like.

* 08:30-09:00 – Morgentoalett og utvalg av klær
* 09:00-09:30 – Frokost
* 09:30-11:00 – Historie
* 11:00-13:00 – Språk: fransk, spansk, engelsk, tysk og latin
* 13:00-14:30 – Matematikk
* 14:30-15:00 – Lunsj og te
* 15:00-16:45 – Etikette og selskapsdans
* 16:45-18:30 – Pause og middag
* 18:30-21:00 – Politikk
* 21:00-22:00 – Fritid
Nivv

**Grevskapet Nivv** var underlagd grev Pierre Choisy før han ble henrettet i Le Ryxân, Tussarix. Grevskapet er ett av tjuefire herredømmer i Tussarix, og ett av de minste i areal.

Greven av Nivv var republikansk, og da han og en rekke andre herredømmer i Tussarix erklærte seg frie og ikke-rojalistiske, ledet den daværende keiserinnen et angrep mot dem, og tok kontroll over herredømmet selv. Hun delte det opp mellom hennes nærmeste, noe som vekket misnøye i herredømmet.

Da Tussarix' monarki ble oppløst i Imperiets 185. år, satte Robespierre en guvernør av Tussarix for å styre området. Med den nye guvernøren, kunne Nivv spille en større sentral rolle i Tussarix' økonomi. Før hadde de bare kunnet gi litt mat og noen soldater, men nå kunne de drive med handel i hele keiserdømmet – mye takket være silke og verdisaker funnet på aristokraters herregårder. Elvebreddsmenn var blitt mer populære under Robespierres styre for å drive handel, og det var derfor svært nyttig med slike handelsreisende.

## ***Kostitusjonelle herredømmer***

 Déerpaux
 Florçal
 Quarçaz
Ualan Leutguard

**Ualan Leutguard** (ca. 460 – 512) var en avalonsk ridder av Alessia. Han er sønn av Alan og Lavinia Leutguard, og dermed også den eldre broren av Verginius, Ùisdean og Vibanus Agathon Leutguard. Han er dessuten stesønn av Domitia Romentus, som tok Leutguard-navnet da hun giftet seg med Ualans far.

Som sønnen av en ridder og en dame, var han oppdratt til å alltid stå parat for sin monark: kong Symeon I av Flynn. Da denne senere døde, skulle Ualan sverge sin troskap til prins Farvaldr Aetius. Ualans far ønsket en sterk posisjon i monarkens rekker, men ble avslått hver gang han forsøkte rekruttere seg inn. Da faren giftet seg med Domitia, fikk han imidlertid innyndet seg hos monarkens sønn, og Ualan ble gitt Alessia som et tegn på at han var villig til å gi opp alt for sin konge.

Ualan giftet seg med en mann, men de adopterte ingen barn som kunne bringe Leutguard-linjen videre. Derfor, da begge var døde, overtok Ualans dalevende niese, May II, setet som dame av Alessia.
Tameryn Eadric

**Tameryn Herleifr Eadric** (ca. 435, A.Æ. – 483, A.Æ.) var en avalonsk ridder av Eadric. Han var faren av Philomena Eadric, som senere giftet seg med en nikkedukke av baron Ansigar.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i en familie med metalltemmere, var Tameryn og hans familie utstøtt fra samfunnet. De eide allikevel større landområder, og han var en ettertraktet ungkar blant både kvinnene og mennene i lokalsamfunnet. Han innledet et polyamorøst forhold med en kvinne og en mann, begge fra Flynns hovedstad. Sammen med kvinnen fikk han datteren Philomena og fire ukjente barn, tre sønner og én datter.

### **Bjørnespidderen**

Senere ut i sin tid, som begynte rundt 455, som ridder av Eadric møtte han på styrken til Fridenot Bjørnespidder, en trofast lakei av kong Symeon den stillferdige. Tameryn nektet å la seg drive på dør eller la seg føye for en ukjent adelsmann. Med sønnene sine, sto Tameryn mot Fridenot en lang stund: han fikk våpnene til soldatene å vende seg mot dem, og rustningen deres til å smelte. Det var da Fridenot hyret inn noen mørketemmende leiesoldater til å kidnappe Tameryns partnere og døtre, at ridderen lot seg underkaste Fridenot.

Da utvekslingen skulle skje, hadde imidlertid Fridenot gjort tabben å bringe med seg en seremoniell rustning. Tameryn prøvde i siste sekund å vende om med å knuse rustningen hans, men i det samme han gjorde det, ga Fridenot et tegn til leiesoldatene – som sto gjemt i skogen. De avfyrte noen piler, og myrdet Tameryns partnere. Ridderen sto lamslått tilbake og gråt. Bjørnespidderen benyttet sjansen, trakk fram en kniv og skar over strupen på Tameryn – men ikke før han kastet en forbannelse over baronen.

Han forbannet Tameryns slekt, helt ned til hans siste slektning. Han spådde at det én dag ville komme en konge og slakte dem alle. (senere har dette vist seg å bli kong Nerseus den store)

### **Arv**

For å statuere et ytterligere eksempel for Philomena og søsteren, fikk Fridenot de gjenlevende brødrene deres – den ene var falt i ett av de tidligere sammenstøtene – hengt. Under henrettelsen prøvde den eldste av søstrene å stoppe galskapen. Bjørnespidderen var nådeløs, og han låste henne inne i familiens vakttårn i borgen: utenfor vinduene ble brødrenes lik hengt for å evig minne jenten på udåden hun gjorde ved å trosse Bjørnespidderen.

Fridenot lot med dette en av hans kompanjonger, Alan Atheln, bli den siste Eadric-jentens verge – fram til hun ble myndig, i det minste.

## ***Trivia***

1. *Tameryn* er avledet av det skotske etternavnet *Cameron*, sammensatt av det gæliske *cam* "skjev, krum, kroket" og *sròn* "nese". Det kan dermed oversettes til "kroket nese".
2. *Herleifr* er avledet av de norrøne navneelementene *herr* "hær" og *leifr* "sønn, etterkommer".
3. *Eadric* er sammensatt av de gammelengelske elementene *ead* "velstand, rikdom" og *ric* "hersker".
Prudence Iphigeneius

**Prudence Iphigeneius** (ca. 165 – ca. 225) var en avalonsk adelskvinne, og søsteren til Herleva og Markios Iphigeneius. Hun var en fjern slektning av Ásketill Ewald, og en politisk satiriker gjennom diktene sine.

Prudence var – på lik linje med søsknene sine – ikke en særdeles takknemlig person, og nektet derfor å bli innestengt i Flynn Palace uten å gjøre noe utav seg. Mens Prudences søster bedrev tiden med å selge kroppen sin, og broren på filosofiske debatter, viet Prudence livet sitt til litteratur og politikk. Med hjelp fra Patina Chanossa, fikk Prudence et overblikk på hvordan hun skulle handle i politikken. Iveren varte allikevel ikke lenge, og Prudence gikk over til å latterliggjøre medlemmene av huset Ewald.

Prudence var bortskjemt og hoven, men borgerne av Flynn by elsket henne. Dette kom hovedsakelig fra satiren hennes, hvor hun i stor grad gjorde narr av guvernøren av Flynn. Hun leste diktene opp høyt i Flynn Palace for både tjenerstaben og andre lavtstående rikinger i byen. På én av disse opplesningene var Patina, som var der for å høre hva diktene sa. Sammen med tvillingen, Eówyn, arresterte de Prudence og satte henne i husarrest. Hun fikk fremdeles lov til å skrive diktene sine, men hun fikk dem aldri publisert. Patina og Eówyn tok diktene og gjorde dem til bøker som de ga henne, og fortalte at det var førsteutgaven – og lot henne tro at bøkene ble solgt i flere opplag, men at hun ikke kunne tjene noe på dem i arrest.

Prudence døde av alderdom, i en alder av ca. 50 år. Hun ble funnet på soverommet sitt, i full gang med å skrive nok et satirisk dikt.
Røde sol

Den **røde sol**, ofte omtalt bare som **Solen**, var et tussarixisk arvestykke som tilhørte det zarske huset Foary. Det er sagt at diamanten ble utvunnet fra gruvene på Île des Condamnés, og kom i besittelsen av Augustine Foarys mor. Det gikk dermed i arv nedover generasjonene til Marie Bedragerens opptrapping på den tussarixiske tronen i 1389 A.Æ..

Da Marie forlot Foary for å skaffe seg et yrke i hovedstaden ved å gå på Etiketteskolen, fikk hun diamanten med seg. Hun bar den hele tiden som et minne på hva hennes oppgave i livet var. Da hun ble plukket ut av keiserinne Montansier til å være hennes kammerpike, gav hun denne på et tidspunkt til monarken som gave. Hun hadde forført keiserinnen i et forsøk på å komme i hennes søkelys, og dette gjorde henne til keiserinnens yndling og senere monark av Tussarix.

Å ha en så lav kvinne som Marie på tronen gikk likevel ikke enkelt for seg, og hun ble avsatt av sin egen kansler. Hva som skjedde med Solen er usikkert, men ryktene vil ha det til at kanslerens elsker fikk den i gave som et tegn på hans hengivenhet til henne.
Édmound Germain

**Édmound Germain** var en tussarixer i Underverdenen. Han var storfyrste av Droumand, og far til keiserinne Anette. Han døde under giljotinen i Tussarix' hovedstad, grunnet falske rykter som sa at han sto i ledtog for en opprørergruppe som ønsket å fjerne keiseren. Han var overhode av huset Germain, men da han døde ble hans svigerinne mesteren, og var dette til Anette ble myndig.
Oanez Tussarix

**Oanez Tussarix** var en tusarsk prins av Tuss, og den yngre tvillingbroren til Per Tussarix. De var sønner av kong Renaud I og dronning Claude.

Da foreldrene hans giftet seg, var det Claude som var *de facto* monark av Tuss, men ledet flere felttog for å beskytte kongeriket mot naviranter, og Valois mot opprørske grever. Dette gjorde at faren Renaud søkte tilflukt hos baron Julien Sanson. Det romantiske forholdet skapte nok usikkerhet ved hoffet til å la Claude sette de militære kampanjene på pause, og legge fokuset på sinn mann. Resultatet var Oanez og Per.

Oanez ble født inn i en tid hvor krig og uroligheter hele tiden truet kongemakten i Tuss. Dette gjorde at han ikke ble særlig gammel, og han døde noen dager etter lillebroren. Ettersom de to guttene ble oppbevart på hver sine rom, var det vanskeligere å drepe dem begge samtidig. Det er antatt at en rivaliserende greve sto bak komplottet, selv om det bare er rykter.

Hvem som drepte ham, eller hadde motiv for å gjøre det, er usikkert. Det eneste som er sikkert var at han én morgen ble funnet i krybben livløs. Det var ingen spor etter kamp eller spor av blod, og det ble anslått at han var blitt kvalt med puten.

Han ble gravlagt i Château Valois, og ble senere lagt sammen med sin bror Per, som døde noen uker senere.

## ***Trivia***

1. *Oanez* er et bretonsk kvinnenavn avledet av det bretonske *oan* "lam, dyr". Det er brukt som den bretonske formen av *Agnes*, den latiniserte formen av det greske ‘Αγνη*(Hagne)* som er avledet av det greske ‘αγνος*(hagnos)* "kysk, ren, ærbar".
2. *Tussarix* er adaptert av det indiske *Tushar –*som på sanskrit betyr "kald, frost, snø" – sammensatt med det tyske *reich*"rike, nasjon", adaptert til *rix.*
3. Hvis ryktene om en konspiratorisk greve skulle være sanne, ville det ikke gitt mening å gå etter prins nummer to først, så nummer én. Antageligvis led Oanez krybbedøden, og broren drept.
Thérèse Isidor-Bertas

**Thérèse Joséphine Isidor-Bertas** var konen til Rikskansleren av Podarix. Etter hans død, overtok Thérèse rollen frem til hennes sønn, Julién, ble gammel nok. Det vil si: den såkalte sønnen. Julién var nemlig *ikke* produktet av Thérèse og hennes husbond, men av henne og hennes bror: Armand Isidor.

Charles-Henri ble snart syk etter fødselen av Julién, og døde. Den offisielle forklaringen var en hjerneblødning, men sannheten var at Thérèse hadde fått ham forgiftet for å unngå incest-skandalen. Med døden av hennes mann ble hun kronet til ny Rikskansler av Podarix, og fikk dermed kontroll over nasjonens Kanselli. Hun utpekte sin bror til hennes gemal – men deres ekteskap ble gjort i smug, og han ble derfor aldri offisielt gjort til leder av nasjonen.

Da Julién begynte å nærme seg alderen til å bli Rikskansler av Podarix, tenkte Thérèse ut en måte å få sønnen sendt i eksil. Thérèse hadde fått smaken av makt, og nektet å gi den fra seg bare fordi loven sa det. Etter en lang rådslagning med Kanselliet – og etter at to hadde "forsvunnet" – ble det vedtatt at en Rikskansler av Podarix ikke kunne miste makten før denne døde. Thérèse og hennes gemal, broren Armand, ordnet med et palé i Lulan, Tussarix. Her ville Julién bli sendt i eksil i en alder av sytten. Men innen denne alderen, hadde Julién – Thérèse og Armands sønn – blitt oppmerksom på hvordan moren handlet. Han hyrte flere personer ved hoffet – og flere av Thérèses kammerpiker – til å spionere på kansleren. Da en kammerpike oppdaget papirene om Juliéns eksil, nølte ikke Julién ett sekund.

To måneder før planen om Juliéns eksil skulle trå i kraft, hadde Armand dratt ut på havet for å kjempe et slag på vegene av lederen av Imperiet; dermed satt Thérèse alene igjen i palasset. Hun var omringet av medlemmer av kanselliet da Julién plutselig stormet inn i lokalet med en rekke lojale aristokrater – venner fra barndommen, maktgale adelige, og de som hadde gjennomskuet Thérèse. Thérèse ønsket å vite hva som foregikk, da hun satt i et møte med de andre medlemmene av kanselliet. Julién svarte ikke, heller ikke aristokratene. Julién gikk rett bort til moren, drog ut en dolk fra kjortelen og gjennomboret Thérèses hjerte. Etter Juliéns mening, var de andre medlemmene i kanselliet lojale mot Thérèse – det var derfor de andre aristokratene var der. De drog fram dolker og pistoler og drepte alle medlemmene. Ingen overlevde.

Da Armand vendte tilbake til Podarix, tok det ikke lang tid før noen hodejegere Julién hadde engasjert, sporet opp den forræderiske mannen og drepte ham.
Travis Sparrow

**Travis Michael Sparrow** var en avalonsk bondegutt fra familien Sparrow. Han var sønn av Abigail og Michael Lee Sparrow, og dermed broren til Humphrey Sparrow.

Lite er å vite om Travis annet enn fra Humphreys minner om Travis: en glad og livlig gutt, alltid på eventyr. Han hadde dessuten vist store egenskaper i tegning, og både foreldrene og Humphrey trodde Travis kunne gjøre det stort som kunstner hvis han gikk virkelig inn for det.

Da Travis var seks år, lekte han en dag med broren. De to lekte gjemsel, og det gikk ofte lang tid mellom noen ble funnet, ettersom gården hadde mange steder hvor en kunne gjemme seg. Da det hadde gått nærmere en halvtime, begynte foreldrene også å lete sammen med Humphrey. Da de fant ham i brønnen, prøvde de å bruke leger og temmere i Feamath Peak – selv om det var forbudt – men ingen kunne hjelpe.

Travis ble gravlagt på nordsiden av gården. Bakgrunnen for dette var Travis' ustanselige glede, og familien ønsket å hedre ham ved å vende ham mot solen. En prest hadde personlig kommet og vigslet det lille området ved huset for å oppfylle familiens ønske.

## ***Trivia***

1. *Travis* kommer fra det engelske og franske navnet *Travers*.
	* *Travers* kommer fra det gammel-franske ordet *traverser* (som kommer fra latin: *transversare*), hvilket betyr «krysse».
2. *Sparrow* er det engelske ordet for fuglen spurv.
	* En spurv assosieres gjerne med ensomhet, begjær, fruktbarhet og lojalitet.
	* En spurv assosieres også med Afrodite.
3. Hvis Travis ikke hadde druknet, ville han blitt storebror til Tristan og Lilla Sparrow.
4. Travis bærer farens navn som mellomnavn.
Oddjung

**Oddjung** er navnet på keiseren av Limbo, en verden regjert av titaner. Han er faren til titanene Xohê, Yaffe og Zahïd – disse fikk han med sin kone Orczy. Orczy ble drept under et angrep ledet av titanen Érmessenda og hennes tilhengere: Persofene, Heidos, Abbas og Sabba. Oddjung selv ble drept av den angripende titanen Érmessenda.

Oddjungs opphav er ukjent – likedan med Limbo i seg selv. Ingen vet hvordan de ble til, men at de ble skapt samtidig som jorden ble skapt av Oldtidsgudene, er meget sannsynlig. Gudene lagde Over- og Underverdenen, men overså tomrommet mellom de to verdenene. Ikke engang Minervas klokskap og altseende øye kunne se denne verdenen. Det eneste man vet om Oddjung er at han på et tidspunkt fikk et barn med titanen Orczy: Xohê. Senere fikk han også døtrene Yaffe og Zahïd.

Da familien plutselig ble oppmerksomme på menneskene og dyrene som krysset syresjøen i Limbo, sendte Orczy døtrene for å plukke dem opp – mennesker og dyr – og bringe dem tilbake til palasset. I palasset ble de reisende parret med hverandre, og med en god dose magi skapte Orczy titanene. Om titanene ikke kunne brukes ble de alle – titanene, dyrene og menneskene som hadde blitt brukt – til middag for Oddjung. De ble plassert på en øy omringet av syre, og når Oddjung var sulten dro han hit for maten sin.

Under angrepet som ble ledet av titanen Érmessenda, var det Oddjung og flere andre titaner som gikk til motangrep på henne: klare til å forsvare Limbo. Under forsvaret av Limbo, ble Oddjung kastet i retning palasset. Han rev ned altanen, og med den sin egen hustru (men han la ikke merke til det siste), og påførte hennes død. Ødeleggelsen av altanen ledet videre på restene av palasset, og han påførte dermed døden til sine døtre også. Med døden av hæren sin, ble også Oddjung drept av Elementvokternes våpen. Oddjung skulle til å gi dødsstøtet da Érmessenda tok en stalagmitt og kylte den gjennom Oddjungs hjerte. Dette var bare begynnelsen. Den angripende titanen rev av armen til Oddjung før hun kastet Oddjung mot syrehavet. Hun holdt titanens hode under vannet: hun prøvde å drukne ham. Da kroppen ikke lenger rørte på seg, spiste Érmessenda opp Oddjung.

Oddjungs krefter som titan fikk ham til å være nesten uovervinnelig: hans svakheter var hjertet og intellektet. På bekostning av krefter som å omdanne seg til fabeldyr, et menneske, motståelse av syre, en viss evne til å fly, enorm styrke – og mange flere evner – var Oddjungs venstre del (rett ved hjertet) ikke immun mot slag. Hans intellekt var heller ikke det beste i verden – hvilket var grunnen til at han ikke protesterte mot å sitte innesperret i et fangehull mesteparten av tiden.

## ***Trivia***

1. Det var for det meste Orczy som regjerte i Limbo, i mellomtiden var Oddjung låst bort i et enormt fangehull i hans eget palass. Han var bare et verktøy for Orczy.
2. De gangene Oddjung slapp ut av fangehullet var når Orczy:
	* skulle mate ham.
	* måtte demonstrere makten sin ovenfor de andre titanene.
	* ønsket en sengepartner – og ikke ønsket Vibana.
	* hørte Oddjung begynte å bli grinete.
Olwyn Streisand

**Olwyn Streisand** (ca. 210 – 229) var en avalonsk ridder av Streisand. Han var den fjerde sønnen av Ercanbald og Leofflæd Streisand, og dermed broren til tre andre kvinner. Han var en gullgutt og svært bluferdig sådan. Å derfor gifte seg med en ca. ti år eldre kvinne, noe han ikke ventet. Han var sammen med henne, faren til Adela.

Det var ingen lov som sa at kvinner ikke kunne arve ridderskapet Streisand, men det var en skikk at mannen gjorde det – og tatt i betraktning Ercanbalds svært maskuline natur, var det en selvfølge blant Streisand-ene at Olwyn var arvingen. Han eldste søster, Theudelinda, mislikte imidlertid denne tankegangen, og myrdet faren for å sikre seg posisjon som dame av Streisand. Som 14-åring ble han og den yngste søsteren satt i et citadell Syndbyckerrlias for å unngå å bli konspirert mot. Moren og den nest eldste søsteren hans ble begge satt i fangenskap i Streisand-enes fangehull – og på denne måten forhindre en sammensvergelse innad i familien.

Allikevel var det Olwyns bastardsøster, Adela, som ble hans redning: hun var citadell-guvernørens elskerinne, og hun fikk greie på Olwyns ulykke. Hun sjarmerte guvernøren til å slippe Olwyn og søsteren løs. Ved å slå seg sammen med thrud-folket (en gruppe lovløse nomader) som – mot et løfte om jord og fritt leide i Streisand etter innsettelsen av Olwyn – hjalp ham å velte søsteren sin. Etter å ha henrettet Theudelinda, sørget han for at resten av familien kunne bo sammen med ham. Som 16-åring ble han den nye ridderen av Streisand. Moren ordnet kort tid etter, et ekteskap med Eulalia Credi.

Utsiktene om et godt liv fordunstet allikevel helt da Felix Flynn Ewald begynte en kampanje mot landadelen. Han hadde store tanker om seg og sin familie, og utfordret blant annet Wave- og Tress-dynsastiene til krig. Han seiret alle slagene han kjempet, og sto snart på trammen av Streisand-borgen. Da Olwyn gikk til angrep på den fyrrige adelsmannen fra Flynn by, tok det ikke mer enn et par timer før slaget var avgjort, og adelsmannen ankom Streisand-borgen med ektemannens hode for Eulalia. Med mindre hun gikk med på å gifte seg med ham, ville hun lide samme skjebne – på lik linje med hennes svigerfamilie. For å beskytte Olwyns søstre, gikk hun med på det.
Veien videre

***Veien videre*** er den andre boken i *Elementene*-serien, og følger opprørerne i kampen for at revolusjonen skal vinne over visekongen på deres side.

## ***Synopsis***

Med huset Enigma på flukt med halen mellom beina, er Kent Sparrow forpliktet til å hjelpe sine standsfeller – slik han lovet, men er det verdt å holde løftet?

Med Avalons og Imperiets øyne rettet mot seg, blir opprørerne og Føniksordenen nødt til å handle raskt. Med Gaias uke rundt hjørne, ser opprørerne en mulighet til å sende en beskjed til folket.

Men uten å ville det, fører Kents handlinger til ringvirkninger på dem han elsker og hater – og ikke alle fortjener det de får servert.

## ***Trivia***

1. Som de andre bøkene, er *Veien videre*laget med et énsfarget omslag og skrevet med Trajan Pro og Futura. Den har også tradisjonen med å ha et dyr i høyre hjørnet i sirkel
	* *Veien videre* har en ulv i hjørnet, et dyr som oftest er assosiert med krigsguden Mars. Med evnen til å se i mørket, er ulven månens dyr og en mektig beskytter av hjelpeløse vesener. Den kan derfor ofte knyttes til tanken om samhold.
	* Ulven representerer også det å finne ny energi ved å komme i kontakt med ens indre barn, men er også en vill og primitiv skapning.
2. Kendall står for sitatet som preger boken, akkurat som med forgjengeren.
3. *Veien videre* åpner på Villa Enigma, på samme sted hvor *Håpets land* start.
	* Jacobsen gjorde dette grepet for å gi leseren en følelse av identifikasjon fra første bok. Han har opplevd å ha blitt kastet midt ut i et ukjent scenario i åpningen av en bok, og følte han ikke fikk en pause før nesten halvveis ut i boken.