Нове царство (Стародавній Єгипет)

**Нове царство** — період в історії Стародавнього Єгипту, відомий найбільшим числом стародавніх єгипетських памятників, розквітом єгипетської державності і створенням великої єгипетської «світової» держави, що припав на час правління трьох манефонських династій єгипетських фараонів — XVIII, XIX та XX. Хронологічні рамки Нового царства визначаються 1552—1069 до н.е. за «короткою» хронологічною схемою або 1582—1070 до н.е. за «середньою». Період Нового царства наслідував Другому перехідному періоду — часу занепаду Стародавнього Єгипту і завоювання країни семітським народом гіксосів — і передував Третьому перехідному періоду.

## Історичний опис

### Відновлення незалежності Єгипту

Внутрішні чвари, призвели до соціальних катаклізмів, поклавшим кінець правлінню XII династії, ослабили Середнє царство Єгипту і відкрили шлях для завоювання країни інтервентами-гіксосами. Хоча після вторгнення гіксосів із Азії до 1640 до н.е. вся країна формально пікорилася завойовникам, на півдні зберігся потужний вогонь повстання — Фіви. Починаючи з правління Таа I і Таа II Секененри, протистояння Фів і Авариса прийняло характер відкритого воєнного конфлікту. При Камосі (1555—1552 до н.е.) фіванці накопили достатньо ресурсів, щоб почати вигнання гіксосів із країни і нейтралізувати можливість союзу гіксосів і кушитів проти Фів.

Нарешті, боротьба проти загарбників увінчалася успіхом - в 1552 до н. е. фараон Яхмос I (Яхмес) (1552-1527 до н. е.) поклав кінець їх пануванню в Єгипті, взявши столицю гіксосів Аварис, а після затяжної трирічної облоги в 1549 до н. е. позбавив їх і опорного пункту в  Палестині Шарухена. Гіксоси були розсіяні між народами  Близького Сходу. Так почалося Нове царство Єгипту (1552-1069 до н. е.) - сама блискуча епоха єгипетської цивілізації. Подолавши заколоти  нубійців і Тетіана, Яхмос поширив владу своєї династії на весь Єгипет. По суті, фараони заснованої ним XVIII династії (1552-1305 до н. е.) Були прямими нащадками попередньої XVII династії, однак по манефоновській традиції вона виділяється в окрему династію.

Таким чином, походи Яхмоса не набули яскраво виражений завойовницький характер, оскільки були спрямовані на встановлення безпеки південного і північно-східного кордонів, але його наступники в силу одного факту володіння високоефективною армією були фактично приречені проводити експансіоністську політику. Після смерті Яхмоса в 1527 до н. е. до влади прийшов його малолітній син Аменхотеп I (1527-1506 до н. е.), регентом при якому було проголошено мати Яхмес-Нефертарі. В результаті військових походів перших двох царів Нового царства Єгипет досяг рубежів періоду розквіту  Середнього царства - від Синайського півострова на півночі до II Нільского порога на півдні. Оскільки Аменхотеп I помер, не залишивши спадкоємців, Яхмес-Нефертарі звела на престол чоловіка своєї дочки Мутнофрет, свого зятя Тутмоса.

## Джерела

* Beckerath, J. von. Chronologie des ägyptischen Neuen Reiches. Hildesheim, 1994 (Hildesheimer Ägyptologische Beiträge, 39). ISBN 3-8067-8132-X

## Посилання

* Общество Древнего Египта в период Нового царства // История Древнего Востока. Т. 2.— М., 1988.
* Рождение царицы Хатшепсут. Тексты из Дейр эль-Бахри.
* История XVIII династии