Antoinette I av Tussarix

**Antoinette I av Tussarix** (født **Antoinette Orianne Qancey**), kjent som **Antoinette den sorgløse**, var en tusarsk keiserinne som sikret seg posisjonen etter at hennes søster styrte keiserriket for en stakket stund i perioden kjent som keiserkrisen. Antoinette var gift med den manipulerende grev Fernand av Roulet, som opererte kooperativt ved hennes side som keiser – framfor tittelen som "keiserlig gemal". Under kroningen ble likevel Fernand ikke signet med den maskuline keiserlige kronen, men den feminine gemalinne-kronen. Dette gjorde at Fernand var prinsgemal i alt annet enn tittel, utmanøvrert av Antoinettes styre som keiserinne.

Tussarix var plaget av flere år med krig mot Podarix, og Antoinette hadde lite interesse av å gjøre slutt på krigen så vel som å la den drive fortsette. Hennes regjering var preget av konstant uro og misnøye blant alle samfunnslag. Folk sammenlignet henne med Jomfrumonarken Anne, og fikk Antoinette til å bli en mer kontroversiell karakter – hennes forhold til La Duchesse gjorde det ikke bedre. Hun var mislikt av folket simpelthen fordi hun hadde gjennomgått slikt bry for å sikre seg tronen i keiserkrisen, men fikk folket til å føle seg snytt da hun ikke gjorde noe for å bedre sin nasjons framtid. Hun fikk sitt epitet "den sorgløse" nettopp fordi hun brukte mer tid på eget velbehag – hun var alltid glad for sin egen livsstil, og viste lite medlidenhet for tusarene.

Hun fikk intet mindre enn 17 barn med sin mann Fernand, men alle døde før henne selv. Dette førte til den blodløse invasjon som tok sted kort tid før hennes død. Hennes nevøer og niese tok kontroll over keiserrikets nord- og sørvestlige administrasjonssentre, og fylte et eventuelt maktvakuum som ville komme etter hennes død. Antoinette var svært syk på dødsleiet, og maktet ikke å kjempe imot. Hun kjempet likevel til siste sukk, og nektet å abdisere før hun var død. Nevøen Paul lot det skje: han visste hun var døden nær og ikke kunne gjøre henne noe, så han benyttet tiden fram til hennes død for å gjøre i stand kroningen sin. Før hun døde skal hun ettersigende ha sagt i full vrede: "Hvor ondskapsfulle det mannlige kjønn er, som nekter å la en kvinne dø i fred før de kaster seg over restene."

Etter sin død ble hun kremert og asken plassert i Qancey-katakomben på St. Pauls gravlund.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lys

Da hun ble den neste monarken av Tussarix, var det forventet at Antoinette skulle beskytte sitt keiserrike med kreftene sine.

## ***Ettermæle***

Antoinettes lange liv kan kort beskrives som miserabelt. Selv om hennes far gjerne var kjærlig og omsorgsfull, var ikke hennes mor det. Hun var manipulert og tvunget inn i et politisk gangbart ekteskap med en mann som mishandlet og voldtok den ti år yngre Antoinette. Hun søkte tilflukt hos elskere av begge kjønn, selv om hun i sine memoarer later til å ha valgt kvinnene med omhu – noe som kan tyde på at hun tok de mannlige vilkårlig for å opprettholde en fasade.

Det var ikke ventet at hun skulle gjøre annet enn å adlyde sin mann og tjene sin families interesser. Hun var likevel en dårlig politiker, og overlot det meste av administrasjonen under sin regjeringstid til sin husbond mens hun selv tok stadig yngre kvinnelige elskere: hennes øyensten var likevel Zéphyrine Àcheval, som også utnyttet henne.

## ***Trivia***

1. *Antoinette* er den franske kvinneformen av det romerske slektsnavnet *Antonius*, som betyr "blomst".
2. *Orianne* er den franske formen av *Oriana*, som muligens er avledet av det latinske *aurum* for "gull".
3. *Qancey* er adaptert av det engelske *Quincey*, som kommer fra det latinske *Quintus*, som betyr "femte". I det gamle Roma ble navnet i tradisjon gitt til det femte barnet i en søskenflokk eller et barn født i årets femte måned, mai.
4. *Bétaince* er satt sammen av ordene *kveg* "bétail" og *fyrste* "prince".