Első Lidércháború

**Első Lidércháborúnak** nevezzük azt a Hegyhon és Torremor közötti konfliktus-sorozatot, amely a VI. és VII. Birodalmi Években meghatározta a két ország viszonyát.

## Előzmények

A VI. Birodalmi Év második felében Hegyhon és Torremor népei különös, sosem látott üzeneteket kaptak. A levelek rejtjelesek voltak, és még a legbölcsebbek is csak találgatni tudtak, mi lehet igazi jelentésük. Egy dolog vált csak bizonyossá: a rejtély példátlan hatalommal kecsegtetett.

I. Retip és II. Darpharin királyok felkerekedtek kíséretükkel, hogy végére járjanak a talánynak, és az éjszaka közepén keresztül vágtak a Fejedelem Földjén, hogy megszerezzék a Lidércgyűrűt.

Miután a Lidércgyűrű I. Retiphez került, Jarinus és Menion varázslók segítségével Baljic McToby, Hegyhon kormányzója szerezte meg azt, miután tőrbe csalta és kivégeztette a teljes torremori uralkodóházat. Ezzel kirobbantva az Első Lidércháborút.

## A Viharral Zárt Év

Baljic McToby azonnal elsőszámú közellenséggé vált Mirendonban. Nem volt olyan torremori, aki ne akarta volna a fejét. Baljic a Birodalmi Év négy hátralevő napja alatt négy éjszakai merényletet élt túl. A hegyhoniak úgy töltötték éjszakáikat, hogy biztosak lehettek benne: nem telik el egy óra sem anélkül, hogy gyilkos varázslatokkal és mérgezett tőrökkel felfegyverzett torremoriak ne ólálkodnának a főváros határában.

Viszont a Lidércgyűrű birtokosaként Baljic bárkire kimondhatta a halálos ítéletet, semmi mást nem kellett tennie hozzá, mint tudnia áldozata nevét. Így hát éjszakánként a Lidérc járta Mirendon utcáit, és örökre elvitte azok lelkét, kikre a kormányzó utasította. Sorra vesztek el Torremor nagynevű régi polgárai, Ézebusz varázslómester, Cid a remeteként élő Hold-próféta, és sorolhatnánk. Innentől vált szokássá, hogy épeszű polgár nem fedte fel valódi nevét. A királyok álnéven leveleztek, és a Fejedelem Földjére ráült az állandó nyugtalanság és szorongás.

A VI. Birodalmi Év legvégén a két királyság hadseregei is megindultak egymás ellen. Természetesen a szeretett királyát, és annak teljes rokonságát vesztett Torremor küldte az első hadüzenetet. A bosszúhadjárat sikeres volt, és a Birodalmi Év utolsó napján el is foglalta az eddig Hegyhont gazdagító a Fenyvest, Hegyhon pedig véres győzelmet aratott a Hullámzó Réten.

## Új Harcok, Új Módszerek

A VII. Birodalmi Év elején Baljic folytatta uralkodását Hegyhonban. Látványos politikai törekvéseivel feledtetni próbálta a tényt, hogy a Lidércgyűrű a nyakában lóg. Viszont minden éjszaka, ahogy éjfélt ütött az óra, a Lidérc felkereste őt, Baljic pedig komor hangon sorolta azok nevét, kik nem élhették meg a hajnalt. Baljic lépten nyomon csak ellenségeket látott maga körül, idegeit felőrölték az egymást érő merényletek. Egykori barátaitól is tartani kezdett, mindenhol csak az árulást sejtette. Így esett a Lidérc áldozatául egykori hű tanácsadója, Menion is.
A kormányzó politikai programjának bukásával lemondott a trónról, hogy renegátként hordozza tovább a Lidércgyűrűt. Őt Hegyhon trónján I. Enderzen követte. Eddigre viszont elfogytak az ismert nevek. Torremor és Hegyhon polgárai féltve őrizték valódi nevüket, Baljic pedig nem tudott mit mondani az őt éjszakánként kísértő Lidércnek. Ekkor jött rá, hogy ha a Lidérc nem kap nevet gazdájától, vaktában indul el az éjszakában, és a hozzá legközelebbi szerencsétlenek esnek neki áldozatul. Új fejezet kezdődött a Lidércháború történetében. Ettől a felismeréstől kezdve a fegyvertényt az jelentette, a gyűrűhordozót hol éri az éjfél, és kik vannak hozzá legközelebb. Baljic McToby, Hegyhon renegát kormányzója pedig vackot vetett magának a Torremort szegélyező sűrű bozótosban, hogy ne honfitársai lelkét ragadja el a Lidérc. Íme, így kergette a Lidércgyűrű Baljicot, hogy tróntermének baldachinos ágyából a bokor alatt a sárban hajtsa sekély álomra a fejét.

És ha már az álmokról esett szó: Varázs-álomba ringatta magát Torremor nagyhírű varázslója, **Caltus Lamellus** is, hogy megálmodhassa, merre rejtőzik minden torremori gyűlölt ellensége, Baljic McToby. Álmában pedig meglátta a bozótosban szunnyadó gyűrűhordozót, és így felfedve rejtekét, villódzó varázslatával halálra is sújtotta őt. Így lett a Lidércgyűrű második hordozója Caltus Lamellus.

Caltus Lamellus pedig halálra átkozta Hegyhon új királyát, I. Enderzent, kit Hero con Alír követett a trónon. Hero uralkodásának első napján hadüzenetet kapott, Torremor megtámadta az Kopjamezőt. Hero hadicselhez folyamodott, megpróbálta kikerülni a rettegett varázslóiról híres torremori fősereget, de nem volt elég tapasztalt ahhoz, hogy sikerrel végbe is vigye tervét. Seregét a Vadonban levadászták, és újabb uralkodó feje hullott porba. Herot követte a hegyhoni trónon Forma, ki fegyverszünetet kért Torremortól. Formát váltotta az uralkodásban I. Boroden, aki pedig megértő társat talált **I. Naraszin torremori királynő** személyében, és közösen úgy döntöttek, országaik békét kötnek, és népeik sokaságával közösen tesznek az átkozott gyűrű elpusztításáért.

Caltus Lamellus, kinek nyakában lógott a Lidércgyűrű, az Umbra rangos ismerőjeként tett szert hírnévre. Úgy döntött hát, leereszkedik a Homályba, és ott próbálja meg elveszejteni az ékszert. Ahogy átért, elvágta fonalát, mellyel leereszkedett, hogy a gyűrű ne juthasson vissza az élők világába. De számítása meghiúsult. Mert a gyűrű a csapdát észlelve lekerült a nyakából, és megduplázódva szökött vissza az Umbrából, hogy másnap reggel egy gyanútlan hegyhoni és torremori polgár nyakában kezdje újra az öldöklést.

A királyok tanácskozásának foganatjaként az így frissen gyűrűhordozóvá váló új polgárok kölcsönösen egymás neveit mondták aznap éjszaka az őket meglátogató Lidércnek, abban reménykedve, ez lesz a megoldás sanyarú sorsukra. Ám a két gyűrűből így négy lett, és immár négy polgár kényszerült éjszakáról éjszakára halálos ítéletet mondani.

## A Múlt Hangjai

Ezen a ponton Boroden és Naraszin felismerték, hogy a Lidérc nem másból, mint eddigi éveik minden gonoszságának emlékéből nyeri erejét. Így a népek közös varázs-szertartásra szánták rá magukat, és királyaik vezetésével összegyűjtötték minden ádáz gonoszságnak a szimbólumát, ami a Birodalmi Évek kezdete óta sanyargatta őket. A hegyhoniak szimbólummá formálták sorjában Szifrádot, az orkokat, Goggothot és a Káoszfa rémuralmát, míg a Torremoriak Cerberus rémületét és mindent, ami az ő királyságukat sújtotta a Birodalmi Évek alatt.
Az így összegyűjtött emlékeket pedig Mirendon várudvarán egy közös máglyára vetették, hogy ott égjenek el egyszer, s mindörökre. És amikor a tűz lángja vadul villogott, az akkorra négy gyűrűhordozó levette a nyakából a négy Lidércgyűrűt, és azokat is a tűzre vetették. A népek pedig örvendeztek, mert azt hitték, megszabadultak a Lidérctől. Nem is tévedhettek volna nagyobbat. A tűzben elégő gyűrűk nem a Lidérc pusztulását, hanem szabadságát okozták. Kiszabadult az ékszerekből, hogy új menedéket találjon magának az országok koronáiban.

## Következmények

Így ért véget az Első Lidércháború, és így vette kezdetét egy új korszak a Fejedelem Földjén, mikor az országok koronáinak hatalmával a királyok szava halálos ítéletet hordozott. A királyok által kinevezett nemesek, pedig ha egyetértésre jutottak egymással, szintén osztozhattak gyilkos hatalmukban. Szavukkal öltek, és senki nem csillapíthatta vérszomjukat, ahogy végtelen harcukat vívták a hatalomért.

Ez volt a Lidérc átka, a Lidércgyűrűk pusztulása után.