Ott Pastanaga

## El personatge

L'**Ott** és un personatge jugador del mon de Mirathil interpretat per **Isi Sánchez** durant la Pretemporada d'enrolats, quan un altre jugador va fer de **Dungeon Master** de forma temporal.

Actualment s'envia correspondència amb la seva amiga Aldara i la va avisar de que William Olka li seguia els passos. Gràcies a això també sabem que ha estat fent de mercenari a la zona de Les Terres Èlfiques.

## Aspecte

L'Ott és un mitjarol de cabells foscos despentinats i amb un cos entrenat. Porta una armadura de cuir amb una espatllera de metall i un cinturó a joc. La resta de vestimenta és negra i porta una caputxa que no acostuma a portar posada. A l'esquena porta una espasa ample sense baina, ja que es tant gran que no seria còmode treure-la. Porta unes cintes que li envolten les mans per agafar l'empunyadura de l'espasa de forma més estable. També te un arc i un parell d'espases curtes a cada costat de la ciuntra, a on també té tres bosses a on porta totes les seves pertinences. Té tres arracades a l'orella esquerra. Ah! I va amb unes sandàlies, que ja és molt per un mitjarol de poble.

## Història de rerefons

Nascut a una petita vila i fill de grangers n'**Ott** es passava els dies recollint collita, plantant... Tenia una família normal, a un poble normal amb uns amics i uns problemes normals. No va sofrir cap desgràcia, no va perdre a cap esser estimat ni patir cap crisi ni epidèmia a la seva vila. A **Vilapetita de la Calma** mai no passava res. Mai.

Amb el seu amic Nuux jugaven a ser guerrers, a lluitar contra dracs imaginaris i a robar pomes al mercat. Quan els enxampaven, que era la majoria de vegades, els hi feien demanar perdó i complir algun càstig avorrit. Tothom era horriblement amable a Vilapetita.

De vegades passava gent per la vila que anava a **Telduar**, la capital del regne, i paraven a la posada. Sovint els contractaven per acabar amb amenaces dels voltants, com per exemple una vegada que uns trolls havien estat robant les vaques d'una granja propera. Aquestes noticies no arribaven a la vila, així era com enganyaven a la gent per fer creure que vivíem en un món tranquil i benvolent. Aquella vegada n'Ott va seguir als guerrers contractats, els quals el van veure però no li van fer gaire cas.

Al arribar a un risc els trolls van atacar per sorpresa, no els esperaven fins a molt més endins del bosc. Segurament va ser casualitat, però dos dels tres guerrers van caure pel costat del camí i només va quedar un humà bastant escanyolit. N'Ott no sabia que fer, era evident que aquell petit homenet no podria derrotar als tres trolls, i menys amb aquella armadura de cuir de segona mà. Segurament els seus companys no havien mort però encara trigarien uns minuts en tornar a pujar... Això si no havien fugit! Les cames de n'Ott van anar més de pressa que el seu cervell i ja estava plantat al mig del camí. Els hi va llançar una pedra que va passar a molts metres d'ells i només un dels trolls va fer cas a n'Ott i va apropar-se a ell, reduint-lo contra un arbre. Ell va intentar calmar-lo i dir-li que “era broma” però el troll només veia un tros de carn que l'havia atacat. Va aixecar la seva destral rudimentària, n'Ott es va cobrir inútilment amb els braços... Quan de sobte el seu atacant va parar amb el braç alçat mentre del seu ventre emergia la fulla d'una espasa que l'havia travessat. Va caure mort a l'instant. Darrere del recent cadàver l'humà brandava **un gran mandoble ensangonat**. Amb un somriure li va estendre la mà per ajudar-lo a incorporar-se. Darrere seu els altres dos trolls estaven morts a talls d'espasa amb alguna extremitat separada del cos.

- *Vaja, gracies per la ajuda! No se si hagués pogut derrotar-los sol!* - Va dir l'home, tot i que n'Ott estava segur de que no havia estat cap problema per ell.

- *Els teus amics...*

- *Hahaha... Sunka! Tommy!* - Va cridar l'humà.

- *Sí, sí...* - Es va escoltar des del desnivell mentre la seva amiga nana pujava de nou al camí. - *Calla, no en parlarem.*

- *Veniu al poble, us convidaré a una ronda!* - va exclamar n'Ott sabent que devia gairebé 10 peces d'or a Juliette, la propietària de la taverna.

Un cop a la taverna li van estar explicant les seves aventures que el van deixar fascinat. Ell els hi va demanar que el portessin de viatge i la nana i l'altre humà van riure, però el menut, que es deia **Jhonnas**, no ho va fer. Li va dir que no fes cas al riure dels altres però que tot i així tenien raó, no era un lloc segur per l'Ott... Encara. Però havia d'entrenar, així que li va fer un regal. Portava una **espasa bastada** però per a l'Ott equivaldria a una gran espasa de dues mans.

- *Ara ets jove, però amb el temps viuràs les teves pròpies aventures... Si en vols tenir més d'una més et val entrenar-te... I buscar alguns amics.* - I es van acomiadar, deixant a l'Ott de nou sol a un avorrit poble de mitjarols.

Uns dies més tard va anar a la botiga d'en Hum, el sastre, i li va demanar una armadura. En Hum li va fer, però li va explicar a la germana de n'Ott, la qual va explicar-lis als seus pares. Van tenir una llarga discussió que va acabar amb n'Ott decidint marxar. Al dia següent va pujar a un dels carruatges que habitualment portaven la mercaderia a la ciutat i es va acomiadar de tothom: “*No m'has pagat l'armadura!*” va dir en Hum. “*Eh, encara deus 13 ors a la taverna!*” li va cridar la Juliette.

- *Tranquils, tornaré amb molts tresors! Us escriuré cartes! Fins aviat!*

Sense saber ben bé com va arribar a la ciutat però no tenia diners per pagar el viatge, així que es va amagar a un barril per que el conductor penses que havia marxat. Va notar com l'agafaven i no estava segur de quan seria un bon moment per sortir. Al final es va quedar adormit fins que un moviment el va despertar... Quin mareig! Va sortir del barril com va poder i es va trobar a una espècie de magatzem... A dins d'un vaixell! Glups.

1. ↑ Es van fer amics durant un viatge en vaixell i una lluita contra un monstre a Esmeralda