Сьомий окремий дивізіон спецпризначення 'Циклон'

## Історія появи

Єдиною причиною появи даного підрозділу, який за 'стандартними' вимогами чисельності особового складу навіть не повинен підпадати під визначення дивізіону, а скоріше вважатись спецбригадою (однак все ж числиться як дивізіон по причині комплектації виключно ульторійцями та оснащення наземною технікою нашого виробництва, що для спецбригад не є можливим), є факт скасування Екзархом так званого 'Протоколу-04' - затвердженого ще у часи Першого Екзархату набору правил та звичаїв ведення війни. Поки цей протокол діяв, він забороняв формування будь-яких військ, оснащених озброєнням, що могло б завдавати значних побічних руйнувань чи бути слабо контрольованим, а також власне саму розробку подібного озброєння. Однак, після скасування протоколу, цей напрям розвитку війська було відновлено, а певна кількість раніше репресованих за подібні дослідження формотворців та інженерів повернулися до роботи над своїми небезпечними проектами. Серед більшості менш виняткових вчених, які в основному займалися пошуками способів зняття конструктивно передбачених обмежувачів з певних зразків нашої зброї, виділився один формотворець - Заер'кан М'Хабер, який запропонував створити та розвивати цілком новий напрям війни, а саме - масове застосування небезпечних рідких та газоподібних речовин проти живої сили та укріплень противника. Він вже мав певні напрацювання у цій галузі (за що, власне, і був колись засуджений - випробовував вищезгадані речовини на 'носатих', і якщо спочатку на те закривали очі, то після десятого винищеного села тодішні радники вирішили все ж прибрати не зовсім адекватного експериментатора), на основі яких і зібрався створити серійні зразки зброї, що працювала б за таким принципом. Ця пропозиція зацікавила Генштаб, через що опального формотворця було повністю амністовано та забезпечено усіма необхідними ресурсами. За пів року подальших експериментів (як вдалих, так і не надто), ним були представлені у достатній кількості випробувані та готові до серійного виробництва зразки піхотного озброєння та захисту, а також проекти й прототипи наземної техніки. Експертна комісія була вражена могутністю нової зброї, однак звернула увагу на те, що усе військо оснастити подібними зразками не вийде через те, що особистий захист, необхідний бійцям при користуванні цією зброєю, є доволі специфічним та складним у виробництві. Через це, комісія постановила зібрати окремий підрозділ, який буде повністю оснащений цими новими розробками та застосовуватиметься на найнебезпечніших ділянках фронту. Особовий склад набрали достатньо швидко - серед постраждалих внаслідок атаки сил хаосу на Арк-Штальхельм, колишніх в'язнів, а також бійців Альфа-легіону, який підпав під незначне скорочення, знайшлося достатньо бійців, що висловили бажання воювати у підрозділі зі значно підвищеними шансами загибелі. Однак, виникла проблема з командувачем - ніхто з чинних Воздаятелів, чи навіть паладинів, не надто хотів керувати загоном, зібраним в основному з психічно нестійких бійців, до того ж оснащених вкрай небезпечним озброєнням. Проект вже думали згортати, однак не врахували один фактор - непомірний фанатизм самого Заер'кана, який, дізнавшись про потенційний крах його задумів, раптово явився на курс підготовки паладинів, посилаючись на розкопану ним якусь давню поправку часів Останнього хрестового походу, що довзоляла вищим рангам науковців претендувати на дане звання при умові проходження підготовки терміном у шість місяців. Однак, і тут фанатичний вчений здивував навіть інструкторів-ветеранів, виконавши усі необхідні нормативи вже на другий місяць навчань. Хоч і не без сумнівів, йому таки було присуджене відповідне звання, що давало те-саме право на командування. Відтепер, ексцентричний творець хімічної зброї особисто веде свій підрозділ у бій, мотивуючи це тим, що нема кращої лабораторії за поле битви.

## Особовий склад та спорядження

Дивізіон нараховує сотню ульторійців, які входять у дві псевдо-фаланги по 25 бійців в кожній (бо повноцінна фаланга має містити як мінімум 50), та чотири декси, два з яких виступають у ролі допоміжних з'єднань та налічують по 15 осіб, а ще два оснащуються бронетехнікою та складаються з її екіпажів (по 5 одиниць техніки та 10 осіб на декс). Загальне захисне спорядження у всіх бійців однотипне та представлене силовими обладунками типу Мк.3ᛟ з керамічної пласталі та арканіту. На відміну від 'стандартної' версії, яка в основному застосовується у Корпусі Віндікаріо, призначені для сьомої бригади обладунки мають сильно видозмінену лицьову маску - її фільтри здатні впоратись навіть з варп-кислотою, убезпечивши власника від розчинення при контакті з цією вкрай небезпечною субстанцією, не кажучи вже про абсолютний захист від усіх інших газів, кислот, отруйного пилу та інших шкідливих сполук.

Бійці псевдофаланг озброєні в основному важкими реактивними молотами для ближнього бою і геоплаземенними гвинтівками для дальнього (на відміну від широко відомої електро-плазми, яка виникає під час складного процесу перетворення звичайного струму, геоплазма є нещодавнім відкриттям, а її джерелом слугують енергетично-активні мінерали земної товщі, які при обробці за схожим з електрикою принципом перетворюються у зелену густу високоенергетичну субстанцію, що за властивостями доволі схожа на електро-плазму, однак менш схильна до вибухів та більш 'агресивна' по відношенню до органіки). Також використовуються газові гранати - попри те, що 'готувати' поле бою до наступу 'Циклонів' мають бійці дексу або спецтехніка, у деяких випадках це не є можливим, і тоді газифікація лінії зіткнення стає завданням самих бійців, в чому їм і допомагають ці гранати.

Декс газівників складається з 15 бійців, чиїм завданням є вищезгадана підготовка бойових умов для максимальної ефективності 'Циклону' та, відповідно, максимальних завад противнику. Вони оснащені цілим спектром різноманітних бойових речовин, які застосовуються шляхом стрільби з мінометів або короткоствольної 'класичної' артилерії (по факту, декс газівників - єдиний підрозділ, що взагалі застосовує цю застарілу технологію, так як більш звична нашому війську енергетична, рейкова або реактивна артилерія не підходить для таких задач, а допотопні ствольні гаубиці, винайдені іншими расами - більш ніж). Самі ж речовини варіюються від більш-менш безпечних димоутворювальних, які унеможливлять ворогам будь-яке орієнтування (і ніяк не завадять бійцям підрозділу, так як ульторійці без проблем бачать енергію живих істот), до більш потужних задушливих, паралітичних та їдких газів, а також найпотужнішого 'аргументу' при взятті важких укріплень - варп-кислоти. Окрім артилерії, газівники мають і особисту зброю - в основному це кислотомети, зроблені за зразком одного з більш-менш стабільних ферратських аналогів, ті ж газові чи димові гранати для більш оперативного розгортання та геоплазменні пістолети для самозахисту.

Декс метеотворців містить півтора десятки цих вкрай запотребованих в усіх військах спеціалістів, однак в даному випадку їх присутність зачасту критична - більшість газів вкрай схильні до розповсюдження виключно 'природним' шляхом - тобто, за напрямом вітру. Через це, будь-яка потенційно безпрограшна операція могла б обернутись повним провалом через це мінливе погодне явище, якби не старання бійців цього дексу, задачею яких і є забезпечення ідеально відповідної для ведення наступу погоди над лінією зіткнення. Вони оснащені чотирма пересувними розрядниками, 'зони покриття' яких вистачить на кілька квадратних кілометрів повністю контрольованої погоди, а енергоспоживання цілком забезпечується низькоенергетичними батареями, бо найбільш 'ненажерливою' функцією цих установок була можливість виклику потужних гроз, яка в даному випадку не є запотребованою та, відповідно, відключена. Майже завжди, єдиним завданням метеотворців є забезпечення правильного напряму вітру - однак, бували випадки, коли формація дощових хмар також була потрібна, викликаючи кислотні дощі над полем бою. Особисте ж спорядження представлене сфокусованими розрядниками (зброя середньої дальності, що 'стріляє' снопами електричних розрядів) та вбудованими у наплічники газогенераторами, які створюють навколо метеотворця поле непридатного для дихання неотруйного газу, через що вступити у ближній бій з ними доволі проблематично.

Останні два декси являють собою бронетехніку дивізіону, яка представлена експериментальними версіями класичного ландраумпанцера - а саме, газенпанцерами, що оснащені спеціальною гарматою-розпилювачем, яка окрім безпосереднього випуску газу ще здатна стискати його до стану бронебійних зарядів, та двома балонами з потужним паралітиком або варп-кислотою. Кожен такий декс налічує п'ять газенпанцерів, які керуються двома членами екіпажу та здатні вести вогонь на відстань до кілометра.

Перший з цих дексів споряджається більш стандартними бойовими газами, зокрема паралітичними або задушливими, і ці газенпанцери часто використовуються безпосередньо для підтримки дексу газівників (бо значно мобільніші та накривають більші зони), або ж у якості резервного засобу придушення підкріплень противника з інших напрямів.

А от останній декс дивізіону має усі свої газенпанцери заправленими варп-кислотою, і призначений для екстрених випадків, як-то прорив потужних укріплень чи руйнація важливого ворожого поселення. Зазвичай ці машини стоять у резерві та не беруть участі у прямих зіткненнях, однак у випадку потреби, їх запасів кислоти вистачить для повного повороту битви на користь бійців 'Циклону'.

Попри можливі думки щодо вразливості газенпанцерів перед будь-якою бронебійною зброєю, не варто їх недооцінювати - через потребу довготривалого зберігання та безпечного для екіпажу випуску вкрай небезпечних речовин, арканітова броня цих машин здатна тримати удар не гірше серійних панцерів передньої лінії у інших підрозділах, а встановлені на даху легкі спарені рейкові гармати типу 'Мах' впораються з будь-якою бронетехнікою противника в радіусі враження.

Командувач Заер'Кан споряджений ідентично бійцям псевдофаланг, однак його зброя суттєво модернізована - так, ударна частина його реактивного молота виконана з пластини стиснутої до твердого стану варп-кислоти, через що прямого влучання цим молотом не переживе жоден обладунок, а замість геоплазменної гвинтівки він має експериментальний випромінювач, який створює вузький потік заряджених частинок, які іноді трапляються в природі у певних мінералах (зокрема, граніті) та при концентрованому випроміненні є вкрай шкідливими для будь-якої органіки, при цьому ігноруючи будь-які обладунки крім тих, що виконані з екрануючих матеріалів. Також на відміну від рядових бійців, він має наплічники метеотворця, що створюють непридатне для дихання поле повітря навколо нього.

## Формація, тактика й призначення

'Циклон' в основному застосовується 'проти тих, кого не жаль' - тобто, таких ворогів, чия масова і абсолютно негуманна загибель не викличе серйозних дипломатичних проблем з іншими расами. Однак, не виключена і ключова роль дивізіону і у загальній масштабній війні проти живих, якщо така коли-небудь почнеться. Станом на тепер, задачі підрозділу - знищення потужних культів хаосу на людських землях та залякування тих, хто вагається у своїй праведності та допускає думки приєднання до подібних культів.

Дивізіон активно застосовує тактику лобових ударів з переважаючими силами, в ході яких псевдофаланги йдуть уперед на ворожі укріплення, попередньо обстріляні димом та газом з артилерії газівників, що розміщаються на височинах навколо планового району прориву, якщо дозволяє рельєф, якщо ні - в хід йдуть газенпанцери, які виїжджають на відстань прямого ураження та розпилюють свої запаси, вкриваючи лінію зіткнення смертельним туманом. В тилу зосереджений декс метеотворців, які формують сприятливий вітер для наступаючих загонів. Єдиний недолік підрозділу - а саме, посередня ефективність на дальній дистанції, повністю нівелюється використанням диму та газів, які унеможливлюють ворогам ведення прицільного вогню та дозволяють бійцям без проблем дістатись на відстань ураження геоплазменних гвинтівок або й взагалі ближнього бою. Якщо виникає потреба пробити серйозне багаторівневе укріплення, або вибити ворогів з міста, в якому ті добре орієнтуються - в бій вступає резервний декс газенпанцерів, споряджених варп-кислотою, які повністю дематеріалізують 'проблемну' споруду чи їх комплекс.

Екзархат використовує 'Циклон' лише у екстрених випадках, коли необхідно стерти з лиця планети якихось конкретних ворогів, не рахуючись з наслідками. Щоправда, підрозділ періодично застосовується у менш масштабних кампаніях, направлених проти окремих незалежних культів, причому доволі ефективно.

## Бойовий досвід

**ГРИФ СЕКРЕТНОСТІ БУДЕ ЗНЯТИЙ** ==*НЕДІЙСНА ДАТА*==

## Традиції та символіка

Постійна робота з небезпечними речовинами, насторожене ставлення решти армійських підрозділів та загалом не завжди повна психічна урівноваженість бійців дивізіону (враховуючи, з кого він був набраний) лишили помітний відбиток на традиціях цієї формації. Вояки 'Циклону' зазвичай небагатослівні (в чому можуть посперечатись навіть з альфа-легіонерами), не схильні до будь-яких проявів співчуття, сприймають смерть як невідворотню істину та загалом складають гнітюче враження на інших ульторійців, і тим більше - на інші раси. Доволі часто декорують свої обладунки навісними елементами чи малюнками, в якості теми котрих переважають черепи, кістки, стилізовані потоки зеленого вітру чи сполохи такого ж вогню. Більшість цих символів знайшли відображення на гербі підрозділу. Також популярним є зображення двох схрещених кіс, яке бійці часто малюють на наплічниках. Лицьові маски часто стилізуються під той же череп, хоча деякі надають перевагу дзеркальній гладкій поверхні, явно надивившись на подібні елементи спорядження ордену Грані. Екіпажі газенпанцерів фарбують свої машини у темно-зелений камуфляж та активно застосовують власний символ, у вигляді чорної трапеції з жовто-зеленою косою свастикою на ній.

Попри те, що бійці дивізіону не схильні до застосування вербального елементу під час атаки (який у інших підрозділах а також арміях решти держав іноді проявляється у вигляді бойових кличів), були помічені випадки висловлювань, адресованих решткам знищеного ворога. В основному це фрази на зразок "ᚨᛋᚺᛖᛋ ᛏᛟ ᚨᛋᚺᛖᛋ" (Прах до праху), або "ᛏᚺᛖ ᛖᚾᛞ ᛋᚺᛁᚾᛖᛋ ᚢᛈᛟᚾ ᚢᛋ" (Кінець сяє над нами). З цього можна зробити висновки, що воїни 'Циклону' вважають себе передвісниками невблаганного кінця усіх світів, який так чи інакше настане. Дане вірування є доволі неоднозначним з точки зору офіційного культу Вогню, однак той факт, що будь-які хаосити відверто бояться цього самого 'Кінця', слугує достатнім виправданням у очах капеланства.