Diskusiona stranica: Soni je svojim očima video ubistvo Fanučija

U jednom trenutku, kada je još tinejdžer, šesnaestogodišnjak, kada ga uhvate u pljački banke,

mladi Soni se ne plaši policije,
zna da će ga, uz povlačenje par konaca marioneta, izvući iz buvare.....nego reakcije svoga oca. Vito, inače uvek jako smiren (živce je Soni nasledio od Vitovog brata Paola, koji je takođe mlad napunjen olovom), i više puta savetuje svoje sinove da se ne daju besu i emocijama,

nego da se ugrizu za obraz (verovatno su mu zato obrazi onakvi hehe) i izbroje do deset pre nego što odreaguju ili donesu odluku, je po prvi put u životu pobesneo. Jer je hteo da svoje najmilije skloni od tog života u koji je on bio prinuđen da uđe. Decu nikada nije tukao, ali je Soni dobio takvo ribanje (uvredama), da će ga zauvek zapamtiti.

Međutim, taj njegov temperament, koji je nasledio od babine porodične strane, kao i kovrdžavost, nije mu dala da prećuti. Čak ni svom ocu. Prosto je izletelo iz njega "A ti si, kao, bolji? Hoćeš da znaš? Video sam te kako ubijaš Fanučija".

Don je bio zgranut. Kako, kad, gde?

Prvo - kad? Santino je tada imao samo 5 godina. I kao što se sećate sedeo je na stepenicama sa majkom i braćom. Na proslavi Procesije Sv. Roka (Sveti Roko je zaštitnik od kuge, koje se Sicilijanci izuzetno plaše, jer je u nekoliko navrata zamalo pokosila 100% njih), kip sveca se nosi ulicom, visoko, tako da je moguće da ga je Soni video na krovu zgrade

odakle je osmotrio da li Fanući ulazi sam u svoju zgradu dok je gledao kip. Iako je pazio da ga niko ne vidi. Možda su ga i drugi videli, ali otkud oni znaju šta on traži na krovu. Možda živi tu. Vidimo da tamo ima veša, vidimo čak i neku devojčicu na terasi ispod, kako gleda procesiju. Sama.

U Maloj Italiji je to sasvim normalno. Cela četvrt je kao neka velika porodica. Doduše neki su izrabljivali porodicu. Ali nije bilo ništa neobično da dete samo odluta dva tri bloka okolo... i vidi ubistvo recimo (kao u filmu Priča iz Bronksa kad isti DeNiro glumi oca, svog oca iz pravog života, što znači da je i on sam video ubistvo kao mali, kao dete koje ga glumi).

U ovom slučaju, to je bilo zapravo direktno preko puta gde su sedeli, Vito nije mogao da zna gde su, on je bio u poslastičari, sa Crnorukcem Donom (scenom je inspirisan Džordž Lukas da napravi dijalog između Džabe Hata i Hana Soloa) .

Onaj što stoji na vratima pre nego da Vito uđe u poslastičaru ne znamo da li je Fanučijev telohranitelj ili samo vlasnik radnje, i da li je izašao ispred da pazi da ih niko ne ometa, ili da ne bi slušao šta pričaju. Ili jednostavno da bi pratio svetkovinu (ista takva svetkovina, samo za svetog Januarija, se može videti kada ubijaju Džoija Zazu). Tako i znamo gde je Vito izašao. Verovatno ga je, isto kao i njegov sin Majkl mnogo godina kasnije, pitao gde je ve-ce, mada nisam siguran da su ih lokali tada sanitetski imali, jer šta će ti, kad svi žive par zgrada odatle, mada nisam siguran ni da su ih u stanovima imali, eventualno neki zajednički, izašao kroz prozor, popeo se uz oluk na krov dva sprata, najviše tri naviše, pogledao na brzinu da li ide kući ili možda u neku novu štetu, i krenuo da preskače s krova na krov, dve zgrade odatle, koliko možemo da ispratimo. Malo ispred....crkve Sv. Roka ili šta je već ono gde se pali vatromet i kite pare.

Baš tu vidimo i Tesija i Klemencu kako skidaju kape u znak poštovanja pred povorkom. Zašto oni nisu sklonili Sonija, da ne gleda? Ah, tačno, oni nisu imali pojma šta će Vito da uradi. Oni su se, naročito Klemenca, Tesio je kao i uvek ravnodušan, ili još tad planira izdaju, uplašili šta će Fanuči da im uradi. Možda se zato i krste, kada vide Dona preko puta. A nisu pohitali da vide kako im je prijatelj? Možda ga tabaju u poslastičari. Baš ih briga. Samo na svoju zadnjicu misle. Možda je kod njih prekoputa otrčao Soni, pa Karmela nije brinula (možda je Soni Tesiov, mala šala). Don ih nije ni prepoznao, niti je pa sumnjao da ga mogu ubiti, samo je prošao pored njih. Možda je tu privukao pažnju malog Sonija, a ova dvojica nisu zapazila, uplašeni, da je dečak otišao od njih.

Bio je sav u belom, zlatan zub, svi su mu se klanjali. A video ga je i da kači pare, koje je uzeo od oca mu pre samo par minuta. Možda se ponadao da je i on neki svetac. S obzirom da se zove Santino. Da će mu zadenuti koji dolar. Fanućiju, matorom a i lenom, treba dobrih 6-7 minuta da se popne na drugi sprat (treći ako računate duboko prizemlje, ali to ionako nije bilo stambeno, nego radnje), tako da je moguće da ga je mali Santino stigao, stepenik po stepenik. Verovatno je stigao do drugog odmarališta, i tu zastao kad je prepoznao tatu. Možda je mislio da se igraju žmurke.

Verovatno ništa od toga nije shvatio, jer je ionako Vito prigušio pucanj, i peškirom i vatrometom, a do onog pucnja u usta je mali Soni već verovatno istrčao. Ne zbog straha, nego da što pre vidi vatromet. I otrčao pravo kod njih. Kod svoje mamice.

Karmeli su obe ruke zauzete decom. Dvogodišnji Fredo bi već trebao da hoda, što je ustvari još opasnije jer on ne bi umeo kao Soni da se vrati nazad, ali izgleda da još nije ni prohodao, vazda je bio bolešljivo dete. Tako da nije ni mogla da pazi sad i na Sonija. Otišao, vratio se, pa šta.

Oca ni da pogleda. Da li ga se plaši, ili mu je nešto ljut? Ponavljam, verovatno nije ništa shvatio šta se dešava, do tek mnogo godina kasnije. Verovatno nije shvatio ni zašto su išli na Siciliju.

Od porodice moraš sakriti šta si sve uradio, na šta te je sve život naterao, od rođenja, pa i pre rođenja (Vito je deo višedecenijske borbe svoje porodice, videti Garibaldince, Sicilijanske Fašije, Salvatorea Đulijana i Teranove), ali je hteo bar svoju decu da poštedi. Kao i Majkl 60-tak godina kasnije. Ali ne može to tako.