Коло чаклунів

**Коло чаклунів** — могутня всесвітня організація, що опікується навчанням чаклунів у всьому Тедасі. На півдні нею з прадавніх часів повновладно керує Церква, якій у цьому допомагає Храмовничий орден — їх сторожа й наглядачі. В імперії Тевінтер Кола чаклунів підпорядковуються можновладним Магістрам, які, у свою чергу, користуються допомогою Імперського храмовничого ордену.

## Принципи роботи

Коло має повне право забрати дитину, в якої помічено магічні здібності (зазвичай це трапляється у віці від 4 до 14 років), з будь-якої родини, незалежно від соціального прошарку. Якщо діти з дворянських чи королівських сімей потрапляють до Кола чаклунів, вони втрачають право на спадщину, тобто, на всі титули та власність родини.

Коли Коло приймає нових чаклунів до своїх лав, ті мають пожертвувати кілька краплин своєї крові Першому чародію: той поміщає їх у філактерію. Усі філактерії зберігаються в Колі під охороною храмовників та заклять, і доступ до них мають лише Перші чародії та храмовники. Таким чином храмовники втримують чаклунів під контролем та мають можливість за необхідності відстежити втікачів, користуючись їхньою кров'ю.

Якщо чаклун навмисно зашкодив чи вбив когось та саме після та/або внаслідок цього потрапив до Кола, зазвичай їх ув'язнюють і тримають під вартою доти, поки не вивчать цю справу. Після з'ясування обставин храмовники приймають рішення щодо долі ув'язнених: їм можуть дозволити залишитися в Колі та навчатися з іншими під наглядом, впокоїти - або вбити.

Відтоді дітей вважають учнями в Колі: їх виховують та навчають старші чаклуни, допоки ті не дорослішають. Тоді перед учнями стає вибір: вони мають або успішно пройти крізь Терзання, або погодитися на Впокоєння. У той самий час у Тевінтері, на відміну від інших країн, навчання в Колі не обов'язкове - більш того, це неабиякий привілей, бо, в Імперії, Кола вважаються престижними академіями, а не тюрмами для чаклунів.

Кола чаклунів зазвичай розташовані у важкодоступних і віддалених краях: сторонні не мають та, зазвичай, не можуть так просто туди потрапити. Формарі - єдині представники Кола, що не уникають звичайного народу та зовнішнього світу: вони часто живуть та ведуть торгівлю у великих містах.

   Коло чаклунів намагається зберігати політичний нейтралітет: надмірне втручання у справи "назовні" може привернути до них небажану увагу Церкви, яка без вагань жорстко душитиме подібну ініціативність. Допомога чаклунів у боротьбі з Мором є, можливо, одним-єдиним винятком із цього правила. Тим не менш, Коло традиційно заплющує очі на поодинокі випадки, коли їх представники допомагають тій чи іншій стороні конфлікту: чи то просто на знак увічливості, чи то намагаючись зберегти дипломатичні стосунки з усіма водночас та втриматись між двох вогнів.

Колегія чаклунів - рада Перших чародіїв із усіх Кіл Тедаса (за винятком Тевінтера) - зазвичай збирається у Камберленді, в Неваррі. Там обговорюють політичну стратегію Кола та обирають нового Майстра-Чародія.

Те, яким буде в Колі повсякденне життя чаклунів, залежить від того, до якого саме Кола вони належатимуть. Багацько потрапляють туди, маючи вже обмаль власних речей: зазвичай усе доводиться полишати в минулому. Тут їм видають стандартні ученицькі мантії, надають житло та їжу, а також навчають. Утім, до цього всюди підходять по-різному. У Ферелденському Колі чаклунам щотижня дозволяли займатися на свіжому повітрі, хоча й під наглядом - доти, поки один чаклун не скористався тією можливістю й не втік. На відміну від Ферелдену, Кірквольське Коло - це зовсім інша справа: як відомо з декількох джерел, там чимало чаклунів та впокоєних довго зносили статеву наругу від храмовників. Хтось, зрештою, не витримував тиску й страждань, намагаючись скінчити життя самогубством та стрибаючи з величезної висоти.

Тим не менш, усі Кола мають і спільні риси: учні живуть у гуртових кімнатах (від 6 осіб) та навчаються маленькими групами. Їх навчають Чародії. Учням не дозволяють підтримувати зв'язок із будь-ким поза Колом, навіть із родиною; іноді їм дозволяється користування поштою - однак це, знову ж таки, залежить від конкретного осередку та його правил. Їх життя проходить у вченні та дослідженнях різних шкіл магії та алхімії.

Торгівля Формарі підтримує існування Кола фінансово: вони продають товари та послуги - ті, що їм дозволено продавати. Рішення стосовно цього приймають місцеві Перші Чародії, що опікуються матеріальними потребами свого Кола та всієї його фортеці; вони визначають ціни для Формарі.

Церква рішучо не схвалює романтичні стосунки між чаклунами, втім це не зупиняє їх від того, що закохуватись та тримати свої романи в таємниці. Якщо ж від такого союзу народжуються діти, вони вважаються такими, що належать лише Церкві. Якщо діти успадковують магічні здібності (як це трапилося з Рісом), їх відправляють до іншого Кола чаклунів, подалі від батьків. Церква усіма способами перешкоджає формуванню родинних зв'язків між чаклунами в межах одного Кола. Любовні стосунки між чаклунами та храмовниками офіційно заборонені правилами, проте відомо, що вони все одно трапляються. Тевінтер не має таких правил, адже магія та сімейні відносини нерозривно пов'язані одне з одним. Тим не менш, у тевінтерських Колах встановлена чітка ієрархічна система, в якій соціальний статус чаклунів базується, по-перше, на приналежності до можновладної родини, і, по-друге, на їх успіхах у навчанні, які напряму залежать від їх магічних здібностей.

Коло чаклунів сприймається неоднозначно як самими чаклунами, так і звичайними людьми: хтось вважає, що ув'язнювати чаклунів у Колі - несправедливе й упереджене переслідування та порушення їх прав, дарованих їм Творцем. Інші кажуть, що це - лише неминучі й необхідні жертви заради захисту всього народу від небезпек, що несе із собою магія, та захисту чаклунів від упереджень зовнішнього світу та від самих себе. Незважаючи на численні обмеження, що діють у Колах, це не система рабства, та й самі чаклуни, хоч і не "вільні", не належать Церкві й не примушені їй служити. Одначе, беручи до уваги численні наступи на особисті свободи, такі, як утримання від вартою у віддалених фортецях невизначену кількість часу, Коло майже нічим не відрізняється від тюрми. За законом, кожне Коло має поважати певні права й свободи чаклунів — утім цих правил не завжди й не всюди повноцінно дотримуються через туманність, неузгодженість та катастрофічну незбалансованість системи: слабодухий Перший Чародій, що не в змозі захистити права свого Кола, храмовники й священники, що зловживають своєю владою, хабарництво... Усе це може серйозно зашкодити організації.

## Історія

До того, як Тевінтер став імперією, там правила династія королів. Задовго до того, як з'явилася Церква, існувало Коло чаклунів — згуртування чаклунів у кожному місті. Чини, якими наразі послуговуються Кола (Чародій, Старший Чародій, Перший Чародій), усі зародилися тут. Саме в Колах наймогутніші чаклуни вивчали магію та тренувалися.

До заснування Церкви та початку Божественної Ери в Тедасі панував справжній хаос. Скінчився Перший Мор, Імперія розпалася після Походу Андрасте, й, незважаючи на те, що вчення про Творця набували популярності, чаклуни крові та культи Старих Богів були дуже поширеними. Приблизно у -100 Прадавньої було засновано Інквізицію — члени цього умовного угрупування були ревними андрастіанцями. Ця організація мала на меті захищати народ від тиранії чарів, якого б вигляду вона не набувала: чаклуни крові, Гидь, культисти чи єретики. Вони прочісували землі у пошуках таких загроз; часто кажуть, що то були темні часи терору. Інші ж кажуть, що історики змальовують їх у поганому світлі, бо їх неупереджені розслідування та навіть судочинство, що захищали як чаклунів, так і звичайних людей, були незручними для багатьох впливових угрупувань. За цими свідченнями, ця організація вже тоді називалася Шукачами істини, а наймення "Інквізиція" було лише принизливим прізвиськом.

Під час Другого Мору, імператор Орлею Кордилій Драккон І запросив допомогу чаклунів та дозволив їм користуватися чарами у повну силу в боротьбі з темнородами. Їхня допомога виявилася незмірно цінною у багатьох битвах, і завдяки таким воєнним успіхам їх стали поважати — достатньо для того, аби почати переговори про розширення повноважень та певну незалежність. У 1:20 Божественної Церква та Інквізиція підписали Неваррську угоду, яка передбачала утворення Кола чаклунів, яке мало регулювати використання чарів та повноцінне навчання магії у всьому Тедасі. Було також створено Храмовничий орден, який мав ловити чаклунів, що відмовлялися приєднатися до Кола, та наглядати за чаклунською спільнотою. Третьою заснованою організацією стали Шукачі істини, які мали викорінювати корупцію.

Позаяк чари були джерелом влади Тевінтерської імперії, коли новостворена Церква стала панівною силою у світі, чаклування опинилося поза законом. Чари крові потрапили під повну заборону, а тих, хто користувався будь-якою магією, ув'язнювали. Спершу Церква тримала чаклунів під вартою, та їх обов'язком було кожного дня запалювати вічний вогонь у кожній церкві Тедасу, не маючи права використовувати будь-які інші чари. Тому, коли чаклуни Катедрального Собору підняли бунт — це не стало несподіванкою, адже магам було дозволено користуватися своїми силами лише для найбанальніших побутових речей. На знак протесту у Катедральному Соборі чаклуни загасили всі священні вогні. Здивувалася непокорі чаклунів лише Пресвята Жриця Амброзія та майже оголосила Величний Поход на свій власний собор, проте підлеглі храмовники вмовили її відмовитися від цієї ідеї. Після цього інциденту та переговорів установилася традиція, за якою Кола було вислано та ізольовано від звичайного людського світу у віддалених фортецях, де вони могли вивчати мистецтво чарів подалі від суспільства та Церкви.

## Участь у сюжеті

**"Тепер із нами йде ще й собака, а Алістер все ще найтупіший у команді."**  *— Морріґан.*

*В цьому розділі є спойлери до Dragon Age: Початок.*

Згідно з давніми договорами, Коло має зобов'язання перед Сірими Вартами — допомагати їм у боротьбі з Мором, коли б той не настав. Утім, коли Варт дістається твердині Кінлох, то дізнається, що Вежу заполонили Гидь та демони, а храмовники на чолі з Лицаром-Командором Ґреґором уже готові навіть до того, аби задіяти Право на Ліквідацію. Варт може врятувати Коло, і в цьому випадку чаклуни доєднаються до нього у боротьбі Архідемоном; Варт може також обрати бік храмовників у цьому конфлікті та виконати Ліквідацію, скориставшись Правом — і вбити всіх ще живих чаклунів Вежі.

Наприкінці гри Варт-чаклун може також попросити короля або королеву (чи обох) про надання Колу незалежності у винагороду за свої заслуги.

**"Я не прагну володарювати над своїми братами. Я лише хочу розбити їх кайдани."**  *— Архітектор.*

*В цьому розділі є спойлери до Dragon Age: Пробудження.*

Якщо Винн пережила події П'ятого Мору, вона розкаже Варту-Командору про те, що Колегія чаклунів скоро збереться в Камберленді, аби розглянути пропозицію Лібертаріанського братства про отримання повної незалежністі від Церкви та самоврядування. Вона попрохає Варта-Командора знайти її колегу, Інес Арансію — поважну чаклунку, яка, як сподівається Винн, стане голосом розуму.

**"Лише падаючи, ти з'ясуєш, чи вмієш літати."** *— Флемет.*

*В цьому розділі є спойлери до Dragon Age ІІ.*

У 9:31 Дракона Коло Старкгевена було зруйновано у пожежі: кілька його членів утекли на південь, але там багатьох із них упіймали та відправили до Керкволльської Тюрми (Кола, що розташоване в ній).

Умови життя в Тюрмі стають гірше й гірше під командуванням Лицар-Командор Мередит Станнард. Чаклунів замикають у камерах, їм не дозволяють звертатися до суду та впокоюють за найменшу провину. Із допомогою місцевих жителів, збіглі відступники організовують чаклунське підпілля, яке допомагає магам утекти з Тюрми та переховатися десь у далечині, де храмовникам буде важко їх відшукати.

У 9:37, Лицар-Командор Мередит задіює Право на Ліквідацію керкволльського Кола після того, як відступник Андерс підірвав Церкву Керкволла. Гоук може обрати: допомогти чаклунам — або допомогти храмовникам із Ліквідацією Кола.

### Dragon Age: Asunder

Після Керквольського повстання у 9:37 Дракона внутрішня напруга в Колах зростає. Майстриня-Чародійка Фіона ініціює голосування щодо повного відділення від Церкви, але Колегія чаклунів блокує ці намагання: Винн переконує їх не поспішати та проявити обачність.

Більше року потому громадськості стало відомо: Шукачі Істини приховували те, що Ритуал Впокоєння можна відвернути. Після цього Майстриня-Чародійка Фіона ініціювала нове голосування у Білому Шпилі. Верховний Шукач Ламберт розпустив їх нараду ще до того, як вони встигли проголосувати; спалахує бій. Фіона та численні Перші Чародії втікають до Річища Андорала, де проводять нове голосування та цього разу одностайно голосують за відділення від Церкви та, тим самим, розпускають усі Кола. У відплату Верховний Шукач Ламберт анулює Неваррську угоду і, таким чином, Храмовничий орден також відділяється від Церкви; це стає початком Війни чаклунів та храмовників.