Kazandor

A Fejedelem Földjének VIII. Birodalmi Éve javarészt a Második Lidércháború csatáival zajlott. A szemben álló uralkodók, a hegyhoni Taron con Alír és a torremori **Lálah Crédil**, majd utódja **I. Antianarra** ütközetből ütközetbe vezényelték hadseregeiket. Nappalonként a vidék minden szeglete csatatérré vált, éjszakánként pedig orgyilkosok lopakodtak a királyságok határában.

A hadvezérek árnyékában két varázsló tevékenykedett. Torremorban **Caltus Lamellus** lett I. Antianarra legbizalmasabb tanácsosa, míg Hegyhonban a zerungonita tanokat valló Symachus volt Taron con Alír jobb keze. Symachus erejét és megbecsülését is mutatta: sokan a népből úgy hívták őt: **Az Őrző**. Caltus Lamellus neve pedig ismerősen csenghet azoknak, akik ismerik az Első Lidércháború történetét, hiszen a torremori fővarázsló már akkor fontos szerepet játszott a királyságok sorsának alakításában.

Kazandor története e két varázsló története.

## Háborúk, Koronák, Rituálék

A Második Lidércháború napjaiban Symachus bölcs tanácsai és támogatása elengedhetetlenné váltak Taron király számára. Feltétel nélkül megbízott a varázslóban, Symachus pedig számtalanszor rászolgált a király bizalmára. Ám ahogy a háború vége közeledett, az Őrző új célokat tűzött ki magának. Feltett szándékává vált, hogy a koronában bujkáló Lidércet térdre kényszerítse, és elnyerje hatalmát sajátjának. Symachus hazugságot ötölt hát, és elhitette Taron királlyal, hogy minden erejével azon dolgozik, hogy a Lidércet kiűzze a hegyhoni koronából. Taron hitt tanácsosának, és rendelkezésére bocsájtotta az varázslatos ékszert.

Symachus miután hazugságával sikerrel járt, munkához látott. Éjnek évadján mágiájával felnyitotta a koronát, hogy párbajra hívhassa a Lidércet. Ám a Lidérc hatalma mérhetetlen földi halandók számára, és az Őrző éppen csak meggyengíteni volt képes a gyilkos szellemet. Bár azon az éjszakán Symachus kudarcot vallott, azt elérte, hogy varázslatos összecsapásuk után a koronázott király már ne legyen képes uralkodói szavával rendelkezni alattvalói élete fölött. Symachus ez után az éjszaka után két felfedezést is tett: egyedül nem járhat sikerrel, és a Lidércet nem elég a hegyhoni koronában támadnia, hozzá kell jusson a torremori koronához is.

Szövetség kötetett a hegyhoni Symachus és a torremori Caltus Lamellus között. A fővarázslók, kik pár nappal ez előtt még egymás országai ellen vezettek seregeket, a hatalom reményében fátylat terítettek a múltra, és közös lett a cél.

Caltus minden nehézség nélkül kialkudta I. Antianarra királynőtől a torremori koronát, az uralkodó ugyanúgy megbízott fővarázslójában, mint Taron Symachusban. Az éjszaka beköszöntével a két varázsló pedig minden tanítványukkal felkerekedtek, és a Fejedelem Földjének összes mágiaismerője közös rituáléra szánta el magát a Fennsíkon. A két korona varázskörbe került, és a fővarázslók, immáron közös hatalmukkal ismét párharcra hívták a Lidércet. A Lidérc pedig, kinek ereje mindig az árnyakban, a félelemben, a hazugságban rejlett, megroppant a nyílt ütközetben. Félelmében irháját mentve alkut ajánlott a varázslóknak: megosztotta velük hatalmát.

## Új világ

Caltus Lamellus és Symachus, az Őrző olyan erőre tettek szert, mint a Fejedelem Földjén soha senki. Minden szavuk ellenállhatatlan varázs-paranccsá erősödött, kard, méreg vagy varázslat nem árthatott nekik. Mindenhatóvá lettek az emberek világában, soha többé senki nem jelentett veszélyt rájuk. Elérhetővé vált régi álmuk: eltörölni a királyságokat a Fejedelem Földjéről, és új világrendet alkotni, megalapítani Kazandor Mágikus Birodalmát.

Másnap Torremorban Caltus Lamellus szavával halálba átkozta I. Antianarra királynőt. Symachusnak ennyit se kellett tennie, Dr. Stain és Dr. Wiedermayer félrekezelése nyomán az utolsó con Alír király eltűnt a politikai színtérről. A hatalmat mindkét országban átvették a varázslók, és kihirdették Kazandor megalakulását. Ellenkezni senki nem mert, és nem is tudott. Az év 17. napján közös birodalmi országlást tartottak, ahol eltörölték a királyság intézményét, a királyságokat városokká alacsonyították, élükre polgármestereket neveztek ki. Mindenekfölött álló, mindent irányító szervezetként pedig létrejött a Mágikus Tanács, élén a két fővarázslóval.

## Kazandor Tüze

Másnap a két fővarázsló parancsszavaik mágikus igájába fogták új birodalmuk minden polgárát. Utasították a népeket, hogy eredjenek a Szurdokba, és egész álló nap hordják a tűzifát az egykori Hegyhon fővárosába. Gyűlt a nagy farakás, és ahogy az alkony megérkezett Kazandor Mágikus Birodalmába, embernél magasabb halom emelkedett a kert közepén. Amikor a polgárok kész lettek a roppant máglyával, újabb parancs-varázs nehezedett rájuk, ami ellen senki nem bírt tenni. Mind Mirendonból, mind Hegyhonból az összes tárgyat, ereklyét elő kellett hozniuk, mindegy, milyen alapos rejtekhelyre bújtatták azt korábban. Nagy halomba gyűltek az egykori országok zászlói és címerpajzsai, kardjai és lándzsái. Ott hevert a földön a levéltár összes kötete, mellette az országok koronáival, palástjaival. Ott volt a halomban a Sheon Király Kardja, a Tündekardok, Darpharin fejszéje, Jagos pallosa, minden az utolsó tőrig. Caltus Lamellus és Symachus úgy határozott, hogy az új birodalom születésével vesznie kell a réginek, és nem maradhat semmi, mi emléket ébresszen. Minden olyan tárgynak, ami Hegyhont vagy Torremort idézte, pusztulnia kellett Kazandor tüzén.

A halomba hordott relikviákat a varázs-iga alól kibújni képtelen polgárokkal a tűz mellé hordatták, majd mindenki körbe ült. A két fővarázsló a roppant tűz mellé lépett, és Symachus felemelt egy címerpajzsot a földről.

> *Háború gyötri e földet hosszú évek óta szakadatlan. Olyan királyok váltják egymást, kik elődük temetését sem várják meg, már menesztik a következő hadüzenetet gyűlölt ellenségeik felé. És mindezt miért? Hogy tucatjára gazdát cserélhessen egy talpalatnyi termőföld? Hogy fél marokkal több portékát kínálhassanak kincstárnyitáskor? Elfelejtettük szomszédaink nevét, oly’ régóta féltünk bemutatkozni egymásnak. Ezen az éjszakán új világ köszönt ránk. Nem lesznek többé királyok, nem lesznek többé királyságok, nem lesznek többé háborúk. Egyek leszünk Kazandor Mágikus Birodalmában.*
>
>

Majd hosszú csend kerekedett, de Symachus keze, benne a pajzzsal, mit elsőnek emelt fel a halomból, nem mozdult, csak az óriás lángnyelvek csapkodtak a telihold felé. A két nép összes polgára a parancsvarázstól tehetetlenül ült, lélegzetvisszafojtva figyelve a fővarázslót. És ebben a pillanatban a mindenható mágusban felébredt az emberség, és nem tudott tovább uralkodni könnyein. A pajzsot visszaejtette a kupacra, helyette pedig levette nyakából saját életgyűrűjét, és halk „*aki varázsló, velem tart*” felszólítással a tűzre dobta azt.

Symachust követte Caltus Lamellus, és összes tanítványuk, akik suhogó köpenyeikben, varázsbotjaikkal támogatva lépteiket, egytől-egyig elhagyták a Fejedelem Földjét. A parancsvarázs ezzel megszűnt, de egy teremtett polgár nem akadt, aki talpra ugrott volna. Addig ült a két nép széles körben a tűz körül, míg az teljesen le nem égett. Az érintetlenül hagyott koronákon, fegyvereken pedig csillogott a lángok fénye hajnalig.

Így nem pusztította el Caltus Lamellus és Symachus Hegyhon és Torremor emlékét örökké, és így tagadták meg a Lidérc hatalmát.

A Fejedelem Földjének népei egészen fennállásuk végéig minden teliholdkor báb- vagy árnyjátékkal emlékeztek meg Kazandor Mágikus Birodalmáról, és annak roppant tüzéről. Symachus és Caltus Lamellus története viszont nem ér itt véget. A X. Birodalmi Évben gyűlölt ellenségekként visszatértek a Fejedelem Földjére, hogy a **Nagy Honvédő Háborúban** mérkőzzenek meg egymással.

Kazandor tüzéről megemlékszik a **Hatodik Címerpajzs**, mely máig látható Árnyasvárban, az országló falán.