Storhertug Lendinus Strax II

### Børn

Terverus Strax, Filian Strax, Mirabella Strax, Malou Strax, Aserus Strax, Storhertug Lendinus Strax (Noah Adkins), Celus Strax, Tilian Strax

## Personlig Information

### Titler

Storhertug Lendinus Strax II, Minotaur-bryderen, Æresridder af Celas Kårde, ‘Løven’, Hipogriffens tæmmer, Marens maridt, Disciplinens herre

### Hjemland

Norsey og Sorsey øerne, Strax, De Sydlige Øer

## Militærhistorie

### Krige

Lendinus II’s Løftede Pegefinger, Oprøret

Storhertug Lendinus er mest kendt for at være krigsherren, der udførte “Lendinus’ løftede pegefinger”. Man kender ham dog som en kæmpe stor man, der bar tung rustning og kæmpede med en stor forgyldnet tohåndstabar. Han var tydeligt en indebrændt men fornuftig mand, der var svær ikke at frygte, når man stod overfor ham. Han havde også hår som en manke, så folk kaldte ham ‘løven’. Desuden var han den første i familien, der turde sætte krav overfor Lendis og fik titlen storhertug efter den totale indtagelse af Strax-øerne.

### Historie:

Lendinus var meget påvirket af sin moder, Hertuginde Sarie Strax II's neglect fra barn af, da hun havde for travlt med at gøre sig venner med Strax-øernes lokalbefolkninger til at tage sig af sine børn. Dette betød dog også, at de tre børn af Sarie havde et meget tæt bånd. Terverus var den gyldne dreng, fyldt med mod og potentiale. Idaia var den fornuftige af dem og kunne få dem ud af alt ballade. Lendinus var ham, der altid kunne beskytte dem. Han havde gjort sit bedste for at blive en god kæmper, så han kunne beskytte sine søskende. Normalt trænede han sammen med vagtkaptajnen, som også lærte ham at være en hærfører. Dette dømte Lendinus var fornuftigt, da han gerne ville være til så stor en hjælp til sin bror som muligt.

Desuden blev Lendinus gode venner med sin onkel Ilias, som havde frasagt sig Strax navnet, da han havde fulgt den romantiske drøm om at leve på landet sammen med sin mand. Derfor frasagde han sig alt ansvar i Strax. Ilias havde dog anskaffet sig en oldgammel ham, der rygtes at skulle have været båret af selve Hertuginde Sarie Strax I selv. Hammen var et noget læder fra et eller andet monster, der var lavet om til nogle handsker. Handskerne virkede ikke umiddelbart til at gøre noget, så Lendinus gik altid med dem som en talisman for held.

De tre Hertugbørn besluttede sig en dag for, som de sad og filosoferede over deres fremtid, at når Terverus blev 20 år gamle, ville de sammen drage ud for at blive myndige sammen mod et fælt bæst. For så ville Lendinus være færdig med sin tjeneste som væbner, og kunne tage afsted som ridder af Celas Kårde. Desuden ville Idaia være færdig med sin akademiske uddannelse, hvor hun blandt andet studerede monstrologi.

Men Terverus var utålmodig. Deres moder var der aldrig for dem, og han ville vise sit værd uden hjælp fra sine søskende for at få hendes opmærksomhed. Så da han var 16, drog han uden advarsel ud mod den golde ørken uden for Tervera og forsvandt i et år. Lendinus blev forfærdelig vred, men mest over sin mors ligegyldige indstilling til det. Hun havde jo selv kunne klare sig i ørkenen, da hun var i hans alder. Lendinus kunne ikke lade være med at give skylden til hendes følgere, som var fra de uciviliserede oprindelige folk på øerne. Han vidste også, at hvis riget fortsatte med at udvikle sig i sin mors politiske retning, så ville der ikke gå længe før at øboerne ville have samme rettigheder som dem fra imperiet. Han vidste også, at hvis ingen af børnene snart blev myndige, så kunne hans onkel Saab Strax risikere at overtage hertug-posten i stedet for ham. Saab var dog en mand uden rygrad og ville bare fortsætte i Saries politiske retning. Som tiden gik, begyndte Lendinus er vokse unaturligt meget, og han blev umenneskeligt stærk. Med hans gyldne manke af hår, begyndte folk så småt i krogene at kalde ham ‘løven’. Som 16-årig, var han over to meter og tyve centimeter høj og med overarme bredere end lårene på en hest. Ingen kunne forklare hans sære vækst, men han besluttede sig for selv at drage ud med en magister og et lille følge for at blive myndig og for at finde sin broder.

De fulgte broderens fodtrin ved at rejse til de det oprindelige folks byer og spørge ind til, om de havde set ham, hvorefter de ville pege ekspeditionen i Terverus’ retning. Han havde åbenbart været på jagt efter en ilddrage i bjergene i syd. På vejen mødte de dog en minotaur, som overfaldt dem en nat, hvor Terverus havde vagt. Han havde taget sine handsker af og lagt dem i sin pung, som han sad ved bålet med sin tabar ved sin side. Da han hørte minotauren, sprang han op og trak sit våben, som hurtigt blev slået ud af hænderne på ham af det kæmpe væsen. Han blev kastet til jorden, og han så livet passere for sig. I et desperat forsøg, i håb om at Cela ville redde ham, hev han sine læderhandsker op af pungen og ned over sine hænder. Da minotauren igen slog ud efter ham, greb han minotaurens næve med sine hænder og trak sig selv op. Da de andre endelig kom ud af teltene med deres udstyr, var det Lendinus, der brydede med en minotaur, som de så. Et menneske hvis styrke var lig en minotaurs var jo uhørt. Med et spark fik Lendinus lagt bæstet ned. Han samlede sin tabar op og halshuggede den med to hug. Lendinus erklærede sig myndig, og magisteren døbte ham Minotaur-bryderen som myndighedstitel.

De drog videre, og en dag så de en ilddrage flyve fra et bjerg. De holdt sig skjult, da ingen af dem ønskede at gå op imod en ilddrage. De sneg sig op til dens hule, hvor Lendinus frøs, da han fandt et skelet, der meget tydligt bar Terverus’ smykker og tøj, som var brændt helt i stykker. Lendinus valgte i vrede at blive for at hævne sin bror og myrde dragen. De sad der i flere timer indtil at magisteren endelig mindede Lendinus om, at han var den nye arving, og at han potentielt ville efterlade sit rige men også sin søster, hvis han lagde sit liv til dragen. Lendinus nåede frem til, at hævnen over sin bror ikke skulle gå ud over dragen, men sin mor og det rige, som hun var ved at bygge. Lendinus tog sin brors halsskæde med som et bevis på, at de havde fundet ham og drog derefter hjem.

Lendinus brugte sine unge år på at jage både en mare og en hippogrif, mens han dyrkede sine forpligtigelser hos Celas kårde. Bag facaden planlagde han dog også den tid, som han ville sidde som hertug. For han ville ikke være tilfreds med at være hertug. Nej, han vil stoppe den forandring hans mor havde skabt, sætte babarene på plads en gang for alle og tage magten til at kunne kalde sig selv for storhertug. Idaia, som var lige så vred på sin moder, var med ham alle skridt af vejen. Hun fik smigret sig ind på fremtidige Herskerinde Toria 'Jægeren' Lendis III, så de forhåbentligt kunne få Lendisslægtens støtte i den fremtidige kamp, de ville gå ind i. Toria og Idaia endte med at blive gift.

I Lendinus’ midt tyvere fik han sine tre første børn Terverus, Filian og Mirabella, der hver især lovede massere af potentiale. Flere var overbevist om at Terverus var en ren reinkarnation af Hertug Terverus Strax I, så de fleste havde store forventninger til ham. Terverus drog ud på rejser endnu mere sydpå for at se, om han kunne opdage nyt land, men skibene var endnu ikke udviklet nok til at rejse så lange distancer. Han vendte derfor altid tomhændet tilbage. Mirabella blev ridder af Cela’s Kårde og fik tildelt dele af Strax-øen til at forberede og gøre mere civiliseret. Filian hjalp sin fader med det politiske spil på Norsey og Sorsey øerne.

Da hans moder Sarie gik bort var Lendinus blevet afvist ved døren til hendes dødsseng. Lendinus tog det meget pænt, da han i forvejen hadede sin moder som pesten og vidste, at han skulle krones inden længe. De fleste fejrede hendes præstationer og ære til hendes begravelse, mens Lendinus meget berømt havde iklædt sig helt i sort og sad i stilhed under hele cermonien.

Dagen efter blev Lendinus Hertug over Strax-riget, hvorefter han satte sin søster Idaia til at styre Strax-øerne med Mirabella. Imens drog Filian og Lendinus til Lendisborg for at mødes med Idaias kone Toria Lendis, der næsten samtidigt var blevet kronet den nye herskerinde af Lendis imperiet.

2 år efter begyndte “Lendinus II’s løftede pegefinger”. En række begivenheder på Strax-øerne, der resulterede i en komplet kontrol over samtlige af øerne. Strax’ militær blev derefter 4 gange så stort, nu fyldt med øboere, som blev tvunget i hæren. Skatterne blev hævet markant, og kun eliten i hvert samfund ville opleve goderne af Strax-riget. Den almene borger ville fremadrettet skulle leve under næsten slavelignende forhold.

Hus Valerio fik tildelt magten over resten af Fendel, mens Hus Maldor fik tildelt Crill. Eksternt var Lendinus også upopulær, da successen og magten steg ham til hovedet. Han var arrogant og led. Desuden udnyttede han familiens tætte bånd til Lendis slægten igennem Idaia til at nedgøre andre slægter og social ydmyge folk fra adlen.

Nogle år inde i sin regeringstid begyndte han at få sig et nyt kuld af børn. Malou, Aserus, Lendinus, Celus og Tilian havde et ret distanceret forhold til deres større søskende, og blev mere direkte opdraget ind i den nye hårde kultur i Strax-riget. Specielt Malou var virkede til at overtage sin faders attitude og blev også hurtigt Lendinus’ favorit. De andre børn følte sig så langt fra arverækken, at de begyndte at påtage sig andre roller i samfundet for at komme tættere på hovedlinjen.

Sjettesønnen Lendinus (Noah Adkins), opkaldt efter sin fader, blev en kendt ridder af Cela’s kårde og eventyrer. Flere forudså at han havde potentialet for at opnå ære på samme niveau som Sarie Strax I selv.

Femtesønnen Aserus blev stormester af Cela’s Kårde og kørte i løbet af sin tid et stramt program, der pressede mange lokalsamfund til at bygge Cela monumenter. Desuden brændte han flere animistiske monumenter og relikvier som et symbol på en klar overgang til Panteonet.

Syvendesønnen Celus dedikerede sig selv til magisteriet for moral og fulgte tæt Aserus i hans korstog.

Ottendesønnen Tilian var håbløs og leve hele sit liv ved at skrive digte og heltekvad om sine søskende.

De to grupper af børn blev så distancerede, at Malou blev en slags leder for det andet kuld, mens Terverus ledte det første. Malou fandt dog Terverus inkompatibel og for blød til at styre riget, hvilket fornærmede Terverus’ ære. Så en tydelig konflikt kørte mellem de to helt ind til oprøret.

Lendinus sammen med alle andre børn end Malou og Lendinus (Sønnen) blev slået ihjel på Norsey og Sorsey øerne. Få har stillet spørgsmålstegn ved denne historie, men nogle rygter siger, at ikke alle tre fra første kuld blev myrdet under oprøret. Men hvor de så skulle være, ved ingen.