Аваллак'х

**Sub-Pages:*** **Головна**
* Кіно

## Креван Еспане еп Каомхан Маха

* Аваллак'х
* Ума
* Невідомий

**Креван Еспане еп Каомган Маха** або **Аваллак'х**  — герой літературного циклу, написаного Анджеєм Сапковським та його адаптацій, зокрема відеоігор Відьмак 3: Дикий Гін та Гвинт: відьмацька картярська гра.

Ельф з народу Aen Elle, один з найсильніших Aen Saevherne, що подорожує між світами народів Вільхи та Гір.

## Опис

### Ім'я

* У п'ятому розділі книги «Володарка Озера» Aen Saevherne представляється Ціріллі як **«Crevan Espane aep Caomhan Macha»**, проте згадує, що для зручності користується більш коротким, але тим не менше рівнозначним ім'ям — Аваллак'х.
* Крім того у сьомому розділі книги «Вежа Ластівки» Aen Saevherne підписує свій твір наскального живопису ідеограмою, яка виглядає як бабка.
* У єдинорогів прийнято називати Аваллак'ха «Лис», що є буквальним перекладом імені Crevan зі Старшої Мови.

### Характеристика

* Неймовірно могутній маг, що крім усього іншого володіє здатністю переміщатися між світами, використовуючи різні портали.

* Займає досить високе положення в ієрархії Народу Вільхи, один з найближчих друзів і соратників Короля Вільхи — Оберона, був заручений з його донькою, Ларою Доррен еп Шіадаль.

### Зовнішність

* Аваллак'х описується як надзвичайно високий світловолосий ельф з трикутним блідим обличчям і з мигдалевидними аквамариновий очима, що за великим рахунком, зберігається в ігровій інтерпритації зовнішнього вигляду ельфа.

* Відун одягнений в темно-синій одяг з полами різної довжини, які, судячи з Оберона і Ґе'ельса, є типовими для Народу Вільхи, металеві наручні, чорні штани та коричневі чоботи з безліччю зав'язок. Підперезаний темно-червоним поясом і двома ременями, на яких носить поясні сумки.

* Ельф не носить зброї, хоча, як і багато магів в грі, може матеріалізувати з повітря магічний посох зі сферою на набалдашнику. Крім того, в одній з останніх кат-сцен в грі Аваллак'х дістає з піхов клинок, схожий на Короткий сталевий меч, однак його там виразно немає решту подій гри.

## Участь в літературній Сазі

У світі Aen Seidhe, до подій Третьої північної війни, Аваллак'х з'являвся лише в Tir ná Béa Arainne під Горгоною, проте, як Aen Saevherne, міг користуватись і іншими порталами в цей світ.

### Книга «Вежа Ластівки»

Оберігає статуї ельфів, які називає кладовищем на дні печери. Серед цих статуй є й статуя Лари. Розповідає Ґеральту про долю Лари і Крегеннана з Леду. Про те, що чарівники, експериментували з нащадками Лари і Ріаннон, якийсь час здійснювали регулярне вирощування потомства, не дочекалися очікуваних результатів, втомилися і пустили справу на самоплив. Але експеримент тривав, правда, тепер уже самостійно. Цірі, донька Паветти, онука Каланте, прапраонука Ріаннон, була справжнім нащадком Лари Доррен.

Ґеральт застає його, коли він малює фіолетового бізона на стіні печери. Цю наскальну фреску він малював з метою, щоб люди не зруйнували стіну, за якою заховані статуї ельфійського некрополя.

Допомагав Ґеральту і його друзям в пошуках Цірілли, але не з симпатій, а переслідуючи особисту мету — привести дівчину в свій світ, світ Aen Elle, щоб закінчити розпочатий багато років тому генетичний експеримент, учасницею якого була Лара Доррен еп Шіадаль. Він допоміг відьмаку дістатися до лісу друїдів Каед-Мюрквід, надавши йому свого Стучака.

### Книга «Володарка Озера»

Після цього випадку ельф повернувся в **Tir ná Lia**, де чекав приходу потомка Лари. Коли дівчина вийшла з порталу, він був першим, хто розповів їй про новий світ і про призначення, до якого вона, нарешті, прийшла. Призначення полягало в тому, що Цірі повинна була народити королю дитину, тим самим повернувши їм давно втрачений ген Старшої Крові і можливість вільно переміщатися між світами.

Дівчина довго відмовлялася, і Аваллак'х намагався переконати її в правильності рішення, мотивуючи її тим, що вона не покине світ Aen Elle, якщо не виконає цю умову. Під час подорожі в **Tir ná Lia** на Аваллак'ха і Цірі збираються напасти єдинороги, з приводу чого ельф навіть проявляє занепокоєння, однак їх рятують Червоні Вершники на чолі з Ередіном Бреакк Гласом.

Командир вершників зауважує, що за надану послугу Лис тепер його боржник, недовго розмовляє з Цірі і з Креваном, а потім відбуває до столиці. Після прибуття до Тір-на-Ліа Цірілла та Оберон Муйркетах, Король народу Вільхи, кілька разів намагаються зачати дитя, проте через величезний вік ельфа у них не виходить. Проте Аваллак'х нітрохи не бентежиться та просить Цірі проявити терпіння. Після чергового невдалого разу Цірі в пориві почуттів завдає ельфу образу, невтішно відгукнувшись про Лару Доррент, чим викликає люту реакцію Аваллак'ха, який втрачає звичайне самовладання, але потім все ж пробачає дівчині необдумані слова.

Однак згодом все пішло зовсім не за планом: Король помер, і влада перейшла до Ередіна, Цірілла втекла, а можливість повернення гена Старшій Крові ельфам була втрачена. Також згадується, що якби затія з Аубероном не вийшла, то дівчину чекала б лабораторія Кревана і, ймовірно, експеримент, подібний до експерименту, задуманого Вільгефорцем.

### Після подій книги «Володарка Озера»

Через деякий час стало відомо, що Тір-на-Ліа загрожує Білий Холод та катастрофа трапиться досить скоро. У цьому питанні між ельфами трапився конфлікт: Ередін хотів вистежити Цірі і використовувати її силу, щоб телепортувати Народ Вільхи в світ Aen Seidhe, а Аваллак'х, який знав про силу гена, хотів з його допомогою назавжди покінчити з заледенінням в усіх світах.

Це наводить на думки, що ген Лари Доррен створювався саме для цього і що в його основу лягла магія, яка властива Білому Холоду. Після цього конфлікту Аваллак'х покинув Тір-на-Ліа і відправився в подорож між світами на пошуки Цірілли, щоб врятувати її від Ередіна і навчити користуватися її здібностями.

## У книгах Сапковського

*На стіні, яку природа як би спеціально підготувала для цього, виникала величезна наскельна картина. Художником виявився високий світловолосий ельф в забрудненої фарбою епанчі. В чарівно-природному світлі його голову, здавалося, охоплював сяючий ореол.*

*– Присядь. – Ельф, не відриваючись від картини, рухом кисті вказав Ґеральту на камінь. – Вони не образили тебе?*
*– Ні. Мабуть, ні.*
*– Ти повинен їх пробачити.*
*– Звичайно. Повинен.*
*– Вони трохи схожі на дітей. Страшно зраділи твоєму приходу.*
*– Я це помітив.*
*Тільки тепер ельф глянув на нього.*
*– Присядь, – повторив він. – Ще трохи, і я в твоєму розпорядженні. Я вже закінчую.*
*Те, що закінчував зображати ельф, виявилося стилізованою твариною, швидше за все бізоном. Однак, поки що готовий був лише його контур – від значних рогів до не менш дивовижного хвоста. Ґеральт сів на запропонований камінь і поклявся собі бути терплячим і сумирним – в міру можливостей.*
*Ельф, посвистуючи тоненько через стислі зуби, занурив пензлик в миску з фарбою і швидкими рухами пофарбував свого бізона у фіолетовий колір. Після недовгого роздуму намалював на боці тигрові смуги. Ґеральт мовчки дивився.*
Перша зустріч в Tir ná Béa Arainne
*– Ти ж не втримаєшся, щоб не підписати свій шедевр?*
*Ельф сухо розсміявся.*
*– Це вірно! Ти розколов мене відразу. Про вогонь марнославства, як же важко артистові погасити в собі його полум'я. Я вже підписав картину. Ось тут.*
*– А хіба це не бабка?*
*– Ні. Ідеограма, що означає моє ім'я. Мене звуть **Crevan Espane aep Caomhan Macha**. Для зручності я користуюся іншим, скороченим ім'ям **Аваллак'х**. Так і можеш звертатися до мене.*
Про підпис Аваллак'ха
*– Ваші вчені роками повзають по печерах у пошуках слідів первісної людини. І всякий раз, коли знаходять такі, аж стрибають у захваті, оскільки знаходять доказ того, що на цій землі й в цьому світі ви ніякі не приблуди. Доказ того, що ваші предки нібито мешкали тут від початку часів, а, стало бути, цей світ належить їх спадкоємцям, тобто вам. Ну що ж, кожна раса має право на якісь коріння. Навіть ваша, людська, коріння якої, що б хто не говорив, слід шукати на верхівках дерев. Хо, смішний каламбур, не вважаєш? Гідний бути епіграммою. Ти любиш легку поезію? Як думаєш, що б тут ще домалювати?*
*– Домалюй пралюдським ловцям великі фалоси, що стирчать...*
*– Це думка. – Ельф вмочив пензлик у фарбу. – Фалічний культ був типовий для примітивних цивілізацій. Це теж може послужити виникненню теорії, що людська раса піддалася фалічній, прости, фізичній деградації. У предків фалоси були як палиці, у нащадків залишилися смішні, зародкові хріновинки...*
*Дякую, відьмаче.*
Аваллак'х про фіолетового бізона
Володарка Озера
*– А якщо ти вважала сказане жартом, то дозволю собі повторити ще раз з усією серйозністю: ми хочемо мати від тебе дитину, Ластівко, дочко Лари Доррен. Лише після цього ми дозволимо тобі піти, повернутися у свій світ. Вибір, природно, за тобою. Ручаюся, божевільна гонка допомогла тобі прийняти рішення.*
Аваллак'х про наміри Народу Ольх отримати дитину від Дитяти Старшої крові
*– Батьком дитини, – спокійно і по-діловому сказав Аваллак'х, – буде Ауберон Муіркетах. Ауберон Муіркетах – наш... Як це ви кажете... Верховний вождь.*
*– Король? Король всіх Aen Seidhe?*
*– Aen Seidhe, народ Гір, це ельфи твого світу. Ми ж – Aen Elle. Народ Вільх. А Ауберон Муіркетах, так, вірно, наш король.*
*– Король Вільх?*
*– Можна сказати і так.*
*Їхали мовчки. Було дуже тепло.*
*– Аваллак'х...*
*– Слухаю.*
*– Якщо я наважусь, то потім... пізніше... я буду вільна?*
*– Ти будеш вільна і підеш, куди схочеш. Якщо не вирішиш залишитися. З дитиною.*
*Вона зневажливо пирхнула, але нічого не сказала.*
*– Так ти вирішила?*
*– Вирішу, коли будемо на місці.*
 Щодо рішення Цірі народити ельфам дитину
*– У нас є, – заговорив він, як тільки вони пропливли під четвертим мостом, – більш ніж серйозні підстави припускати, що твоєму світу загрожує загибель. Кліматична катастрофа колосального масштабу. Ти – ерудитка і, безсумнівно, стикалася з Aen Ithlinne Speath, Пророцтвом Ітліни. У цьому пророцтві сказано про Білий Холод. Ми вважаємо, що на увазі мається гігантське заледеніння. А оскільки так склалося, що дев'яносто відсотків льодів твого світу зібралося на північній півкулі, остільки заледеніння може загрожувати існуванню більшості живих... об'єктів. Вони просто вимруть від холоду. Ті, що виживуть, загрузнуть у варварстві, знищать один одного в безжальних війнах за їжу, стануть здобиччю збожеволілих від голоду хижаків. Згадай слова Пророцтва: Година Презирства, Година Сокири, Година Вовчої Заметілі.*
*Цірі не перебивала, побоюючись, як би він знову не взявся за флейту.*
*– Така необхідна нам дитина, – продовжував Аваллак'х, граючи флейтою, як паличкою, – нащадок і носій гена Лари Доррен, того гена, який ми спеціально створили, може врятувати мешканців тамтешнього світу. У нас є підстави припускати, що нащадок Лари – та твій, звичайно, – буде володіти здібностями, тисячократно більш сильними, ніж ті, якими володіємо ми, відуни. І якими в зародковій формі маєш ти.*
Про майбутню Дитину Старшої крові
*– Хто ти така, – запитав надзвичайно спокійно, – що наважуєшся плюндрувати її ім'я? Хто ти така, що наважуєшся обсипати мене образами? О, я знаю, я бачу, хто ти така. Ти не дочка Лари. Ти дочка Крегеннана, бездумна, неосвічена, самозакохана Dh'oine, прямо-таки типовий представник раси, яка нічого не розуміє, але прагне все зруйнувати і знищити, перетворити в руїни одним дотиком, забруднити і споганити однією лише думкою! Твій предок вкрав у мене мою любов, відняв її у мене, самозакохано і неосвічено відняв у мене Лару. Але тобі, гідної його дочки, я не дозволю відібрати у мене пам'ять про неї!*
*Він відвернувся. Цірі поборола спазм.*
*– Аваллак'х...*
*Погляд.*
*– Вибач мене. Я вела себе нахабно і низько. Підло. Прости мене, Аваллак'х. І якщо можеш – забудь.*
*Він підійшов до неї. Обійняв.*
*– Я вже забув, – тепло промовив він. – Не будемо до цього повертатися.*
Про пам'ять Лари Доррен
*Цірі сиділа ніби кам'яна і відчувала себе так, немов її обплювали.*
*– Я приходжу сюди не з любові до тебе! – трохи не прогавкала вона. – Мене шантажують, і ти прекрасно про це знаєш! Але я погоджуюся і роблю це заради...*
*– Заради кого? – запально перебив він, зовсім не по-ельфійськи. – Заради мене? Заради заточених в твоєму світі Aen Seidhe? Ти, дурна! Ти бажаєш це заради себе, заради себе ти приходиш сюди і намагаєшся мені віддатися. Тому що в цьому твоя єдина надія, єдина рятівна соломинка. І скажу тобі ще: молись! Щиро молися своїм людським ідолам, божкам або тотемам. Бо або я, або Аваллак'х і його лабораторія. Повір мені, я не хотів би потрапити в лабораторію і пізнати це «або».*

 **Кінець деталей сюжету.**

## **Гра «Відьмак 3: Дикий Гін»**

**Обережно:** *Далі текст містить істотні деталі сюжету.*

Наступна зустріч Aen Saevherne з Цірі сталася при досить небезпечних обставинах — дівчину переслідували воїни Дикого Гону. Завдяки здібностям ельфа, їм вдалося на деякий час стати невидимими для їх навігаторів, і Аваллак'х зайнявся навчанням Цірі. Але такий спокій тривав недовго: Ередін захопив Йеннефер, а потім і Ґеральта, і це змусило Цірі вийти з тіні і врятувати дорогих їй людей.

Після цього герої були постійно в бігах, і порятунком став лише незвичайний світ, імовірно далекого майбутнього, де їм вдалося ховатися ще півроку. Але після цього, було вирішено повернутися в рідний світ Aen Seidhe і шукати допомоги у друзів Цірі. Але відразу ж після телепортації на Скелліге туди ж прибув Дикий Гін, зав'язалася сутичка. Барвисто знищивши кількох вершників, Лис дав Цірі час втекти, проте в цей момент Ередін наклав на Аваллак'ха особливе прокляття. Завдяки здібностям Аваллак'ха, закляття подіяло не відразу, давши і йому можливість втекти.

Також після цього він починає носити маску, яка приховувала його повільне перетворення. Після прибуття у Велен герої розділилися: Аваллак'х шукав спосіб зняти з себе прокляття, але знання і можливості цього світу дозволяли лише ще ненадовго уповільнити дію заклинання, Цірі ж потрапила до Господинь Лісу. Перед тим, як прокляття подіяло на повну силу, ельфу вдалося заховати дівчину на Острові Туманів, а потім повернутися на Скелліге.

Відразу після цього він перетворився на Уму — найпотворнішу людину на світі. На жаль, в такому вигляді він не міг контролювати себе і був схожий радше на недоумкуватого, ніж на ельфійського чародія. Ума був спійманий купцем на Гіндарсф'яллі, після чого той продав його в Велен, де Аваллак'х виявився у людей Барона. Звідти, через якийсь час, його забрав Ґеральт. В Каер-Морені велася підготовка до того, щоб зняти з нього прокляття. Весемір планував зробити це перевіреним Відьмачий способом, Йеннефер пропонувала інший шлях. Коли спосіб старого відьмака не спрацював, чародійка розповіла про свій задум — провести частковий ритуал перетворення в відьмака, використовуючи лише сильні екстракти еліксирів. Коли зілля були виготовлені і введені Умі, чародійка підтримувала в ньому життя за допомогою магії. В кінцевому рахунку, не без зусиль, їй вдалося зняти прокляття з Аваллак'ха. Ельф був ослаблений і зумів лише розповісти, де знаходиться Цірі. Ґеральт залишив друзів з ним і застеріг, що йому не можна довіряти і що він їм не друг.

У розпал битви в Каер-Морені до ельфа повернулися сили, і він був єдиним, хто зміг заспокоїти Ціріллу, яка через смерть Весеміра породила величезний сплеск магічної енергії. Аваллак'х відразу ж запропонував, як зупинити Ередіна і розповів героям про Сонячний камінь. Потім він відправився в Новіград, де повідав Ґеральту ще один спосіб, як послабити армію Короля Полювання. Він запропонував переманити на свою сторону Ґе'ельса — намісника в Тір-на-Ліа, вірного підданого колишнього короля Aen Elle. Аваллак'х провів відьмака крізь портали і доставив в резиденцію намісника. По дорозі відун просвічував Ґеральта, розповівши про інші світи і про їхніх мешканців. Ге'ельса вдалося переконати за допомогою онейромантії — особливого дару сновидіння, який ніколи не бреше. Ге'ельс побачив обставини смерті Оберона і запевнив героїв, що Тір-на-Ліа не допоможе Вершникам.

Під час фінальної битви Аваллак'х за допомогою Цірілли зміг так налаштувати Сонячний камінь, щоб Ередін не помітив пастки. Після того, як жителі Скелліге і армія Нільфгарду вступила в битву з Червоними Вершниками, а Ґеральт в поєдинку здолав Ередіна, Креван прибув до Tor Gvalch'ca, де відкрив для Цірі портал в епіцентр Білого Холоду.

Куди відправився ельф після подій гри невідомо, але судячи зі слів Ґеральта, він міг повернулись в **Tir ná Lia**.

*Кінець деталей сюжету.*

### Запис в щоденнику

*Істота, укладена в потворній оболонці Уми, виявилася Аваллак'хом - могутнім відуном народу Aen Elle. Ґеральт мав честь познайомитися з ним багато років тому. В першу ж зустріч Аваллак'х виявив досить сильний, часом зайвий інтерес до Старшій Крові і її носію - Цірі. Справжні причини такого цікавості були не ясні, а ельф не потрудився пояснити їх Ґеральту. Відьмак не мав уявлення про те, що тепер пов'язує ельфа і Цірі. Без сумніву, Аваллак'х допомагав їй, незліченну кількість разів, рятував її від Дикого Гону, але чому? На жаль, ці болісні для Ґеральта питання залишалися без відповіді, а ельфійський Знаючий як і раніше залишався на найтоншій межі між життям і смертю. І все ж він знайшов сили, щоб розповісти головне - де знаходиться Цірі.*
*Коли Ґеральт поговорив нарешті з Цірі про Аваллак'ха, то дізнався, що ельфійський Знаючий деякий час був її вчителем і наставником. Їх пов'язувала ненависть до спільного ворога. Аваллак'х був радником попереднього правителя Aen Elle і посварився з його наступником - Ередіном. З тих пір він вважав своїм обов'язком за будь-яку ціну захищати Цірі від підступних планів нового короля. Цірі ясно дала зрозуміти, що повністю довіряє ельфу, що неодноразово рятував їй життя. Він не залишив дівчину навіть тоді, коли став жертвою прокляття, що плаільно перетворювало його в Уму: саме він заховав її від Дикої Полювання на Острові Туманів.*
*Аваллак'х зіграв найважливішу роль в обороні Каер-Морену. Після битви він повідомив відьмаків, що остаточно перемогти Ередіна і його примарну кавалькаду без магічної підтримки не вдасться. А це означало, що Ґеральту знову доведеться домовлятися з сумно відомої Ложею чародійок. Користуючись моментом затишшя перед бурею, Аваллак'х знову спробував навчити Цірі управляти своєю неймовірною силою. Незабаром він виявив, що Цірі була як обдарованої, настільки ж і впертою ученицею, про що Ґеральту було давним-давно відомо. Покладаючись на знання внутрішньої політики Aen Elle і сильних і слабких сторін воєначальників Дикого Гону, Аваллак'х придумав, як усунути одного з найбільш могутніх союзників Ередіна - Ге'ельса. Щоб здійснити свій план Аваллак'х був готовий на все: він не зупинився навіть перед ризикованою подорожжю в Тір на Ліа.*
*Відвідування лабораторії Аваллак'ха підтвердило припущення Ґеральта: Знаючий цікавився як самою Цірі, так і її генеалогією. Ельфійка, яку наші герої застали в лабораторії Аваллак'ха, запевняла, що інтерес Знаючого до Цірі був суто практичним і що він потай зневажав Цірі за людську кров. Чи був Аваллак'х настільки лукавим? Або таємнича ельфійка просто перебрехала його слова, щоб заподіяти біль Цірі? Аваллак'х з вражаючою незворушністю сприйняв звістку Ґеральта і його супутників про відвідування таємної лабораторії. Він спокійно визнав, що цікавиться лінією спадкування крові Лари і протегує її нащадкам. Коли ж ми розповіли йому слова ельфійки, виявленої в лабораторії, Аваллак'х відповів з м'якою усмішкою, даючи зрозуміти, що до цього не варто ставитися серйозно. Аваллак'х взяв активну участь у військовій раді перед тим, як Дикий Гін заманили в пастку. Між ельфом і Цірі спалахнула запекла суперечка: Аваллак'х наполягав на тому, щоб вона утрималася від участі в битві.*
### **Пов'язані завдання**

* Найпотворніша людина в світі
* Va Fail, Elaine
* Tedd Deireadh, Час кінця
* Останні приготування
* Битва в Каер-Морені
* Бойовище опісля бою
* Крізь час і простір
* Сонячний камінь
* Дитя Старшої Крові
* По тонкому льоду

## Гра «ГВИНТ: Відьмацька карткова гра»

Аваллак'х також у вигляді двох нейтральних карт «Аваллак'х» та «Аваллак'х Відаючий».

 — Опис картки

## Цікавості

* У п'ятому розділі книги «Володарка Озера» Ередін Бреакк Глас стверджує, що Аваллак'х ніколи не помиляється.
* Аваллак'х, Ге'ельс та Оберон носять однакові наручні, однак у Кревана і Ге'ельса вони сталевого кольору, у Короля Вільх ж золотого.
* Після зняття з Кревана закляття Уми з'ясуюється, що все його тіло вкрите татуюваннями.
* В одній із розмов з Ціріллою під час гри, з'ясовується, що Аваллак'ху більше 300 років.
* У грі «Відьмак 3: Дикий Гін» всі ельфи Народу Вільх вище звичайних людей приблизно в ~ 1,15 рази, ймовірно, це зроблено для того, щоб воїни Дикого Гону виглядали більш значними ворогами. Креван ж єдиний з Aen Elle має такий же зріст, як у Ґеральта, особливо це помітно після подорожі в Tir ná Lia під час квесту «Крізь час і простір», де видно різницю в зрості між Аваллак'хом і Ге'ельсом.
* «Фіолетовий бізон» — одна з акцій Аваллак'ха зі створення у людей думки, ніби вони з первісних часів мешкають в світі Континента.
* Аваллак'х багато років «зводив» талановитих ельфів і ельфок, результатом чого став Caranthir Ar-Feiniel — *«Золоте дитя. Дитя, яке виросло і стало вбивцею»*.
* Під час подій гри «Відьмак 3: Дикий Гін» підтверджується, що Аваллак'х був заручений з Ларою Доррен еп Шіадаль.

## Примітки

1. ↑ На мові народу Вільхи, Ellylon — Crevan Espane aep Caomhan Macha.
2. ↑ Креван Еспен аеп Каомхан Маха (за перекладом Марини Хижнякової для *Netflix*)
3. ↑ Авалакх (за перекладом Марини Хижнякової для *Netflix*)
4. ↑ Фіолетового бізона з тигрячими смужками, на якого полюють первісні люди.
5. ↑ В одній з кат-сцен гри «Відьмак 3: Дикий Гін» Цірі згадує, що Креван навчався використовувати портали між світами 300 років.

## Галерея

* Відьмак 3
* ГВИНТ
* Арти
* Інше

Аваллак'х у грі «Відьмак 3: Дикий Гін»

Аваллак'хАваллак'х Відаючий

Золоте дитя. Дитя, яке виросло і стало вбивцею.

Аваллак'х — Aen Saevherne, зображення з офіційного посібника до гри «Відьмак 3: Дикий Гін»