Herman Kopp

**Herman Kopp** byl člověk z Fondoru, kyborg, autista, imperiální polní inženýr a technický expert na výpravých doktora Belloqa. Byl to středně vysoký, hubený muž s bradkou a oholenou hlavou. Podstoupil augmentaci hlavy, ze které mu trčila krátká anténka, a měl díky tomu nejen rozšířené myšlenkové kapacity, ale byl také schopný na anténu chytat rádiové vlny včetně některé šifrované komunikace. Protože pracoval hodně pod tlakem, vypěstoval si závislost na kokových žvýkačkách, jejichž nedostatek mohl částečně nahrazovat pitím Kokafoly. Nerad se vybavoval s lidmi, které považoval za hloupější než byl sám.

## Historie

### Před rozkazem 66

Herman se narodil v roce 57 BBY na Fondoru. V raném dětství mu byl diagnostikován autismus a nedlouho poté se projevila jeho láska k technice, ve které mu rodiče nebránili. Malý Herman byl kapacita, šroubovák s pájkou se mu staly nejlepšími kamarády a že nemá moc těch skutečných mu ani nevadilo. Měl problémy komunikovat s lidmi, kteří nebyli tak chytří, což mnohdy působilo problémy i ve vztahu s jeho rodiči.

V roce 42 BBY bylo jasné, že nastoupí na technickou školu. Brzy mu učivo na normální škole přestalo stačit a začal tedy docházet do specializovaného zařízení.

Už v roce 37 BBY nastoupil jako vývojář do místních doků, kde se mu tuze líbilo. O rok později začal experimentovat s augmentacemi hlavy a v pracovním nasazení okusil kokové žvýkačky. O ženy a intimní život nejevil zájem.

Život plynul, práce ho naplňovala. Náklady na osobní život měl minimální a mohl si tak dovolit drahé operace a nejnovější augmentace. Ty mu rozšiřovaly nejen myšlenkové kapacity, ale i možnosti jak filtrovat příjem informací, aby se dokázal lépe soustředit. Nechal si implantovat i přijímač, z kterého mu z hlavy čouhala anténa, na který byl schopen chytat nejen rádio, ale i jinou šifrovanou komunikaci, kterou pak poslouchal.
Za klonových válek pokračoval v práci v loděnicích a o politiku se nezajímal.

### Občanská válka

Po vyhlášení Impéria oslavil konec války přesčasem a pokračoval ve své každodenní rutině. Fakt, že se produkce loděnic pomalu ale jistě přeorientovávala z civilních lodí na lodě imperiální flotily, přijal jako příležitost rozšířit si obzory, největší výzvou pak bylo zvyknout si na byrokratické změny.

Na byrokracii brzy narazila i jeho láska k sebevylepšování, kdy novější a lepší augmentace byly k dostání jen s povolením imperiálních úřadů. O některých vylepšeních, která již vlastnil, se dokonce uvažovalo, že budou zakázaná, což se mu vůbec nelíbilo a začal vymýšlet, jak se svou zálibou pokračovat i za nového režimu.

Začal tím, že se roku 13 BBY přihlásil na službu na palubě hlídkového lehkého křižníku třídy Arquitens, který patroloval v soustavách kolem Fondoru. Po roce byl již vedoucí šéfinženýr a velel početnému týmu, který loď provedl několika boji s teroristy a piráty. Protože ale potřeboval pořádnou oporu s někým s kontakty na vysokých místech, přihlásil se v roce 8 BBY na inzerát doktora Belloqa, který hledal technického specialistu na jeho nadcházející expedici. Při té se seznámil s jeho osobní strážkyní madam Katzenpfote a stopařem hrabětem Totenvogelem. Výprava mu vysloužila povolení na augmentace armádního typu a byla pro něj takovým zážitkem, že se stal stabilním členem Belloqových výprav i v nadcházejících letech.

#### 1 ABY

Začátkem roku byl Herman osloven Remilem, aby jej doprovázel na expedici po stopách umělce Randalfa, kterého málo známé indicie označovaly za architekta Sithů. Hermana tato informace nadchla a hodlal se o Randalfovi dozvědět mnohem víc.

V dubnu navštívil s celým Belloqovým vědeckým týmem Toolu, kde zamířili rovnou k hrobce Randalfa. Ve snaze dostat se do zapečetěné hrobky bez soucitu sledoval, jak Minda povraždila místní stařešiny, což nakonec přineslo své ovoce, protože v hrobce byl Remil schopný přeložit Randalfovu indicii a zjistili tak, že musí zajistit unikátní mapu, Tabula Mirabilia. Existovaly sice dvě verze mapy, ale originál byl vystaven v muzeu na Impériem ovládaném Bimmisaari, takže jeho získání neměl být problém.

V květnu Belloqovi dorazil krom mapy také bimmisaarský kurátor Randalfovy sbírky Ritor Maas, jehož výslech zajistil Erns. Výsledkem bylo potvrzení, že krom Randalfovy mapy a obrazu, který naneštěstí zmizel při převozu na Coruscant, muzeum žádný jiný artefakt nevlastnilo.

Následující týdny a měsíce pak Herman trávil za zdmi Galaktického muzea historie, pomáhal analyzovat plátno Tabula Mirabilia a asistoval Remilovi v jeho snahách rozlousknout tajemství mapy.

V září přivítal v muzeu doktora Solona, kterého Remil požádal o pomoc na Kotouči. Do konce roku pak byl Herman oběma doktorům k ruce a navíc se začal zabydlovat na Remilově nové lodi a seznamovat se s jejími parametry, které se od jeho známé třídy lehce lišily, aby byl připraven na jejich budoucí expedice.

#### 2 ABY

V lednu se seznámil s politrukem Kreesem, který se přidal k jejich expedici. Nelíbily se mu jeho řeči o nebezpečné dvojici, která jim jistě zkříží cestu, a navíc to byl primitiv, a tak ho bezostyšně ignoroval.

V polovině měsíce pak přišel Gartek s odhalením, že Randalfova mapa v jejich držení je falzifikát a originál se tedy nachází na válkou zmítaném Mimbanu. Belloq nakonec došel ke stejnému názoru a rozhodl se vydat v polovině února na Vardos, kde se konal galavečer tamní akademie věd a kde hodlal najít sponzory na jejich výpravu na Mimban.

Při sýčkování Kreese, že se na večírku jistě objeví jím hledané osoby a Remilovi tedy hrozí nebezpečí, odcházel Herman do strojovny kalibrovat defraktulátor. Výsledek ale byl, že dostal od Remila povel připravit několik otrokářských náloži, které hodlal Remil v případě potřeby využít při vyjednávání.

V obleku a se škraboškou vyrazil Herman 17. 2. na galavečer, společně s Remilem, Mindou, Ernsem, Gartekem a Kamilem. Na místě se vydali do VIP salonku, kde se Herman cítil sice jako ryba na suchu, ale utíkalo mu to, protože si v hlavě hrál s mocninami a odmocninami iracionálních čísel. Navíc s pomocí anténky čas od času odposlouchával lokální vysílačky, aby byl v obraze.

Když se v zahradě schylovalo k duelu, vyrazil se s Remilem podívat, takže přišel o Gartekův útěk, ale byli na něj upozorněni Kamilem, který zajistil, že Gartek s jeho zachránci nikam neodejde. Sledoval pak, jak se Kreesovy nebezpečné osoby s dodatečným doprovodem a Gartekem dostavily do VIP salonku a Remil jim dal nabídku, která se neodmítá. Na scénu přišly jím připravené nálože na krk a společně se poté přesunuli na hotel. Herman se ujistil, že výbušniny jsou správně odjištěné, a šel spát.

O pár dní později všichni společně odletěli na Mimban, přičemž Herman cestou vyhodnotil Bananu jako intelektuálně kompatibilní a pokusil se ji zapojit do konverzace. Odmítla ho ale s tím, že pokud jí nevyndá bombu z krku, má si vysrat voko, a zbytek cesty na Mimban si tak společně nezkrátili. Na orbitě si Erns zjistil aktuální situaci na bojiště pod nimi a předal Remilovi nemilou informaci, že vault, který hodlali navštívit, se od minulého hlášení ocitl hluboko za nepřátelskou linií. Remila to neodradilo, přikázal přistát v nejbližším možném doku a vyrazit na frontovou linii Naboo, které velel major Backett. Tam došlo k dlouhému dojednávání zajištění odvozu a než se stihli dohádat, začala ofenziva, při které musel dávat bacha, aby mu zbloudilá kulka náhodou neustřelila hlavu. Protože bylo třeba k ubránění pozic každého, ani Herman se nedržel zpět a přiložil svou pistoli k dílu. Naneštěstí pro něj si jej vybralo za cíl hned několik mimbankých bojovníků a jejich palba poslala Hermana mrtvého k zemi.

1. ↑ Champbacca 3751 http://ecliptica.4fan.cz/index.php?topic=4544.msg27390#msg27390