Badakuksen talouskriisi

**Badakuksen talouskriisi 1990-1991** johtui Badakuksen talouden ylikuumenemisesta 1980-luvun jälkipuoliskolla. Ratkaisevina tekijöinä olivat Ferditinan kansantasavallan romahdus, liiallinen velkaantuminen sekä voimakas inflaatio.

Badakus oli ollut toisen maailmansodan jälkeen nouseva kansantalous, jossa oli suurta pulaa pääomista. Pienessä taloudessa pääomaa oli vähän suhteessa Badakuksen hyviin tuotantomahdollisuuksiin, jolloin lainaa haettiin ulkomailta. Badakuksen hallitus oli säännöstellyt talouskasvua pitkään rajoittamalla maan pankkisektorin ulkomaista lainanottoa. Kuitenkin vuoden 1979 taantuman jälkeen Badakus vapautti ulkomaalaisen lainanhaun samana vuonna.

Badakukselaiset pankit hankkivat lainarahaa lähinnä Angenstaniasta, jossa sitä oli paljon saatavilla ja se oli edullista. Angenstanian merkittävimmät pankit solmivat vuonna 1979 herrasmiessopimuksen, jonka mukaan angenstanialaiset pankit rajoittaisivat tietoisesti lainan myöntämistä Badakukseen välttääkseen siihen liittyvät riskit sekä liian aggressiivisen kilpailun. Kuitenkin niin sanotut "luopiopankit" alkoivat hiljaisuudessa rikkoa tätä herrasmiessopimusta helppojen voittojen perässä. Vähitellen koko herrasmiessopimus romuttui muiden pankkien seuratessa perässä ja vuonna 1987 angenstanialaisten pankkien välillä vallitsi jo täysi sota Badakuksen rahoitusmarkkinoista.

Lainarahoituksen turvin badakukselaiset yritykset kykenivät kasvamaan uskomatonta tahtia. Varsinkin 1980-luvun alkupuoliskolla badakukselaisten yritysten liikevaihto ja -voitto nousivat räjähdysmäisesti. Badakukselaiset yritykset alkoivat tehdä myös näyttäviä operaatiota ulkomailla, joihin kuului muunmuassa ulkomaisten liikepankkien ostot ja suuret rakennusprojektit. Liikevoiton kasvu alkoi kuitenkin hidastua 1980-luvun puolivälin jälkeen ja lopulta lähes tulkoon pysähtyi, huolimatta siitä, että monet badakukselaisten investoinneista olivat valmistuneet jo aiemmin. Tätä on usein selitetty badakukselaisen yritysjohdon kyvyttömyydellä ymmärtää muiden maiden vapaita markkinoita, koska tärkeimmässä vientimaassa Ferditinassa näin ei ollut.

Vuoden 1989 aikana Badakuksen taloudessa alkoi näkyä kriisin enteitä: Ferditinan kansantasavalta eli viimeisiä hetkiään ja kesällä 1989 puhjenneet laajat etniset mellakat ja siitä seurannut epävakaus Ferditinassa horjuttivat uskoa kansantasavallan tulevaisuuteen. Sen seurauksena korkotaso Badakuksessa uhkasi nousta voimakkaasti. Elokuussa 1989 Badakuksen valtionpankki ja Ferditinan kansantasavallan kauppa- ja talouskomissaari solmivat uudesta maksuohjelmasta, jolla tilausten toimittaminen Ferditinaan saattoi jatkua Ferditinan saadessa lisää maksuaikaa. Sopimuksen johdosta badakukselaiset pankit antoivat ylioptimistisia kasvuennusteita seuraaville vuosille ja korkotason nousu tasaantui.

Ferditinan tilanne kuitenkin paheni 1990 ja kansantasavalta oli käytännössä halvaantuneessa tilassa. Tämän seurauksena kansantasavalta pyysi jälleen uuden maksuohjelman laatimista. Tämä viestitti markkinoille ympäri maailman siitä, että kansantasavalta olisi käytännössä maksukyvytön. Badakuksen valtionpankki ilmoitti neuvottelevansa uudesta maksuohjelmasta, johon angenstanialaiset pankit vastasivat voimakkaalla korkotason nostolla. Tämä nostatti korkotason pilviin Badakuksessa. Investoinnit tyrehtyivät täysin.