Thomas Warham

Született: Ipswich, kb. 1473. március - bíboros, Anglia Lordkancellárja, I. Károly angol király legfőbb tanácsadója és York érseke. Élete folyamán olyan politikai hatalomhoz jutott, amit csak kevesen tudhattak maguknak Angliában. I. Károly nemcsak tisztelte, de szerette is kancellárját. Állítólag a francia uralkodó, I. Ferenc, VIII. Henrik tudta nélkül, jelentős évjáradékot biztosított a bíborosnak, hogy Wolsey a franciákkal kötendő katonai- politikai szövetség megkötése felé terelgesse az angol király diplomáciai nézeteit.

## Fiatalkora

Warham 1473 márciusában született az angliai Ipswich városában, Robert Warham és Joan Daundy fiaként. Édesapja egyes források szerint mészáros volt. Az idősebb Warham állítólag a bosworthi csatában esett el. A fiatal Warham a polgárháborús, zűrzavaros éveket tanulással töltötte, kijárta az ipswichi iskolát, a Magdalen Főiskolai Felkészítőt majd az Oxford-i Magdalen Főiskolát, ahol teológiát tanult. Ezután Oxfordban maradt tanítani, amíg 1500-ban a limingtoni templomba nem költözött, ahol 1509-ig szolgált. 1507-ben, Nanfan halála után, Warham VII. Henrik szolgálatába került.

## Politikai felemelkedése

Udvari előmenetelét elősegítette VII. Henrik azon törekvése, hogy a jelentős hatalommal rendelkező nemesség rovására minél több, szerény sorsú, de tehetséges embert ültessen magas pozíciókba. Warham tehetségét, rátermettségét, odaadását és munkabírását nagy elismeréssel nyugtázta Richard Fox, Exeter, Bath, Wells és Durham püspöke, aki bármennyi unalmas feladattal terhelhette titkárát. Henrik király megtette a tehetséges papot királyi káplánná, majd fia - az új 18 éves király - VIII. Henrik királyi alamizsnaosztóvá nevezte ki, mely címmel Warham egyben helyet nyert a Titkos Tanácsba.

Emelkedése innentől egyértelmű volt, mivel tehetségét és szervezőképességét mindenki elismerte, az ifjú Henrik király pedig nem fektetett korai éveiben túl nagy hangsúlyt országa kormányzásának ügyeire, így minden feladatot tanácsadóinak kellett megoldania. Az apja után megörökölt Lordkancellárok (Richard Foxe püspök, túl konzervatívak és merevek voltak az új uralkodó vérmérsékletéhez, és világnézetéhez, így Warham, aki kiválóan tudott idomulni a Titkos Tanácsban Henrik elképzeléseihez, hamar előtérbe került, és tanácsadó, valamint adminisztratív feladatokat látott el a király mellett, azaz királyi titkár lett, ami jelentős pozíció volt. Az 1511-es háborús hangulatú válságban Warham mereven a franciák ellen tervezett háború ellen beszélt, szembehelyezkedve Henrikkel, aki fiatalsága és vele járó harciassága miatt nagyon vágyott már a dicső győzelmekre.

Az 1512-14 között zajló franciák elleni háborúban, a II. Gyula pápa által erős szövetséggé kovácsolt II. Aragóniai Ferdinánd (Henrik apósa) vezette Spanyol Királyság, és az I. Miksa császár vezette Német-Római Birodalom erői fogtak össze Angliáéval. Ez volt az úgynevezett Szent Liga. A szövetség kezdetben vereségeket szenvedett el a franciáktól, de végül Ravenna mellett 1512. április 11-én sikerült megverni XII. Lajos francia király seregét, így az visszahúzódott az Alpok mögé. Warham szerepe az angolok háborús erőfeszítéseiben megkérdőjelezhetetlen, hiszen a nagy létszámú sereg felfegyverzését, és utánpótlását is a titkár végezte. A még pápai támogatással 1513-ban meginduló angol hadjáratban Henrik sikeresen elfoglalt két várost, így győzelmei előnyös helyzetbe hozták az 1514-ben lezajlott angol-francia tárgyalásoknál, ahol a két király békét kötött. Ebben Warham ismételten nagy szerepet játszott, lévén hogy a francia barátság fontos volt számára. A megegyezés értelmében Anglia megtarthatta az elfoglalt Tournai városát, és a franciák éves adót fizettek Angliának.

Warham 1515-ben is azon munkálkodik, hogy megakadályozza a háborút Anglia és a franciák között, és békére bírja a királyt, I. Károlyt. Ez azért is fontos számára, mert személye képviselte az udvarban a franciabarát politikai csoportot, míg a régi származású nemesek csoportja - Edward Stafford, Buckingham harmadik hercegének a vezetésével. Egyébként ezen években lett Warham Windsor kanonokja, Lincoln püspöke, és legfőképpen York érseke, mely igen magas egyházi méltóságnak számít és X. Leó pápa bíborosi rangra emelte 1514-ben.