Bridget O'Sullivan

### Příbuzní

Patrick O'Sullivan (polobratr), David O'Sullivan (polobratr), Mary O'Sullivan (matka), Mícheál O'Sullivan (oficiální otec), Jean Le Bas (otec), Philippe Le Bas (děda), Jacqueline Le Bas (polosestra), Serge Le Bas (polobratr), Eileen (sestřenice), Timothy (strýc), nějací mrtví sourozenci

### Vztahy

John Devoy (problém z minulosti), Frederik Hansen (velmi počestná známost)

### Povolání

asistentka doktora Hansena, služebná na Staré faře

## Výskyt

### Debut

Kapitola IV: Mezi řádky

Patrick: *Halíd, pomóc! Přišla mrtvola!*

Halíd: *To není mrtvola, to je tvoje sestra. A je živá!*

Patrick: *To je ještě horší!*

+++

Bridget: *Děkuji Vám, pane doktore, ale ujišťuji vás, že když budu muset dělat něco, co se příčí mým křesťanským zásadám, beru Patricka a odcházím.*

William Rose: *Ale no tak, zde se žádné nekřesťanské věci nedějí.*

+++

Bridget: *Dobré poledne. Jste v pořádku, slečno Jacqueline…?*

Jacq: *Á, zrzavej problém přišel.*

Bridget: *…vypadá to, že ano.*

Věk: 20

Zrzavá, zelenooká a pihatá mladá dívka průměrnějšího vzhledu i výšky, oblečená v jednoduchém černém oděvu. Docela se podobá své sestřenici, Eileen, ale narozdíl od ní postrádá jiskru a šmrnc - aspoň dle jistých zdrojů. Na krku nosí gagátový křížek, symbol truchlení. Okolo jejích sukní se pak neustále motá poněkud nevychovaný černý vlkodav, Pat. Ten je taky asi jediná špinavá a smradlavá entita, kterou Bridget do své blízkosti pouští - jinak se totiž jedná o dívku, která až přepečlivě dbá na čistotu a neodloučí se od svého cestovního mýdla.

Bridget je zbožná katolička. A to natolik zbožná, že každou chvíli cituje Markovo evangelium a denodenně se modlí, nejlépe všem na očích. Ráda by přivedla k pravé víře všechny zbloudilé, a na rase jí věru nezáleží, všichni jsou lidé, samozřejmě. Akorát tedy s Židy má trochu problém, ale to se přece píše v tom evangeliu, že. Vyznává jasné a poněkud rigidní morální zásady, což taky nezapomíná hlasitě zmínit, byť je občas ochotná z nich trochu slevit v zájmu rodinných a jiných záležitostí. Když si to tedy dobře odůvodní. Navíc trpí vizemi a je tak zjevně přesvědčená, že je k něčemu vyvolená a její stopy vede boží záměr, kterému je třeba důvěřovat. Byť to občas věru není jednoduché, vzhledem k neštěstím, které Bridget až přitahuje. Je také třeba podotknout, že se nejedná o žádnou přecitlivělou květinku - dovede se obratně otáčet v kuchyni i u operačního stolu a nutno přiznat, že má občas trochu ostrý jazyk a sarkastické poznámky. A se smetákem v ruce se občas i pořádně rozohní.

Byť je pravda, že nezřídka jí je trochu do pláče. Vzhledem k její rodině, živé i mrtvé, se ovšem možná není čemu divit.

#### **Raný život**

Bridget se narodila jako nejmladší dítě v chudé irské katolické rodině. Osud jim mnoho nepřál a její rodina trpěla už za velkého irského hladomoru, kdy zemřela většina jejích sourozenců i její údajný otec. Z početného příbuzenstva jí tak zbyl nejstarší bratr Patrick, který se o ně všechny vždy zodpovědně staral, a o něco mladší, citlivější a spíše zasněný bratr David. A pak sestřenice Eileen, která možná byla poněkud divočejší a rozhodnější než Bridget, ale také byla evidentně Bridgetinou velmi dobrou kamarádkou. Vzato kolem a kolem, Bridget tak vyrůstala na farmě v Irsku, chodila do nedělní školy a někde se přiučila i něco málo o ošetřování. Z farmy do světa se podívala jen jednou, asi v deseti letech, kdy chvíli pobývala s matkou v Paříži, kde se i přes jazykovou bariéru seznamovala s mladým Sergem Le Bas, než jí to pro změnu jeho matka zakázala. Velmi důrazně. A s pomocí nějakých těch letících lahví.

Plynul čas. Tak před sedmi lety dostal Patrick skvělou příležitost, když mu kamarád z šlechtické rodiny zaplatil studia v Londýně. Patrick jim nechal za sebe doma alespoň irského vlkodava Pata, aby se jim nestýskalo. Eileen, která byla do Patricka zamilovaná, se ovšem stejně stýskalo, a ani Bridgetiny snahy ji neodradily od útěku za ním do Londýna. Vzápětí na to vypuklo v Irsku feniánské povstání proti britské vládě, ke kterému se připojil Bridgetin bratr David, přes její značné protesty. A ná‎sledně zmizel spolu s jejich společným kamarádem, Johnem Devoyem, kterému to Bridget nemůže zapomenout. A s kterým má poněkud komplikovaný vztah, zdá se. Během povstání ovšem také zachránila život britskému policistovi Henrymu Morrisovi, když ho ubránila před pomstychtivými Feniány, neb sama na nějaké politické boje za svobodu moc není a život je podle ní třeba vždy chránit. Morris si to ovšem pamatuje – či nepamatuje – trochu jinak.

Asi tak před třemi lety domů přišla strohá zpráva, že Eileen se předávkovala opiem a zemřela. Bridget s matkou se následně vydaly do Londýna hledat oba bratry. Než tam ale s matkou dojely, jejich kočár byl na cestě zastaven, Bridget vytáhly ledové ruce, spatřila krhavé oči... a poté ztratila vědomí. Když se probrala, její matka byla mrtvá, podle Bridget zavražděná. A v rukou svírala jakousi sponu s beraní hlavou a nápisem *Deid schaw*. Bridget se tak posléze ujal její strýc, farář Timothy, se kterým cestovala chvíli po Americe. I ten ovšem posléze zemřel a Bridget se tak vydala na cestu zpět do Británie. Při plavbě do Liverpoolu se seznámila s Halíd a zjevně se za dlouhých chvílí dobře skamarádily. Po nějakém tom měsíci či dvou, co strávila pátráním, tak dvacetiletá Bridget s Patem v průběhu první série doráží do Wimbledonu, na stopě svých bratrů a stále zahalená do smutečního šatu.

#### **První série**

Příchod na Starou faru se zprvu jeví šťastným – potkává zde své známé, Halíd a Serge, kteří ji evidentně rádi vidí, a lady Marion Rose jí velmi laskavě nabídne ubytování. Když je ovšem nasměrována za svým bratrem Patrickem, je dosti zhrozená stavem jeho domova i Patricka samotného, ve kterém jen těžko poznává milovaného a zodpovědného bratra, který měl před sebou tak zářnou budoucnost. A který ji evidentně vidí nerad, neb se na celou svou rodinu snažil úspěšně zapomenout s flaškou v ruce. Odhodlaná dát Patricka opět do kopy, najít Davida a zjistit, co se stalo Eileen, Bridget se rozhodne zůstat. Navíc se brzy ukazuje, že se smrtí její matky měl něco snad společného rod Ruthven – a lidé na Staré faře o něm evidentně něco vědí.

Její pobyt na faře ovšem není jednoduchý. Pravda, doktor Frederik Hansen se k ní chová velmi gentlemansky, zastává se jí a nabídne jí místo své asistentky. Bridget, která je jím trochu okouzlená, s radostí přijímá. Paní Clitherowová, vládkyně Staré fary, ovšem Iry a katolíky moc nemusí, a dává jí to dost najevo. A také ji zapřáhne do služby na faře, aby si to ubytování nějak odpracovala a trochu pomohla služebné Mary. Konstábl Morris, ve kterém Bridget poznává muže, kterého zachránila, si vůbec nic nepamatuje, a ještě má velmi zaostalé názory na lidi tmavší pleti. To Bridget je k Halíd naopak stále velmi přátelská, byť se ji tak trochu snaží přivést ke křesťanské víře. Sblíží je ovšem fakt, že si setkání se sourozenci věru každá představovala dost jinak. A také ochota řešit věci napřímo a nezaplétat se do lží, což tu jinak na faře mají všichni nějak ve zvyku.

Nicméně náplň práce pro pana Williama Rose, kterému tu všichni dělají poskoky, poněkud zkouší Bridget i nadále, neb ten má evidentně všelijaké poněkud netradiční, nekřesťanské – a občas i nezákonné – zájmy. Ještěže ani zde ji neopouštějí její vize anděla Ezekiela, který ji nabádá, že musí být připravená čelit velkému zlu. A navíc se zdá, že je sdílí i doktor Hansen. Pátrání ohledně rodiny ovšem Bridget moc útěchu nepřináší: nejprve se dozvídá, že Eileen měla před smrtí snad nějaké pletky s starším mužem, čemuž odmítá uvěřit. Lucy Jane Poe, Eileenina bývala kamarádka a kolegyně, taky moc nápomocná není, neb sama dost holduje opiu a leccos se jí v hlavě plete, byť Bridget je evidentně rozhodnutá zachránit alespoň ji a přivést ji zpět k víře. O bratrovi Davidovi se zase dozvídá, že je tak trochu ve vězení, díky čemuž se musí sama účastnit feniánské akce a znovu se setkat s Johnem Devoyem, který u ní v oblibě věru nestoupne. Záchrana Davida se, i přes tragickou cenu, podaří. Byť se ten se sestrou přivítá o něco radostněji než Patrick, její výčitky ohledně toho, že by měl nechat své revolucionářské činnosti, odmítá. A vzápětí opět mizí.

K tomu všemu je zde záhada její matky – a to nejen záhada toho, kdo jí zabil, ale také toho, co tehdy vlastně dělaly v Paříži. Z pozůstalosti strýce Timothyho se totiž Bridget dozvídá, že její matka měla kdysi nějakou aféru. To jí vynese nepřátelství Jacqueline, Sergovy sestry, která je z nějakého důvodu přesvědčená, že ta aféra byla právě s jejich otcem, Jeanem Le Bas. Navíc proti ní poštvává i Serge, který se občas i nechá – byť někdy ho zase až moc baví Bridget popichovat a cpát jí marxismus, než se s ní nebavit. Bridget by o matčiných záležitostech radši ani moc nepřemýšlela, ale situaci jí komplikuje skutečnost, že sourozenci Le Bas jsou její jedinou spojkou s Feniány, ke kterým David stále patří.

Bridget, posilována svou vírou, vytrvává v přesvědčení, že své bratry nějak opět napraví – a možná i zjistí, jak to tedy bylo s tou matkou. Čím dál víc se však zaplétá do záležitostí okolo pana Rose a jeho skupinky pátračů, což jí přináší řadu nelehkých morálních dilemat. Například ohledně toho, co se počítá či nepočítá jako *krádež*. Když se pak při jednom úkolu dostanou do Camden House na večírek ex-císaře Napoléona III., a doktor Hansen je obviněn ze špionáže a je v ohrožení života, začíná Bridget pomalu docházet, jak moc jí na něm vlastně záleží. A jak to dále komplikuje její morální přesvědčení, neb doktor se sice tváří jako zbožný (žel) luterán, ale jeho interpretace biblických zásad se zdá občas poněkud volnější. Zvláště v zájmu vědy.

Po úspěšném návratu z Chislehurstu pak čeká Bridget další nemilé překvapení - její bratr Patrick nakonec přiznává, že Bridgetiným otcem byl spíš jakýsi anděl z Dublinu, díky kterému tehdy hladomor přežili, neb pan O'Sullivan byl tehdy již po smrti. Jacqueline a Serge jsou tak Bridgetinými polosourozenci a byť Serge to shledá pouze zajímavou novinkou, Jacq opravdu nevypadá se skutečností smířená a dává to Bridget tvrdě najevo. K tomu také vyplývá najevo, že pan Rose je v skutečnosti Edward Trelawny - a ne zrovna boží stvoření. Bridget, podporovaná Hansenem, záhy na základě svých vizí získává přesvědčení, že to právě on stál za smrtí její matky a stává se tak jedním ze svědků, kteří proti němu svědčí ve velkém soudním procesu. Celý proces sice končí Roseovým osvobozením, ale Bridget se dozvídá něco jiného: hysterická Lucy se přiznává, že to ona kdysi předávkovala Eileen opiem. Nechtěla ji zabít, jen jí zabránit v tom, aby šla na stejný pohovor v *Daily Telegraphu* jako ona... a neodhadla dávku ani Eileeninu reakci.

Následně Bridget zmítají dost silné a protichůdné pocity, byť je jako obvykle nedává moc najevo. Když je ovšem dosti nepříčetná Lucy propuštěna do domácí péče doktora Hansena, začínají se v její masce přece jen objevovat trhliny. Následně se zoufalý Patrick pokusí o souboj s Lucy, po kterém se Bridget konečně podaří přimět ho k dlouhému a odkládanému rozhovoru. I na objetí dojde. Zároveň ovšem, navzdory doktorovým snahám, umírá Pat, kterého den předtím schválně střelil hrabě Spencer, když se mu všichni připletli do cesty v lese v rámci hledání malé Alice Rose. Bridget posléze popadne svatý zápal - nebo zoufalství - a dochází také k jednomu dosti hysterickému pokusu o rozhovor a evangelizaci Lucy, který ovšem dopadne *relativně* úspěšně. Jeho spuštěním je odhalení, že ne zrovna příčetná Lucy si poslední dobou nechodila po nocích hrát jen na Elizabeth Siddal, ale taky na Eileen, a byla tak zodpovědná za Bridgetiny zlé sny poslední doby. Bridget při tom ovšem taky zjišťuje, že náznaky ohledně toho, že už nějakou dobu sloužona í sama jako půlnoční svačinka nějakého krvesaje, jsou pravdivé.

Následuje jedna katastrofa za druhou. Alice je unesena na hrad Hailes u skotského Haddingtonu a všichni se ji vydávají pronásledovat. Na hradě samotném je vítá nemrtvý lord Byron hrající si na lorda Ruthvena a nemrtvá Elizabeth Siddal, údajná Alicina matka, a Bridget tak musí uznat, že Jacquelinina teorie ohledně toho, že krvesajů je více, je pravdivá... a Rose neměl minimálně se smrtí její matky nic společného. S Halíd jsou navíc obě traumatizovány, když se na nich hned první noc rozhodne Elizabeth trochu posvačit. Nebezpečí na Bridget číhá ovšem v poněkud bližším místě: ukazuje se, že Marion, kterou se Byron pomstychtivě rozhodl nechat vyhladovět, je rovněž krvesajnou potvorou. A že její oblíbenou svačinkou - až posedlostí - je právě Bridget, ke které se vždycky tak krásně a starostlivě chovala. Nejen, že tak Bridget málem končí vysátá, ale do Marioniny cesty ji vstrčí přímo Serge, se slovy, že Marion potřebují k útěku - a je třeba přinést nějaké oběti. Překvapivější je možná snad jen to, že od Marion ji nakonec odtrhne Jacqueline.

Vlivem šoku a ztráty krve Bridget tak moc nevnímá ani osvobozování Rose, ani závěrečný krvavý a vítězný boj. Probírá se trochu až tehdy, kdy konečně nalézají malou Alice - a kdy zoufalou Elizabeth, dožadující se své dcery, zneškodní jednou a provždy značně podivná jeptiška Violetta. Zvrátit Elizabethin osud už není možné a tak nezbývá, než se vydat na cestu zpět do Londýna. Při které sebou tedy Bridget vyděšeně trhá po každé, co se Marion jen přiblíží. Problémy ve Wimbledonu na sebe ovšem nenechají dlouho čekat, takže se Bridget přece jen trochu vzpamatovává. A modlí. A pokouší se starat o nemocnou Jacq, která opravdu není zrovna vděčná. Když pak všichni, v rámci posledního střetnutí s neklidnou duší Elizabeth Siddal v Rosettiho domě, zabloudí do podivného světa mrtvých, má Bridget dočasně i jistou krizi víry. Z té se nakonec vzpamatuje, ale vzápětí přichází další rána - doktor Hansen se loučí, neb musí neodkladně odjet. Marně se pak pokouší Bridget přesvědčit aby odjela s ním, nicméně zanechá ji alespoň adresu své sestry v Hamburgu. Ta se ho zase snaží přesvědčit, že by neměl odjíždět, a že je všechny svedl dohromady nějaký vyšší smysl, jak tvrdí její vize, ale to na doktora příliš nefunguje.

#### **Aliasy**

##### **Maggie**

Služebná v Camden House v Chislehurstu, která nastoupila spolu s Corou, a rozhodně tam nehledá nic pro pana Rose.