Олег Евко. ЛЕГЕНДА ПРО ЦАРИЦЮ ЯКА, ПОТРАПИЛА У КРАЇНУ ФЕНІКСІВ

Дорогий друже, якщо ти дозволиш, я почну нашу
історію. Починається вона на планеті Земля, але не на тій планеті Земля, яку
знаємо ми. А магія і чарівники там зовсім вже звичайна справа. В одній країні,
яка називається Нарланія правила цариця, і звали її Ізгальдіна, але всім
близьким друзям вона дозволяла називати себе просто Діна. Вона була прекрасна,
як небесний янгол. У неї були блакитні очі, біле, як сніг, волосся, вона носила
білі сукні, а за спиною у неї були два ангельських крила. А ще вона була
безсмертна. Цариця мудро і справедливо правила своєю країною, і всі піддані
любили її.

Одного разу їй захотілося відправиться в подорож
до сусідньої країни Аерогон. Вона купила квиток на літак і полетіла. Коли
цариця прилетіла до Аерогону, то оселилася у будинку поруч з морем. Молода
цариця любила говорити з чайками про далекі країни, адже вона була чарівницею і
розуміла мову птахів та тварин. Цариці так само подобалося мріяти, як самій
побувати в далеких країнах, про які їй розповідали чайки. Одного разу вона дивилася
за горизонт на те, як сходить і заходить сонце. Як раптом вона почула чийсь крик. Вона
побачила як птаха з золотим пір’ям терзає злий шуліка.

Цариця поспішила на допомогу золотому птаху. Вона заклинанням
прогнала шуліку і врятувала птаха.

- Дякую тобі, царице! Ти врятувала мені життя! Як
я можу віддячити тобі? - запитав птах.

- Я хочу знати хто ти? Бо я ніколи не бачила таких
птахів, - сказала цариця.

- Я фенікс Нідл. Я один з останніх у своєму роді. Злий
демон вогню знищив більшість моїх родичів на моїй прекрасній батьківщині - у
Країні феніксів. Він править моєю країною і досі. Тому я втік звідти.

- Я допоможу звільнити твою країну. Тільки скажи, де вона знаходиться? - сказала
цариця.

- Вона знаходиться на далекій планеті, яка
обертається навколо білої зірки, але прощу тебе, прекрасна цариця, не ризикуй своїм
життям заради нас нещасних феніксів. Демон може згубити тебе.

- Я не боюся демона, адже я цариця і я маю
допомагати всім!

Щоб потрапити на мою планету потрібно сказати:

«Феніксів країна –

Прекрасна долина.

Я хочу тебе врятувати

І надію хочу дати».

- Тобі краще поки пожити тут, феніксе. Тут ти
будеш у безпеці, - сказала цариця.

- Добре, я буду дуже радий, якщо ти повернеш з
перемогою! Бажаю тобі удачі! - сказав Фенікс.

Цариця вимовила чарівні слова і потрапила на
планету, де посеред джунглів стояло місто, яке майже повністю було побудовано з
золота.

Не встигла вона ступити і кроку як почула крик і
побачила, як два демони, схожі на людей з головами биків, схопили бідного
фенікса і терзали його.

-       Відпустіть його! - крикнула цариця і
метнула в демонів заклинанням, яке знищило їх.

Фенікс подякував царицю і полетів.

Раптом все навколо загримотіло, і величезний
триголовий дракон з рогами на кожній голові, міцними кігтями на чотирьох ногах
і довгим хвостом з’явився перед царицею.

- Ну здрастуй, безсмертна цариця! Я демон вогню! -
сказав він.

- Я не боюся тебе, монстр, і не дозволю мучити
безневинних феніксів! -крикнула цариця.

- Хіба ти не знаєш, голубонько, що я можу як
завгодно погубити тебе? Ти не справишся зі мною! - сказав він.

Цариця перетворилася на орлицю і почала клювати
демона своїм дзьобом. Демон похитнувся і спробував схопити її. Але цариця
прийняла вигляд войовниці з вогненним щитом і мечем і відрубала демону одну з
його голів. Потім використавши магію вона повалила його на землю.

- Навіщо нам боротися цариця? Підкорися мені і я дам
тобі все, чого ти бажаєш! - сказав лиходій.

- Ні! Я ніколи не буду служити злу! - вигукнула
цариця і відрубала демону ще дві голови.

З усіх боків злетілися фенікси і сказали їй:

Спасибі
тобі, благородна цариця! Ми ніколи не забудемо тебе.

Фенікси за допомогою своєї магії перенесли царицю
назад в Аерогон, де на царицю чекав Нідл. Він був радий, що його планета тепер
вільна і він може повернутися назад на батьківщину. А цариця ще рік прожила в
Аерогоні і повернулася до Нарланії, де її піддані були раді її бачити.

Так закінчилася ця історія, але тільки ця, а інші
ще чекають нас попереду.