Habsburg Örökös Tartományok

A család eredete a 10. századig nyúlik vissza. Az első név szerint ismert ős Gazdag Guntram volt, bár ő még nem viselte a Habsburg nevet (973-ban halt meg). A Habsburg név a 11. században ragadt az alemann eredetű családra, amikor II. Ottó (meghalt 1111) a mai Svájc területén, Aargau kantonban, az Aare és a Reuss folyók egybefolyásánál fekvő Habichtsburg grófja lett. A vár neve magyarul Héjavárat jelent, és innen ered az ismert Habsburg családi címer is.

Birtokaik kezdetben főleg a sváb hercegségben terültek el, amit később elzászi területekkel egészítettek ki. Később a svájci területekről megkísérelték őket elűzni a svájciak. Ez ideiglenes sikerült nekik, amikor 1315-ben Morgartennél megsemmisítették a család lovagi seregét. A magyarok és a csehek ellenségeskedését kihasználva megszilárdították uralmukat a Babenberg örökség felett (Dürnkruti csata 1278) és itteni birtokaikra támaszkodva nekiláttak svájci uralmuk helyreállításának. 1386-ban a III. Lipót vezette Habsburg sereg a rendkívül véres sempachi csatában vereséget mért az Svájci Konföderációra. Lipót herceg személyes példát mutatva az első sorokban harcolt, és sikerült megfutamítania a helvét gyalogságot, miközben súlyos sebeket szerzett, amelyekbe az ütközetet követően elhunyt. Utódai azonban befejezték a svájci konföderáció visszaszorítását.

III. Frigyes Német-Római császárként új módszert tervelt ki a rebellis hegylakók megzabolázására. Magyarországi (főként kun) és balkáni könnyűlovas martalócokat bérelt fel, akik benyomultak svájc kevés gazdagon termő völgyébe, évről évre elpusztítva a termést, miközben a nyúlt ütközeteket kerülték, nehogy a morgarteni lovagok sorsára jussanak. A svájciak e kegyetlen taktika hatására éhezni kezdtek. A császár nem volt kegyetlen, tudta, hogy a helvétek többet érnek számára szövetségesként. Egyezséget ajánlott, és 1465 nyarán megkötötték a Sankt Galleni egyezményt. A megállapodás kimondta, hogy a Konföderáció a Birodalom része, valamint elismerik a Habsburg-család mindenkori fejének szuverenitását területükön. Cserébe széles körű belső autonómiát kapnak, nem tagozódnak be a feudális rendszerbe és – ami a svájci gazdasági viszonyok között rendkívül fontos volt – a férfiak zsoldos nehézgyalogosként szolgálják a Habsburgokat. Ez utóbbi kitétel, valamint az alpokot átszelő kereskedelmi utak jelentős bevételt hoztak a svájci családoknak.  Frigyes, a Hunyadi Mátyással vívott csatározások során ugyan ideiglenesen elvesztette Bécset, mégis sikeres uralkodónak volt mondható.  1452-ben feleségül vette Portugáliai Eleonórát, s a házasságból öt gyermek született. A frigy rendkívül fontos volt, ugyanis a Habsburgok rokonságba kerültek a Portugáliát uraló Avis-házzal.

III. Frigyes utóda I. Miksa lett, aki legidősebb volt az életben maradt utódok között. (Kristóf nevű bátyja csecsemőkorában elhunyt.) I. Miksa 1477-ben feleségül vette Burgundi Máriát, aki Merész Károly Burgundi herceg egyetlen leánygyermeke volt. Édesapjához hasonlóan Miksa házassága is rendkívül szerencsés volt. Rokonságba került ugyanis a száz éves háborúban kivérző Franciaországot megkaparintó, burgund Valois-házzal. Ezzel a Habsburgok igen erős nyugat-európai támogatást szereztek. 1486-ban apja jóvoltából német királlyá választották. A francia(burgund) és a német-cseh területek jelentős részét uraló Habsurgok közös nyomására a pápa 1493-ban (III. Frigyes halála után röviddel) császárrá koronázza. Gazdag György Alsó-Bajorországi uralkodó 1503-mas halálát követően IV. Albert bajor-müncheni Wittelsbach herceg igyekezett megszerezni az uralmat Alsó-Bajrország felett. I. Miksa azonban nem nézte jó szemmel a birtokai határán megjelenő bajor hatalomkoncentrációt, és igyekezett megakadályozni az egyesülést. Kiprovokálta Albert herceg fegyveres fellépését, majd ezt követően a Wittelsbach házat a Birodalom elleni lázadóknak minősítette és burgund támogatással legyőzte. Ezt követően saját maga szerezte meg az uralmat a darabokban lévő Bajorország minden területén. Ekkor az bajor hercegséget királyságként feltámasztva a pápa hozzájárulásával 1507-ben bajor királlyá koronáztatta magát a müncheni érsekkel. Uralma nem tarott sokáig, 1508-ban elhunyt.

Utóda legidősebb fia, IV. Fülöp Burgund-Norman király unokatestvére, II. Miksa lett. A Sváb Liga régóta igényt formált a Habsburgok svájci birtokaira, és felháborította őket az is, ahogyan Bajorországot megszerezték. Az erőskezű uralkodó halálát követően  Fürstenbergi Henrik vezetésével a Liga támadást indított a Svájc irányába. Arra számítottak, hogy a helvétek megpróbálják visszaszerezni függetlenségüket a Habsburgokkal szemben. Henrik azonban rosszul mérte fel a helyzetet. Az ifjú király megegyezett kuzinjával, valamint az északon egyre inkább terjeszkedő Hanza-szövetséggel, hogy a németalföldi családi birtokok fejében segítséget kapjon tőlük a Sváb Ligával szemben. Az egyezség alapján németalföldet felosztja a Szövetség és Burgundia egymás között, míg a Habsburgok megszerzik a német területek teljes délnyugati részét, és az új területeken megalapíthatják a Sváb Királyságot a Bajor Királyság mintájára, amelyben örökre elismerik a Habsburgok uralmát. Amennyiben a család végleg kihalna, a területet a Valois-ház örökli. A Habsburg-Valois-Hanza szövetség 1509 nyarán elsöpörte a Sváb Ligát. Még abban az évben Karácsonykor Stuttgartban Sváb Királlyá koronázták II. Miksát.