Inatris Aerie

Ina jelenleg, 26 éves korában

Ina Avvar származású féltünde, akit a kalandos élete nem csak a törzsétől vitte el, hanem egy Dalish tünde klánon keresztül Denerimig jutott, ahol részt vett az Ötödik Veszedelem elleni harcban is. Közel sem volt könnyű és vidám élete, ez pedig nagyon is meglátszik jelenlegi kinézetén és viselkedésén is.

## Kinézet

Viszonylag magas, ám kevésbé izmos alkat, ami az évek alatt javarészt már leépült. Habár a Veszedelem miatt megint formába hozta magát. Legszembetűnőbb ismérve derekáig érő egyenes, hófehér haja, melynek csak a szemébe lógó részét fonja hátra, a többit általában leengedve hordja. Vihar szürke szeme kiegészíti ezt a jeges hatást, ami Avvar gyökerei miatt még inkább ijesztővé varázsolják. Holott egy rendkívül érzékeny lányról beszélünk. Leginkább a szülőhazájának ruháit preferálja, így kék inget, nadrágot és szőrrel borított páncélt szokott viselni. Ezeket mind nagy becsben tartja, hiszen a családjától kapta még.

## Személyiség

Legfontosabb ismérve az az érzékenysége és a kedvessége. Valójában egy nyitott könyv, nem nagyon tudja leplezni az érzelmeit, aki egy kicsit is ismerni, könnyen átlát rajta. Emellett Ina nagyon is könnyen, már túlzottan is bele tud helyezkedni mások helyzetébe, át tudja érezni a másik problémáit, gondjait, akarva-akaratlanul magára vállalva ezzel mások problémáit. Addig sem kell a sajátjaival foglalkoznia… Ezeket az erényeket csak később vette fel, ezért előtör belőle néha az Avvar-os nyers modor is, de ezek csak szigorúan közelebbi barátok esetében. Idegenekkel mindig kedves, de nem túlzottan, tehát nem erőlteti másra magát. Emiatt sokszor tűnik csendesnek, visszahúzódónak, aki teszi a dolgát, nem zavar sok vizet. Önmagával is sokszor kerül ellentmondásba, amit a történtek okoztak benne. Érzelmileg a lehető leginstabilabb, bár próbálja egyben tartani magát, ha valami erősen emlékeztetné őt a történtekre, szétesne. Viszonylag nehezen bízik meg valakiben, de ennek ellenére bárkinek hajlandó segíteni. Sokszor mosolyog, ezzel leplezve azt, ami benne zajlik.

## Története

### Gyermekkora

Az Avvarok-nál született szülei második gyermekeként. Kiskorában nem értette, miért néznek rá egy kicsit máshogy, de hamar meg kellett tanulnia, hogy amiatt, mert édesanyja tünde nő volt, aki beleszeretett az édesapjába, így elhagyta családját és klánját, hogy csatlakozzon az emberek közé. Sajnos Ina sosem tudta megszemlélni, milyen lehet egy igazi tünde, ugyanis édesanyja meghalt a születésekor. Annyit azonban megtudott, hogy gyönyörű és tiszteletet parancsoló volt, eközben pedig kedves és gondoskodó.

Édesapja rendkívül összetört, tényleg őszintén szerették egymást. A gyásza miatt egy ideig nem bírta elviselni a lányát, mert szerinte miatta halt meg felesége. Emiatt bátyja is ellenséges volt vele, hiszen ezt tanulta apjától, ráadásul ő is gyászolt.

Ez ment hat éves koráig, akkor az édesapja megismert egy másik nőt, és végre képes volt újból szeretni. Hála ennek a nőnek, a családja elfogadta a lányt, és végre szerető családot alkottak.

Amíg csak ketten voltak gyerekek a bátyjával, rendkívül meg akart felelni neki, így ő is keményen nekiállt megtanulni a fejsze használatát. Vékony termete és jó reflexei miatt két darab egykezes fejszét használ. Édesapja elismerése gyanánt készített neki egy pár gyönyörű darabot, ő volt ugyanis a klán kovácsa.

Mostohaanyja hat évvel később egy fiúval, Valival, majd rá még öt évre egy fiú-lány ikrekkel, Hallad-dal és Geirny-vel áldotta meg az apját.

Mivel Ina volt az egyetlen lány a mostohaanyján kívül, rengeteget segített a gyerekek körül, a házimunkában is jeleskedett. Emellett keményen edzett is, vadászni is eljárt, ahol apja megtanította őt és a bátyját az erdő ismeretére, illetve az íjászat alapjaira. Bár bátyja annyira nem értékelte ezt, Ina nagyon is szívesen töltött ott időt, ismerte ki az erdőt, állatait, növényeit.

Idősebb öccse nem kevéssé rajongott nővéréért, ők rengeteg időt töltöttek együtt, nagyon közel álltak egymáshoz. Bátyjával a kapcsolata sosem volt ilyen kedves, ő sosem tudta teljesen feldolgozni édesanyja halálát, így ő kissé mindig hűvösen és lekezelően viselkedett húgával, de a családi morál benne is megvolt, bármit megtennének egymásért, ha olyan helyzet állna elő.

Ina különlegesnek számított hófehér haja miatt, édesanyjától örökölte. Népszerű volt a fiúk körében is, de ő nem igazán értette a céljaikat, ráadásul ő nem érzett semmit egyik iránt sem.

### Az első szerelem és nehéz döntése

Vándoroltak a klánnal együtt, míg egyszer össze nem találkoztak egy Dalish tünde klánnal. Természetesen mivel nem támadták meg egymást, kereskedésbe fogtak. Elég jó területet fogtak ki erre, mind a két nép hosszabb időre tervezett maradni. Bár békések voltak, azért zavarták egymást.

Egyik nap a szülők elküldték a gyerekeket a tündékhez vásárolni, hogy legyen egy szabad délutánjuk. Mindannyian átsétáltak a tünde táborba. Amíg ő a testvéreire vigyázott, addig a bátyja üzletelt. Ekkor Ina már ifjú hölgyként, huszonegy évesen több embernek és tündének is felkeltette az érdeklődését.

Az Első is fogadta őket. A fiúnak a tekintete is megállapodott Ina-n, aki zavartan nézelődött körbe-körbe, a kisebbeknek próbálta lekötni a figyelmét. A bátyjában persze azonnal beindult a védőösztön. Azt azonban még így is érezte, hogy a tünde fiú alig veszi le róla a tekintetét. A lány egész végig vörös fejjel álldogált, míg bátyja végzett. Mielőtt elmentek volna, Ina felnézett a fiúra, összetalálkozott a tekintetük. Ina rámosolygott a fiúra, aki egy féloldalas mosollyal válaszolt. Ő volt az első fiú, akit nem tudott kiverni a fejéből.

Másnap ő volt a soros a vadászatban. Miután felállított pár csapdát, hátha fog valami kisebb termetű állatot is, tovább állt, hogy valami nagyobb vad után nézzen. Érzékelt valami mozgást, csendben felhúzta az íját, majd lövésre készen mozdult meg. Majdnem felsikkantott, ugyanis valami olyan gyorsan suhant el a keze mellett, majd még abban a pillanatban vette ki a kezéből az íjat, hogy először reagálni sem tudott. Azután Ina sem tétlenkedett, azonnal lecsatolta övéről a két fejszéjét, majd védekező pózba állt. De legnagyobb meglepetésére nem akarta senki megtámadni, az a valaki csak az íját nézegette, próbálgatta.

 - Ez nem éppen a legjobb fajta, igaz? – mosolygott rá féloldalasan a tegnap látott fiú. Ina megint elpirult. Erre aztán tényleg nem számított.

 - Mit csinálsz te itt? – kérdezte óvatosan a lány, leengedte a fejszéit. – Talán követtél engem? – kérdezte gyanakodva.

 - Nem, én csak abszolút fegyvertelenül szeretek vadászni az erdő legmélyén. Ez a hobbim… - mondta gunyorosan a másik. Ina csak a szemét forgatta. A fiú visszanyújtotta a lánynak a fegyverét.

 - Értem, tehát akkor tulajdonképpen nem is kell amiatt aggódnom, hogy egészen ijesztő módon idáig követtél, világos… - válaszolta szintén cinikusan a lány. A fiú csak felkuncogott, aztán komoly arcot vágott.

 - Jogos érv, de én csak, nem is tudom… - látszott rajta, hogy nehezen nyögi ki a szavakat. – Csak úgy megfogott valami benned. Gondoltam, teszek egy próbát, hátha neked is van kedved beszélgetni – rántotta meg a fiú a vállát. Ina felhúzott szemöldökkel nézett rá egy pillanatig, majd elnevette magát. Egy percig csak nevetett, szegény fiú pedig egyre kínosabban érezte magát.

 - Jaj, ne haragudj, nem rosszindulatból, csak… Próbálkoztak már nálam néha, de ilyen módon még sosem, csak tetszett, hogy ilyen… egyedi vagy, ennyi – mosolygott rá most már kedvesen. Majd kinyújtotta felé a karját. – Ina vagyok, örülök, hogy megismerhetlek! A fiú most már sokkal nyugodtabban szorította meg a lány karját. Belenézett a szemébe.

- Örvendek, Erlion Cairic vagyok!

Így kezdődött ismerkedésük. Ezután mindennap találkoztak. Beszélgettek, ismerkedtek, együtt vadásztak, járták az erdőt vagy csak egymás klánjában járkáltak. Egyre közelebb kerültek egymáshoz, holott tisztában voltak vele, hogy az idejük véges, alig pár hónapjuk van, mielőtt valamelyik klán tovább nem áll. Mégsem tudtak mit kezdeni a helyzettel, csak sodródtak, ki akarták élvezni azt a kevés időt, ami van nekik.

Egyik nap kedvenc vízesésük partján üldögéltek pihenő gyanánt, mikor Erlion hosszú hallgatás után bejelentette, hogy egy héten belül távoznak. Mindketten számítottak erre, mégis nehéz volt. A fiú Ina-ra kapta a tekintetét, majd látva riadt arcát megsimogatta a haját, aztán egy pillanatnyi habozás után gyengéden magához húzta és megcsókolta. A lány nem hitte, hogy Erlion meglépi ezt a lépést, hiszen ezzel csak megnehezített mindent. Erlion ragaszkodott ahhoz, hogy Ina vele tartson, már el is intézett mindent. Ina azonban időt kért ehhez a nehéz döntéshez.

Ez idő alatt nem akart találkozni a fiúval, hogy gondolkodhasson. A családjával sem beszélt erről, ők meg voltak győződve arról, hogy ez csak egy futó románc, ami elmúlik, ha külön válnak. De fél év együtt töltött időt nem lehet semmibe venni. Azonban egy életen át támogató családot sem. Ina tanácstalan volt. Még aznap kapott az ikrektől egy általuk gyártott vékony bőr karkötőt azzal címezve, hogy ez rájuk emlékezteti Ina-t, de tud majd tetszelegni Erlion-nak is. Nem dobta fel a dolog, sőt… De felrakta a jobb kezére. Ugyanazon a kezén hordta a Vali-tól kapott fémgyűrűt is, amit első kovács munkájaként apjuk mellett készített, majd nővérének ajándékozta.

Három nap után azonban nem bírta elrejteni a dolgot, a családja már így is naponta többször megkérdezte, hogy minden rendben van-e. Így harmadik nap vacsora alatt kibukott belőle. A bátyja természetesen azonnal pokoli mérges lett, össze is vesztek. Az apja csak valami nosztalgikus, ködös érzést érzett, ugyanis ugyanez történt vele és első feleségével, így tudta, hogy nem tarthatja vissza lányát. Ina-t azonban Vali reakciója aggasztotta a legjobban. Először elárult fejet vágott, majd csak szótlanul bámulta az asztalt. A lány végképp nem tudta, mit tegyen. Apja csak annyit mondott, hogy ez egy komoly döntés és ha elmegy, de félrecsúszik a dolog, nem igazán tud majd visszatérni. Ina tisztában volt ezzel is. Azzal is, hogy Er nem költözhet hozzájuk, hiszen ő az Első, neki kell majd átvennie a klán vezetését. A feszült családi beszélgetés végére csak ketten maradtak az asztalnál a bátyjával, aki még mindig fortyogott. Nem akarta elveszíteni a húgát. Ezért egy óvatlan pillanatban átosont az elfek közé, hogy megkeresse Erlion-t. Ina későn jött rá erre, már csak a verekedésükre ért oda. A tündék választották szét őket, Wallan-t kidobták a táborból. Ina miután váltott pár nehéz szót szerelmével, a bátyja után ment. Ez alkalommal ő vigasztalta a fiút...

Nehéz három nap következett számukra. Ina sosem mondta ki, hogy mi a döntése, mert ő maga sem akarta beismerni magának. Félt. Mi van, ha rosszul dönt? Eljött az utolsó este. Tudták, hogy holnap indulnak a tündék.

- Bár nem tetszene, ha velük mennél, dönts bárhogy is, én szeretni foglak… - mondta az apja. Felállt és odament a lányához és átölelte. Hamarosan az egész család egy hatalmas ölelést alkotott.

- Szeretlek titeket – mondta halkan a lány.

De akkor már döntött. Tudta, hogy a fiúval érzi a lehető legteljesebbnek magát. Egész éjjel nem aludt, összepakolta azt a kevés cuccát, ami volt. Majd búcsúzkodni kezdett. Gyáva volt, így csak akkor búcsúzott el, mikor a többiek már aludtak. Mindenkinek nyomott egy csókot a fejére, és mindenkinek hagyott egy saját készítésű bőrkarkötőt a keze mellett, hogy legyen valami, ami rá emlékezteti őket. Mikor azonban apját és mostohaanyját hagyta volna maga mögött, a nő fojtott hangon utána szólt.

- Ina, várj! - a lány pont ezt akarta elkerülni. Ám a nő nem tűnt szomorúnak, kedvesen mosolygott. – Szerintem jól döntesz, én támogatlak. Mellette a helyed! Csak adni akarok valamit… - Azzal elővett egy gyönyörűen megmunkált íjat és tegezt nyilakkal.

- Ez édesanyádé volt, tünde munka. Apád neked akarta adni, mikor férjhez mész, csak hát… Nem így gondolta. A tied. Illetve vidd magaddal Draleon lovadat is. Úgyis csak te tudod megülni, másnak nem engedi… - Azzal magához ölelte nevelt lányát.

Miután mindenkitől elköszönt, felnyergelte lovát, felpakolta a holmiját, és éppen felszállt volna, mikor libbent a sátor, és előbukkant bátyja és öccse. Vali azonnal a nővére karjaiba vetette magát, a bátyja csak szigorú arccal, karba tett kézzel nézte őket. Öt percig ölelték egymást, de aztán Ina-nak indulnia kellett. A bátyjához lépett, csak pár másodpercig megfogta a kezét. Aztán még egy csókot nyomott az öccse homlokára, karjára tette a karkötőt, amit készített neki, majd felszállt a lovára, és elindult. Egyetlenegyszer nézett hátra. Az öccse zokogott, a bátyja továbbra is hidegen bámulta. Ina úgy gondolta, soha nem fognak neki megbocsátani...

Éppen az utolsó pillanatban ért oda, hiszen a tündék már indultak. Erlion reménykedve nézte a másik tábort, míg végre tényleg megpillantotta a lányt. Elé szaladt, lekapta a lováról, szorosan magához ölelte, majd szenvedélyesen megcsókolta. Ina örült, hogy itt van, de hiányzott a családja. Így indult el a csapat legvégén elhagyva a családját…

### A szerelem kiteljesedése és végzete

A következő négy év békésen és boldogságban telt. A fiatalok a lehető legjobban ápolták kapcsolatukat. Már a Kötődést tervezték. Erlion közben rendkívül sokat fejlődött a mágiában, Ina pedig megtanult rendesen íjászkodni, illetve tanult egy kis jó modort, lejjebb adott nyers stílusából, és teljesen háta mögött hagyta gyerekkorát, most már higgadt, összeszedett hölggyé vált és meglepő módon kecses volt. Bár családjára mindennap gondol, nem bánta meg döntését. A klán vezetője lassan, de biztosan készítette fel Erlion-t arra, hogy átvegye a vezetést. Minden a legjobb irányba haladt, amíg el nem következett az a szörnyű nap…

Ina éppen egyedül volt vadászaton. Aznap nem volt jó zsákmány. Sokáig kutakodott. Feltűnt neki, hogy elég elhagyatott a hely, de nem gyanított semmit. Végre megjelent egy vad, azonnal sikeresen becserkészte. Azt azonban nem tudta, hogy a terület, ahol járt, elátkozott volt, és így most már az élőhalottak követik bárhová, amíg meg nem ölik. Az erről mit sem sejtő lány vidáman ment haza. Aznap délutánra érkeztek meg az élőhalottak. Rengetegen voltak, nem számítottak támadásra. Szörnyű, véres harc kezdődött. A szörnyek Ina-t vették célpontba, mert ő lépett be a területükre. Hatalmas túlerővel kellett szembeszállniuk, de végül bár nagy veszteség árán, de nyertek.

Mikor vége lett a küzdelemnek, mindenki sebesült volt, rengetegen meghaltak. Őrült nagy fejetlenség tört ki. Találgatták, ki lehetett a bűnös, de nem kellett messzire menni, azonnal világossá vált mindenkinek, hogy Ina volt az. A vezetőt hívták, hogy büntesse meg Ina-t, akit addigra megkötöztek, úgy rángatták. De sehol nem találták a férfit. Végül Erlion emelkedett fel az egyik holttest mellől. Mikor Ina megnézte, kik azok, látta, hogy a fiú családja: anyja, apja, két húga, mellette pedig a klán vezérének holtteste feküdt. A fiú húgának védelmezése közben halt meg. Valami akkor megváltozott a fiúban. Tudta, hogy helyt kell állnia új vezetőként és ki kell vívnia a népe bizalmát és szeretetét. De ez ekkor tökéletesen szembement a szerelme sorsával. Kiismerhetetlen arccal nézett kedvese szemébe, aki ettől megijedt. Nem akarta, hogy gyűlölje őt.

- Erlion, én nem tudta… - kezdte a lány, de a klán új vezére egy legyintéssel belefojtotta a szót. Csak úgy sugárzott róla a határozottság. Jéghideg hangon parancsolta meg, hogy aznap estig el kell hagynia a klánt vagy halállal lakol. A tömeg a halálát kívánta, de Erlion nem engedte, mire a klán elfogultsággal vádolta a fiút. Ina látta a fiún, hogy talán mégsem gyűlöli teljesen. Ellenben megindokolta, miért nagyobb büntetés a száműzetés neki, mint a halál: elvesztette a családját, most pedig a másodikat is. Azzal a bűntudattal kell együtt élnie, hogy ennyi társát megölte, ráadásul magányra kényszerül. Erre senki nem felelt. Ina a kedvese szemét kereste, egy pár pillanatig egymásra néztek. A fiú szeme először borzasztóan szomorú volt, nem akarta elhagyni a lányt, aztán a halott családjára nézett. Mikor újból a lányra nézett, nyoma sem volt gyengédségnek. Csak haragnak, fájdalomnak, jéghideg tekintetnek…

### Magányos napok

Ina még aznap elhagyta a tábort. Jobb ötlet híján Denerim felé vette az irányt. A csata óta követte egy csóka. Valószínűleg az elátkozott területről jött. Rendkívül idegesítette a lányt, hiszen folyton a történtek jutottak eszébe. Azonban egy idő után megkedvelte, annyira egyedül volt a lovával. Ő még hajlandó volt ránézni egyáltalán...

Képtelen volt megbocsátani magának. Elveszített mindent és mindenkit, aki fontos volt számára. Olyan szinten magába fordult társaság híján, hogy önmagát kezdte el bántalmazni, egyre durvábban. Szinte sosem tudott aludni a visszatérő rémálmaitól.

Denerim városában találkozott egy öreg törpével, aki nagyon értett a gyógyfüvekhez, gyógyításhoz. Ina először csak altatót és nyugtatót vásárolt tőle, de aztán érdekelni kezdte az egész gyógyászat, orvoslás, és a törpe mellé szegődött tanoncként. Amit még a hegyekben tanult apjától, igen hasznosnak bizonyult. Kiderült, hogy tehetséges a dologban, gyorsan tanult. Az öreg igen ismert és népszerű orvos volt, így volt mit tanulni. Azóta is mellette van, de már szinte teljesen kitanulta a szakmát. Rengeteget változott ez alatt a fél év alatt. Sokkal sápadtabb lett, karikás szemekkel, ám a külvilág felé vidám arckifejezéssel. Feltette az életét arra, hogy életeket ment, hátha ezzel kárpótolja azokat, akiket megölt. Mindenkivel nagyon kedves, ott segít, ahol tud, csendben teszi a dolgát, nem szeret a figyelem középpontjában lenni. Sokszor álmatlanságban és pánikrohamokban szenved, ezért alkalmanként gyógyszert kell rá szednie.

Így telt élete azóta, de mindennap eszébe jut családjának elárult és megsértett arcai, hogy nem tudják megbocsátani, hogy elhagyta őket, illetve szerelme arca, akit azóta sem tudott elfeledni, kiben láthatóan viaskodott a szerelem és a gyűlölet azért, amit tett és akiket elvett tőle. Reméli, egy nap meg tudja nekik élőben mutatni, hogy mi jót tett azóta. Reméli, egy nap még találkozhat velük, és elmagyarázhat nekik mindent…

Azonban hiába minden, a rossz szerencséje ide is követte, hiszen részt kellett vennie Denerim ostromában. Bár túlélte, nem tett jót az amúgy is borzasztó lelkiállapotának. A történtek után képtelen lenne itt maradni, hiszen elveszítette mentorát, így ismét nem kötötte ide semmi. Először arra gondolt, hogy utazgat, de végül belement sok más társával együtt, hogy elkísérik az Arl-t.

### Az Ötödik Veszedelem után

Ina pár napig még a táborban tétlenkedett, a harc közben megismert emberekkel töltötte idejét és igyekezett nem arra gondolni, hogy mi mindent kéne még csinálnia. Beleegyezett, hogy többed magával elkíséri Edwin-t a hazájába, habár annyira nem fűlött hozzá a foga, itt nem akart maradni.

Az indulás előtti utolsó estén együtt mulattak, mindenki igen csak sokat ivott. Mikor Deron rosszul lett, a lányból azonnal előtört az orvos, és odébb kísérte, hogy kicsit jobban legyen, bár a férfi főleg csak sétálni szeretett volna. Ina persze azonnal belekérdezett a közepébe, így az addig jó kedvű férfi kicsit megkomolyodott. Sétálás közben Deron elmesélte az életét Ina-nak, melyben Ina felismerte valamennyire saját problémáit. Az alkohol hatására eldöntötte, megpróbál tanácsot kérni a férfitől. Meg akarta tudni, hogy van-e esélye arra, hogy túl legyen Erlion-on. Sokat beszéltek erről, s végül Ina egy hirtelen ötlettől vezérelve megcsókolta a férfit. Azonnal megbánta, de kíváncsi volt, vajon igaz-e, amit mondott a feledéssel kapcsolatban. Szörnyen érezte magát, de mikor Deron átkarolta, hogy megnyugtassa, az jól esett neki. Nem mondott neki semmit, nem bújt hozzá, csak hagyta, hogy egy kicsit mindkettejüknek olyan legyen, mintha fontosak lennének egymásnak. Azonban Deron nagyon is komolyan szerette volna, ha a lány jobban érzi magát, így az igazi nevét is elárulta, holott eddig ez mindenki számára titok volt.

Ahogy tovább mesélnek egymásnak, egyre több hasonlóságot ismernek fel egymásban. Valahol ez egy biztonsági faktor volt számukra, hogy hátha meg tudnak bízni egymásban. Mikor Ina megnyugtatás gyanánt kimondta Deron igazi nevét, a férfi gyengéden megcsókolta, aminek Ina ez alkalommal nem tudott ellenállni. Visszacsókolta, és nem is kevés idő után húzódott el, holott szörnyen érezte magát. Mintha elárulták volna mindketten szerelmeiket. Fél év után először tudta Ina kiengedni bánatát. Zokogva dőlt Deron-nak, aki bár először nem tudta, mit tegyen, végül megvigasztalta a lányt. Egy játékos kis csetepaté után pedig mindkettejüknek jobb kedve lesz, ami Ina-t lepi meg a legjobban, hiszen Deron volt az első ember, akinek hosszú idő után sikerült ez.

A beszélgetés végeztével Ina újabb önmarcangoló akciót hajt végre magán, majd visszatér a többiekhez, Deron és ő is visszavette azt a maszkot, amit az előtt mutattak a többieknek. Itt Sekkah ült le mellé beszélgetni. Jól esett neki, hogy vigyázni próbált rá és igazi úriemberként viselkedett vele. Azonban Deron ismét nem bírt magával, megint rosszul lett, így Ketaarad segítségével sétálni indultak, hogy józanodjanak. Mikor a következő kör hányás elérkezett, Ina elküldte a qunari-t, hogy neki ne kelljen végig néznie. Mivel mindketten szörnyen magányosak voltak, nem akartak elválni, s Ina titka a kezéről nem szépen, de kitudódott.

Végül sikerült rendezni a konfliktusokat és együtt töltötték az estét. Másnap Ina miután kimosta a ruháit Sekkah-val és meglátogatta előző mestere házát Deron-nal, vásárlást követően a fogadóba ment a nemesekhez. Indulni szeretett volna, azonban a két nemes még nem állt készen. Egy fürdés és parádé után Agnes-szel ment ki a piacra további nyilakat vásárolni. Ekkor vette észre, hogy Deron el akar osonni. Nem értette a helyzetet. Azt hitte, valami kezdett kialakulni közöttük, így semmi logika nem volt abban, hogy menekülni akart. Utána ment, s ismét egy nehéz beszélgetés zajlott le közöttük. Agnes végül felfedte a férfi titkát: elkapta a sötétfattyak által terjesztett betegséget, halálra volt ítélve. Ina ismét teljesen összetört erre. Kénytelen volt elengedni a férfit, aki egyedül szeretett volna meghalni. Neki adta búcsúként a szerencse hozó karkötőjét és a legerősebb mérgét, ha eljönne az idő.

Ezután nagy nehezen sikerült elindulnia a társaságnak. Ketaarad, Rhaehna, Sekkah, Agnes, Barkspawn, Ina és Edwin felderítőként elöl haladtak és tisztították a terepet, míg a szekerek lemaradva követték őket.

### Első évad

#### Utazás Amaranthine felé

A társaság első napja viszonylag békésen telt, míg a délután rájuk nem köszönt. Ekkor futottak bele az első sötétfattyú csoportba. Ina-nak és Barkspawn-nak két hurlock íjász maradt, ám támadás alatt az egyik nyíl a lány lábába talált, majd a varázsló sötétfattyú villámcsapása őt is elérte. Kissé legyengülve, de sikerült legyőznie ellenfelét, s Agnes-szel és Barkspawn-nal vállvetve küzdöttek egy ogre-val, végül sikeresen le is győzték, majd Sekkah segítségével nagyjából sikerült ellátni a lány sérült lábát is.

Estére letelepedtek egy helyre, ahol meglepő módon egy újabb tag érkezett, Anders. Mielőtt azonban ez megtörtént volna, Ina elvonult, hogy meggyászolja Deron-t. Mind tünde módon, mind avvar módon. Rendkívül szétesett ismét, de végre sikerült kicsit kiadnia a fájdalmát. Ilyen állapotban tért vissza a többiekhez, ahol egyre kevésbé érezte úgy, hogy ide tartozik, pláne hogy egy gyógyító mágus érkezett közéjük.

De egyelőre még tartotta magát. Másnap tovább haladtak, ahol belefutottak Melainia Cousland-be, majd azzal a lendülettel bele is kerültek a Homályba, ahol mindenkinek vagy a legszörnyűbb rémálmát vagy a legszebb álmát kellett végig járniuk és kimenteniük az adott személyt... Ina végig rettegett, s ő volt az utolsó... Borzalmas volt és gyönyörű. Újból otthon a családjával és Erlion-nal, ennél szebb nem is lehetett volna. Aztán megjelent Deron és Erlion-nal együtt a szemére vetettek mindent, holott ő kész lett volna feladni magát, ha a többiek kiszabadulhatnak.

Végül ő maga ölte meg a démon Erlion-t és démon Deron-t is, hogy aztán közös erővel végezzenek a fődémonnal. Azonban Ina-t ez rendkívül megviselte és mindennel együtt oda jutott, hogy aznap este saját maga akart véget vetni az életének. Nem hagyott könnyű dolgot a többieknek, mert a legerősebb mérget használta, amit Deron-nak is adott, illetve a csuklóját is mélyen felvágta. Szerencsére Anders-nek sikerült még az utolsó pillanatban megmentenie a lányt.

Először úgy tűnt, mint aki nem fog tudni felépülni ebből, de pár nappal később felfogta, hogy ezzel a csapattal sikerülhet feldolgoznia a történteket, így bocsánatot kért és nagyon igyekszik visszaszerezni a bizalmukat. Jelenleg két újabb taggal bővültek: Oghren-nel és Walter-rel, aki Stevan néven mutatkozott be. A történtek óta meglehetősen jó kapcsolatot ápolnak Anders-zel, akire az életét is rábízná már.

Végül eljutottak a Virrasztó Bástyára, ahol egyből feltűnt mindenkinek, hogy tényleg nagy gáz van. Páran lófráltak a bejáratnál, így Agnes, Sekkah és Ina kiiktatta őket, bár a lánynak elő kellett merészkednie, sérülés nélkül bejutottak, ahol nagy létszámfölényben mászkáló ellenséggel találták szemben magukat. Új terv kellett, s eljutottak odáig, hogy vajon Walter-nek milyen képességei vannak és hogy szívesen tanulna gyógyító mágiát. Ina vette a bátorságot és jelentkezett tesztalanynak, megvágta a kezét és mindenki legnagyobb meglepetésére elsőre ment neki, sőt, régi sérülései közül is begyógyított párat.

Ezek alapján Mel új tervvel állt elő: Sekkah, Walter, Mel és Ina felmásznak a falon és másik oldalról bekerítik az ellenséget, míg Agnes, Ketaarad, Oghren és Anders maradnak itt és innen mennek nekik. Azonban ez sem ment probléma nélkül: már éppen feljutottak végre, mikor négyen rájuk támadtak: az egyik még az éppen felmászó Ina-nak a kezét is átlőtte, így ő éppen azzal küzd, hogy feljusson épségben és ne essen le.

## Kapcsolatok

### Deron

A férfivel elég hamar egy hullámhosszra kerültek, habár ebbe elég erősen közrejátszott az is, hogy mindketten elég sokat ittak. Ina hamar átlátott Deron maszkján: tudta, érezte, hogy a viccelődős, laza külső alatt sokkal több van. Igaza lett: Deron hasonló sors miatt szenvedett, mint ő, így szinte azonnal feladatának érezte, hogy segítsen a férfin. Csak hogy Deron is átlátott rajta, azonban Ina nehezen akart megnyílni neki, így is rájött egyik legsötétebb titkára: az önbántalmazására. Ina hatalmas harcok árán önmagában végül úgy döntött, szeretne megszabadulni a múlt béklyójától, és úgy gondolja, Deron segíthet neki. Azonban még ő sem tudja eldönteni, hogy megbánta-e döntését vagy sem... Szerencsétlenségére nem is kellett eldöntenie: a férfit megfertőzött a sötétfattyak vére, így halálra ítélve őt. Hogy megkímélje társait és Ina-t, még Denerimben elhagyta őket.

### Agnes

A Grey Warden nőben Ina megtalálta a bástyát. Bár még nem ismeri nagyon, tudja, hogy benne bízhat, mellette kevésbé érzi magát bizonytalannak. Olyan kapcsolat ez, ahol pontosan egyszerre néznek a másikra egy adott pillanatban és sok mindenről ugyanaz a gondolatuk. Habár Ina kicsit nehezen mer kezdeményezni, elvégre mégiscsak az egyik legnagyobb hősről beszélünk, határozottan szívesen osztana meg vele dolgokat és fordítva. Jelenleg Deron mellett ő a másik ember, akiben megbízik annyira, hogy egy jó pillanatában akár beszélne a múltjáról is.

### Sekkah

Az elf férfit Ina igen kellemes társaságnak tartja. Vele is vannak közös pontjai, ami erőt ad neki, emellett tetszik neki Sekkah rendkívüli tisztelettudó viselkedése: nem üti bele az orrát olyanba, amihez nincs köze. Ina szeret vele időt tölteni, bár még elég keveset sikerült, határozottan szeret vele beszélgetni.

### Anders

A mágus férfire először féltékeny volt a lány, de most már sokkal, de sokkal jobban kijönnek, rengeteget segítenek egymásnak és mivel Anders megmentette Ina életét, kialakult közöttük valami kapocs is.

### Rhaehna

Az orlais-i heregnő meglehetősen határozott karakter és Ina-t rendkívül zavarja a nemesi lustasága. Még nem tudja hova tenni a nőt, habár határozottan érdeklődne a múltja felől. Jelenleg arra vár, hogy fürdésével végezzen és elmenjenek együtt ruhát vásárolni. Amit Ina kifejezetten utál...

### Edwin

A fiatal Arl rendkívül tisztelettudó és kedves. Még a lentebbi osztálybeliekkel is. Nem véletlen, hogy ő volt az, aki átadta fürdési lehetőségét neki és Deron-nak, ezzel is tanúsítva empátiáját. Ina vele is szívesen megismerkedne, elvégre Edwin a házigazda.

### Keetarad

A qunari férfi népéhez híven keveset beszél. Ina még őt sem tudja hova tenni, de azt érzékeli, hogy valamit érzékel abból, ami közte és Deron között zajlik. Reméli, hogy szótlansága ebben a témában is így marad.

### Barkspawn

Agnes kutyája mindig felvidítja, ahogy ez minden állattal van. Kifejezetten mókásnak tartja a jószágot és bízik benne, ugyanúgy ahogy Agnes-ben is.

## Érdekességek

* Alignment-je: "Chaotic Good"
* MBTI személyiségtípusa: INFJ - Védőügyvéd
* Jó érzéke van az állatokhoz is, ugyanúgy ahogy az emberekhez, bár ebben Sekkah-t és Nathair-t nem tudja lekörözni.
* Jól bírja az italt, depressziója alatt nem egyszer itta le magát a sárga földig.
* A traumái miatt sokkal kevesebbet eszik, mint régen, ez meg is látszik rajta. Ezenkívül rendszeresen vannak pánikrohamai is.
* Avvar-ként az ő isteneit tiszteli, de a Dalish tünde klánban elfogadta a tünde isteneket is, ettől függetlenül az Avvar istenekben hisz. Denerimben töltött ideje alatt mélyebben megismerkedett a Teremtővel és Andraste-val is.
* Ina vezérdala: Audiomachine - Blood and Stone (https://youtu.be/Bxh1Y9sK7Tc)