Dechejská církev

## Dechejská církev a její hlavní odnože

Její předchůdce vznikl cca před 1500 lety, kdy bylo Jezerské císařství v úpadku a bylo potřeba uklidnit obyčejné obyvatele, zvednout morálku, přesvědčit je, že teď je to sice těžké, ale po smrti dorazí do Decheova (1.pád Dechei) panství, kde se budou míti dobře. Je nutné žít podle jistých pravidel, zbytečně nezabíjet, chovat jistou lásku k bližnímu atd. Zpočátku bylo hlásáno i jisté nenásilí, dokonce se i objevovaly formulace typu „udeříš-li mě, nastavím druhou tvářů“, ale to brzy vzalo za své jako nemožné a dnešní dechejská církev se takovýmto dogmatům jen vysmívá.

Později se civilizované národy, kam se tato církev rychle rozšířila, rozhodly vystavět sídelní město Decheos, kde se bude debatovat o nábožensko-filosofických záležitostech. Už tehdy se odtrhla Severská církev, neboť ti odmítli Decheos, protože zde jejich mudrci pravidelně naráželi na odpor ostatních a taky to Severci (tehdejší národ potomků horských kmenů) měli poněkud z ruky.

Výrazná změna přišla s vlnou barbarských nájezdů a pozdějším formováním barbarských států. Významnější barbarští náčelníci po letech přijali dechejskou víru, avšak ta zůstala poznamenána barbarskými vlivy (například se objevují ordály soubojem – tzn. vznikne-li spor, za jistých okolností lze řešit v souboji, a kdo zvítězí, ten podle rozhodnutí boha, který mu vedl ruku v souboji, má pravdu)

Církev vyznává víru v boha jménem Dechei, který je jediný, všemohoucí a všudypřítomný. Ideálem člověka je pracující, věřící, dobrý a ochotný člověk, který, bude-li vést dobrý život bez nenávisti a sobeckosti, se po soudu milosrdným (avšak spravedlivým) Decheiem dostane do ráje.

Symbolem církve je miska s vodou – voda je, stejně jako Dechei, spravedlivá ke všem a bez ní nelze žít. Lidé mají být jako voda - klidní a vytrvalí. Voda se dá využít a pak je „pracovitá“ (mlýny a tak). Avšak i voda se může rozlítit a pak být ničivá a silná – dokud je ale v nádobě (přehrada, láhev, miska), tak je pracovitá a klidná. Svěcení vodou pochází z tohoto symbolu.

Zpočátku existovalo velké množství proudů, které se mísily v Decheu v církev s mnoha protichůdnými dogmaty. Na mnoha dechejských koncilech se dogmata snažila projednávat, avšak neúspěšně, protože se názory téměř všech diákonů (představený farnosti) velice různily. Po letech se rozšířila představa mnišského řádu laborantů (otec Kalistó), že je třeba zejména pracovat – takový člověk jistě dojde spasení. Jako práce není chápáno vyrábění penězů penězi, to je bráno jako lichva. Základem je zemědělství – vznikají kláštery jako samostatné jednotky schopné se uživit, řemeslem se neuživí... V této době byl zvolen první patriarcha a ustanoveni první protopatriarchové (představení nejvyšších církevně-správních celků), první patriarchou se stal Cler I. Ten odstranil rozrůzněnost církve a určil, že mnišský řád laborantů bude šířit hlavní myšlenky církve. Ostatní proudy, stejně jako samostatná severská církev, resp. to, co po ní zbylo po nájezdu barbarských kmenů ze severu (ještě severněji, než bylo Seversko :)) jsou postupně odstraněny.

## Další dechejská vyznání a rytířské řády

- **paupertáni** (od lat. chudoba; svatý Seltianus): laboranti moc zbohatli, což se některým nelíbí – církev by měla být chudá, pracovitá, obyčejná, a ne majitelkou farností s místem na výsluní ve feudálním žebříčku, přijímající dávky (předtím se totiž ustálil zvyk, že se církvi odváděla část úrody poddaných). Patriarchou uznáno, avšak moc se podle paupertánů nezařizuje.

- **argentýni** (od lat. argentum, peníze; svatý Argentin): proč zakazovat výdělek penězů penězi? Každý člověk potřebuje občas půjčit, ale kdo by mu půjčoval zdarma? Každý člověk potřebuje v některých krajích koupit statky, které se jinde nevyskytují, ale kdo by mu je dovážel až domů za stejnou cenu? Argentýni jsou velice neoblíbení, neboť jsou velice bohatí… i feudálové si od nich půjčují. Dokonce mají věřící tohoto vyznání v některých zemích i vlastní části měst, neboť jsou pod přímou ochranou krále. Patriarchou neuznáno, vzniká to tedy jako samostatná církev. Není to patriarchou vyloženě pronásledováno, ale jsou zkrátka mimo církev.

- **sapienciáni** (od sapientia, moudrost; Cestimus): šíří vzdělání a víru mírovou cestou, mají dlouhou dobu monopol na vzdělání, později se objevují i světské školy i univerzity. Oficiální mnišský řád.

- **ignipurgové** (ignis – oheň, purgare – čistit, Rettrius - rettrikáni): šíří víru, taktéž vzdělává. Později dostává výlučné právo inkvizice – cílem člověka je dospět vyrovnanosti vody, proto je mu pomoženo ohněm, který svou divokou silou vyžene nekalé živly z těla heretika; zbylá hromádka popela se obvykle po upálení polévá vodou. Oficiální mnišský řád.

- **Řád dechejských rytířů** (rytíř Arin - arinovci): řád vznikl v době, kdy se objevil kontinent na východě. Jednotlivé země měly zajistit jednotu budování kolonií v dechejském duchu. Řád byl přímo odpovědný patriarchovi, avšak později se značně osamostatnil. Zpočátku měl řád za úkol i bránit osadníky před nebezpečím (nemrtví, skřeti, divoká zvířata…), později se však stal čistě správním, administrativním a ideologickým, ještě později jeho moc značně uvadla. Oficiální rytířský řád.

- **Řád mramorových poutníků** (rytířka Zor(k)a – zorovci, zorkovci): jeho cílem je ochraňovat poutníky na cestách, dbá na bezpečnost frekventovaných silnic. Velmi rozšířen v Přímořsku, kde má v kolonii územně nejrozsáhlejší území (ovšem to je jen hvozd a jedna silnice, kterou spravují, na ní šest strážnic a dva kláštery). Název od Mramorového města (hl. město Starého Přímořska), kde vznikl, a mramorového štítu. Zora byla slavná přímořská bojovnice, která zasvětila svůj život ochraně slabších. Oficiální rytířský řád, v Přímořsku nově postaven mimo zákon.

- **Řád svěceného meče** (rytíř Clerus – clerovci, klerici): řád zajišťující šíření víry mečem. Když ne víry, tak šíření smrti v boji… Důležitý v Novém světě, kde opět zajišťuje ochranu obyvatel, ale ofenzivněji než ostatní rytíři. Momentálně je – společně s částí zorkovců i arinských, armády i dobrovolníků z řad ostatních dechejců, šlechticů i prostých lidí - na svaté výpravě proti skřetům a tlačí je na východ. Údajně tam zaznamenávají úspěchy. Clerovci dále plánují zasáhnout proti domorodým barbarům, kteří se pohybují na území Přímořska v okolí Rudných hor. Oficiální rytířský řád.

- **Řád klidné síly** (rytířka Estel – estelky): řád putující krajinou a pomáhající lidem v jejich drobných problémech, specializace na vymýtání démonů a boj s nimi. Čas od času Dechei, potažmo sv. Estel, vnukne nutkání očistit jisté místo atd. Je to řád, který vznikl samovolně (nikoliv na popud patriarchy). Poměrně mladý řád, ještě nebyl patriarchou uznán, ale ten rozhodně není proti němu.

- **architekti** (archdiákon Postilius): věří, že lidé jsou dokonalou rasou, předurčenou k úspěchu a přežití rozličných nástrah – proč se bránit úspěchu nějakou omezující řeholí? Dechei je brán spíše jako prvotní hybatel. Avšak do dění dokáže zasáhnout i tak, protože ve své prozřetelnosti dříve ovlivnil věci tak, aby se staly určitým způsobem (ovšem zase nepřipouští determinismus, člověk ovládá svůj život, to ano…) Neuznává patriarchu, samostatná církev s archdiákonem v čele. Patriarcha je víceméně nesnáší, ale moc je neřeší, protože architekti jsou menší církví. Nejsou totiž moc na očích, síť jejich sídel je řídká.

- **fragmentici** (patriarcha Piscalius): popírají existenci jednotného Dechei, ale chápou ho jako látku obsaženou v každém z lidí. Extrémní fragmentici (mnich Iósón) vidí dechei i ve věcech, zvířatech, rostlinách i vzduchu. Mnich Iósón často oslovoval osamělé stromy. Církví nikdy neuznáno a pronásledováno jako hereze. Patriarcha Piscalius, který byl zvolen do úřadu hlavy církve, během let po svém zvolení šířil svůj názor na přítomnost Decheje ve všem, rozšířil kolem sebe početnou komunitu, ale protodiákony zneuznán a zvolen byl patriarcha nový, to vedlo k další krizi církve > krize dvojpapežství (Piscalius odmítl opustit svou funkci a stálo za ním dost lidí, protože to byl ale vyschlej dědek, brzy skonal a tím se to vyřešilo).

- **legistici** (svatý Ivain): vychází z předpokladu, že právní normy ve státě (potažmo v celé civilizaci) může vydávat jen a pouze dechejská církev (reprezentovaná patriarchou) v součinnosti s panovníkem, ten však má jen sekundární postavení. Pokud by tomu tak bylo, byla by v lidských říších jednota, protože by všechny byly ovládány církví. Patriarchou považováno za příliš extrémní, tedy neuznáno, avšak nepronásledováno (kdo by taky pronásledoval lidi, kteří ho velebí, že…)

- **orgiazmus** (páter Nosterus, páter Noxus): cílem života radovat se a užívat si plnými doušky. Pracovat se musí jen proto, aby se člověk mohl radovat. Radovánky obsahují alkohol, orgie jídelní i sexuální. Orgistické hnutí zburcovalo lůzu, která ve velkých bandách táhla krajem a loupila, a to na základě výkladu, že radovat se je možné i bez práce, například loupením, krádeží, znásilňováním. Obsahuje spoustu nejednotných směrů (co banda, to názor), církví samozřejmě považováno za herezi.

- **supremáti** (mnich Tarquinius): základem názor o nadřazenosti církve nad lidmi i nad světskou mocí. Ovšem supremáti neuznávají patriarchu, ale jakousi konzistoř dechejských církví, která by dávala závazné pokyny pro všechny církve i pro světské panovníky. Z toho důvodu patriarchou neuznáno a pronásledováno.

- **církev létajícího borůvkového koláče** (mnich Boubelín) – hobití parodie na „všechny ty církve“, chápe Dechei jako všemocný borůvkový koláč. Nevinná satira církví nepochopena a rettrikáni se na nebozích hobitcích zle vyřádili, nastal incident později nazýván jako Ohně pod Pecí (protože se upalovalo v hobitím městě zvaném Zápec)

## Stručné shrnutí dechejských církví:

DECHEJSKÁ – patriarchou uznána jako oficiální

* dechejská církev s patriarchou v čele
* mnišský řád laborantů (kláštery schopné samostatné obživy, později velmi bohatý řád)
* mnišský řád paupertánů (žebravý řád snažící se napravit opulentnost církve)
* mnišský řád sapienciánů (šíří vzdělání a moudrost)
* mnišský řád rettrikánů (inkvizice, šíření víry, boj proti přílišným reformám církve)
* Řád dechejských rytířů (obrana osadníků v Novém světě)
* Řád mramorových poutníků (obrana poutníků v Novém světě)
* Řád svěceného meče (šíření víry mečem)

Patriarchou neuznáno, ale tolerováno:

* estelky (výhradně ženský rytířský řád, pomáhá obyčejným lidem, vymýtá démony)
* argentýni (založení na tom, že lichva je v pořádku)
* legistici (církev jako jediný normotvůrce)
* architekti (proč mít řehole, když to jde i bez nich)

Patriarchou pronásledováno:

* fragmentici (Dechej je ve všem)
* orgiasmus („Hlavně pít“ je mottem)
* supremáti (církev ‚über alles, ale patriarchu tady nechceme)
* Církev létajícího borůvkového koláče - recese proti složitosti církve a řešení zbytečných otázek, upáleno rettrikány.

## Uctívači církve

Často se pojmenovávají jmény původem ze staré západní Jezerní říše. Jména vychází z řecko-římského kulturního okruhu, ostatně tehdejší jazyk (a současný jazyk církve) se blíží latině a staré řečtině, s několika výjimkami (například namísto c na počátku slova píší "česky" písmeno k, například Klaudius).