recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Elvebreddsmann

En **elvebreddsmann** er en kremmer som ferdes langs elvene i Tussarix og driver handel. Disse menneskene er mest vanlig i grevskapene Rohíg og Schax, men kan også finnes i andre deler i resten av Underverdenen i en eller annen form. Handelsmennene får varene sine fra byene i de forskjellige grevskapene, men skifter varer med reisende langs elvene. Selgerne kan ha alt fra kull i Rohíg til silkestoff fra Schax.
Agun

**Agun** – også løst omtalt som **troens by** – var hovedstaden i Eden, Oververdenen. Byen var regjert av huset Osiris – en familie av temmere – hvorav Osiris og Isis var skapt av Persofene og Heidos.

## ***Historie***

### **Troens by**

Siden grunnleggelsen av Agun var byen regnet som en "troens by", og prestene – korrupte menn og kvinner som fikk betalt av halvgudene for å holde folket under hælen – hadde gjort det til en "hellig lov" å dra på pilegrimsferd til Agun minst tre ganger i løpet av livet sitt og be til alle Vokterne i de forskjellige templene: én gang før en ble 10 år, etter å ha blitt gift (giftet man seg på nytt, skulle man returnere til Agun og be om tilgivelse for at personen inngikk et nytt ekteskap), og én gang før han ble for gammel å dra dit (før ens død). Når en dessuten utførte disse reisene, måtte en betale en klekkelig sum til prestene for å slippe inn i byen. Det var korrupt, men prestene var glade for inntekten.

### **Opprøret i 3013**

Ved årene før Vokterkrigen brøt ut, hadde Tefnut lagt fram et forslag for Osiris og hans tilhengere. I nærmere tre årtusen hadde halvgudene Persofene og Heidos styrt over innbyggerne av Eden med jernhånd. Ingen turde å stå mot dem, ettersom de hadde Elementvokterne på sin side. Tefnut mente det var i folkets makt å bestemme over seg selv; Osiris – som fikk sin informasjon gjennom Hermes – mente at menneskene ikke hadde noen mening, da gudene var de som hadde skapt dem, så det var kun deres rett å be til dem.

Kort tid etter Tefnuts død – arrangert av Osiris – brøt det ut et opprør i Agun, som avsluttet med en blokade – denne også arrangert av Osiris og hans følgesvenner. Ved enden av opprøret, var Agun en skygge av seg selv: alt var enten blitt rasert eller hardt skadet. Osiris la derfor et pålegg om at folket skulle bygge opp igjen det de hadde revet, til gjengjeld skulle han – og gudene – vise omtanke ved å åpne handelsrutene som hadde blitt stengt ved blokaden.
Denis Emmerich

**Denis Emmerich** (ca. 485, A.Æ. – 523, A.Æ.) var en avalonsk feamer og soldat under Archippos Chimp.

## ***Biografi***

Født og oppvokst i Feamath Peak, var Denis kjent med Chimp-enes herredømme over Whiterock. Familien hans hadde kjempet for Bjørnespidderen selv, og de hadde ikke fått noe igjen for det. Det eneste resultatet var at Denis vokste opp alene med moren sin. Dette medførte et dypt hat til Chimp-ene: han aktet å gjøre noe med det.

På et tidspunkt før Spiddernes hevn giftet Denis seg. Mannen han giftet seg med delte ikke Denis' hat mot Chimp-ene og ba på det mest inderlige å styre unna deres vrede – især siden Ansigar snart ville sitte med makten. Baronetten var den mest fryktede av alle Chimp-søsknene, og da guvernøren innkalte folkehæren til å kjempe mot ridderne av Eadric, Prynlash og Laychean var det han og søsteren som sto i spissen. Denis nølte allikevel ikke med å slutte seg til folkehæren: han kunne kanskje få sin hevn.

Etter slaget om Eadric var Archippos borte. Han ble senere funnet død av noen speidere, men borte fra slagmarken. Han var myrdet av Alan Atheln, dog dette var ukjent for noen. For de fleste ble det tolket som at han flyktet og lot dem alle i stikken. Denis samlet soldatene, og fikk dem til å reise seg mot Chimp-ene.

Denis utropte seg selv til den nye ridderen av Eadric; så da guvernøren av Feamath Peak kom og gjorde krav på ridderskapet, jaget Denis ham bort. Nyhetene ble overbrakt til Ansigar, som etter litt graving fant ut at Denis' ektemann var igjen i Feamath Peak. Med mindre Denis overga landområdet til guvernøren, ville ektemannen bøte med livet. Denis prøvde å motstå Ansigars trusler, men da han fikk en boks med en avskåret penis ga han seg.

Guvernøren møtte opp med soldater på porten og brakte ham tilbake til Feamath Peak og Chimp-enes villa. Naken og på knærne, ble Denis spyttet og hakket på av alle borgerne i Feamath. Da han omsider nådde fram, ble han satt i arresten sammen med sin blødende ektemann. Allerede neste dag var mannen død, og Denis tok sitt eget liv ikke lenge etter.

## ***Trivia***

1. *Denis* er en internasjonal form for *Dionysius*, og refererer til fruktbarhetsguden for høstingen av vindruene, vinproduksjon, rituell galskap og ekstase i gresk mytologi.
2. *Emmerich* er sannsynlig en sammenseltning av flere navneelementer. Det germanske *rich* "makt" og kanskje *emren* "hel, universal", *amal* "arbeidskraft" eller *heim* "hjem".
Blodkrone-attentatet

### Utslag

Fem av rådsmedlemmene i Flynn ble henrettet, og det ble valgt ut nye for å fylle plassene

## Kommandanter

* Herleifr I av Flynn
* Symeon Gregorius

* Venator Flaroum †
* Herleifr Hall †
* Leopoldina Dano
 (flyktet)
* Alphonsus
 Rutherford †
* Pamela
 Livingstone †
* Petronius
 Chesterfield
 (flyktet)
* Julius Vernon †
* Madeleine
 Gollyweather
 (flyktet)

**Blodkrone-attentatet** var en kontrakonspirasjon igangsatt av kong Herleifr I av Flynn etter tips fra sin barndomsvenn, Symeon Gregorius. De fikk sammen samlet medlemmer fra blant annet husene Gregorius, Torn og Atheln til å støtte seg, foruten om medlemmer av kongehuset.

Navnet har bakgrunn av prisen kongen måtte betale for å sikre seg tronen: å myrde alle medlemmer i Rådet – først fire for å sikre nevøene og niesene sine en plass, dernest de siste åtte for å unngå å bli felt selv.

## ***Historie***

Ásketill Blodhjelm hadde grunnlagt Rådet for at det skulle fungere som et styresorgan i Flynn mens han selv var ute og annekterte eller erobret land for seg selv og familien sin. Rådet skulle ta seg av de økonomiske og militære diskusjonene, men ble begunstiget av Ásketill for hans ekspansjon – som på denne måten opprettholdt partenes interesser i å holde hverandre på fote. Adelsmennene var i hovedsak gamle venner og kamerater av den første kongen, men da sønnen overtok, begynte det å falle sammen.

Da Ásketill døde i 247, arvet sønnen Herleifr tronen. Den nye kongen var en skjørtejeger som brukte mesteparten av tiden sin å arrangere fester og dra på jakt. Dronningen fortapte seg i bøker, og skrev flere avhandlinger om hofflivet og livet som monarkens gemalinne. I tillegg sørget hun for at samtidens mote i hovedstaden var i konstant endring. Faren hennes, Venator Flaroum, likte allikevel ikke at datteren hans skulle sitte og samle støv i Flynn Palace som et annet møblement, og handlet. Fire andre medlemmer av Rådet var allerede fjernet fordi kongens nevøer og nieser ønsket et sete der, og Venator samlet derfor de resterende rådsmedlemmene for å velte kongehuset, og tok ikke hensyn til at datteren kom til å miste sin plass som dronning. Hun ville bli gitt posisjonen som guvernør av Flynn når Rådet tok over makten.

Selv om Rådet sto nært til kongehuset, var det bare rådspresidenten og guvernøren av Flynn som møtte kongen i person. Derfor ble det bestemt at neste gang Herleifr hadde et ball – alle rådsmedlemmene var invitert som en selvfølge – skulle de myrde kongen og hans nære slektninger, men ikke skade dronningen.

Konspirasjonen ble allikevel avslørt av Symeon Gregorius, og kongehuset forberedte seg selv på konspirasjonen. Kongen samlet flere familiemedlemmer og lojale adelsmenn for ballet, og sørget for at konspiratørene ble myrdet. Tre av konspiratørene – Leopoldina Dano, Petronius Chesterfield og Madeleine Gollyweather – flyktet under festen og overlevde.

Hodene til de resterende fem konspiratørene ble satt på staker utenfor bymurene. Dronningen, som var uvitende om farens konspirasjon, søkte tilflukt i et avsidesliggende kloster for å vise sin avsky for kongen og hans tilhengere under Blodkrone-attentatet.
Garnier de Revin

**Garnier de Revin** (d.: ca. 590 A.Æ.) var en tusarsk greve av Revin, og husbond av Annaig de Revin.

Med sitt tilholdssted i Rivère Revin, var Garnier én av grevene som nektet å føye seg for Pharamond Tussarix. Pharamond var en selvutnevnt monark, hvis familie hadde underlagt seg flere landområder ved å samle grever under seg som sine vasaller. Ved å tømme Valois-fjellene for sølv og gull og engasjere lojale adelsmenn til å kjempe for ham i grevestridene, ble Garnier ett av kongens mål.

Garnier nektet å gjøre knefall for Pharamond da han innledet en beleiring på byen hans. Greven ventet det hele ut, men kongen hadde god tid. Tilstanden i byen forverret seg, og greven endte lidelsene ved å begå selvmord. Han kylte en dolk gjennom hjertet sitt. Nyhetene nådde Pharamond raskt, som brøt ned portene og steg inn i grevens palé under hans bisettelse. Annaig anklagde kongen for hennes manns død, og sverget å hevne ham. Pharamond svarte med å gå henne og familien hennes – både den inngifte og biologiske – bli hengt utenfor byportene.

## ***Ettermæle***

Det dramatiske inntoget under Garniers bisettelse ble gjenskapt årtusener senere i *Forbannelsen*av Armand de Sonvaldents – en etterkommer av den anerkjente arkitekten av Pauls Universitet.

## ***Trivia***

1. *Garnier* er den franske middelalderformen av *Werner*, som har rot i de germanske navnelementene *warin* "vakt" kombinert med *hari* "hær".
Brünhild Vantuss

**Brünhild Esther Hannelore Vantuss** (født **Koch**) (17. juli 104 – 19. mars 123, T.Æ.) var en baronesse fra Jipsir, og senere grevinne av Pastur. Hun var den 10 år yngre konen til Abraham Vantuss, og dermed svigerinnen til sykehus-formannen Regula Vantuss. Hun var moren til Frederick I.

Lite er å vite om Brünhilds historie, men på et tidspunkt giftet Brünhild seg med den jipsirske jarlen Abraham. De to levde et lykkelig og rikt liv sammen. Avisene omtalte dem som "Jipsirs nye kongepar" – noe som var en referanse til det gode samlivet mellom kongen og dronningen av Jipsir. Brünhild ble gravid, og ekteparet gledet seg til å bli foreldre. Gleden ble allikevel kortvarig. Kort tid etter Brünhilds sønn ble satt til verden, døde hun av infeksjon.

Abraham måtte oppdra sønnen selv, men nektet. Han valgte derfor å sende ham bort til sin søster Regula – som levde et liv i fattigdom. Regula hadde ingen rett på tittelen som grevinne – og måtte leve som et barn nummer to: mens Abraham levde et liv i luksus, bodde hun selv som en simpel formann av et sykehus – og levde på en lav inntekt. Brünhilds sønn vokste opp i disse forholdene, uten minner om sin mor.

## ***Trivia***

1. *Brünhild* er avledet fra de germanske elementene *brun* "rustning, beskyttelse" og *hild* "kamp".
2. *Esther* er et internasjonalt navn som betyr "stjerne" på persisk.
3. *Hannelore* er en tysk kombinasjon av *Hanne* og *Eleonore*.
	* *Hanne* er en variasjon av det hebraiske *Hannah,* som betyr "hedre, begunstige".
	* *Eleonore* er sannsynligvis er utledet av *Helene*, som kommer fra det greske ordet *helene "*lys" eller "skinne".
4. *Vantuss* er et familienavn kombinert med det nederlandske ordet *van*"fra" eller "av" og *tuss* som i Tussarix.
5. *Koch* er det tyske ordet for "kokk".
Druzella Sævine

**Druzella Sævine** (født **Lee**) (286 – 311) var guvernørgemal av Sævine og gift med den tolv år eldre Farvaldr Sævine, som hun fikk tolv barn med – hvorav hennes sønn Jehohanan er den eneste nevneverdige, da de andre enten døde som barn, ikke utrette store ting, eller ble skrevet ut av historien pga. skam.

Druzella giftet seg med Farvaldr i en alder av 15, i år 301. Han hadde vært guvernør i åtte år og hatt utallige elskere, og Druzella ville ikke gifte seg med ham først – men da han lovet å hjelpe de syke foreldrene hennes, godtok hun. Druzella og Farvaldrs forhold ble ikke sett på som usunt i offentligheten, men han som skulle male ekteparet da de giftet seg framstilte Farvaldr som en mange år eldre mann som giftet seg med et barn. Ekteskapet deres var stilt som et far–datter-forhold, hvilket ikke bildgjorde Farvaldr. Han tok derfor flere elskere – mange av dem barn. Sammen med Farvaldr fikk Druzella tretten barn.

Druzella tok sitt eget liv, grunnet depresjon.
Constance de Roifeau

Denne artikkelen omhandler store avsløringer fra **{{{1}}}**.  Les videre på din egen risiko.

## Familieinformasjon

### Slektninger

Huset Tussarix * Paul I (far)
* Paul II (halvbror)
* Constance VI av Tuss (bestemor)
* Xavier III av Tuss (bestefar)

Familien de Roifeau

* Mademoiselle de Roifeau (mor)
* Louise de Roifeau (søster)
* Charlotte de Roifeau (søster)
* Jacques de Roifeau (bror)
* Jean de Roifeau (bror)

## Virkelighetsinformasjon

### Bøker

* *Noble liv*

**Constance de Roifeau** var en tussarixer, og én av Paul Is løsunger, som han hadde fått med hoffdamen mademoiselle de Roifeau. For å unngå at bastardene skulle komme og plage keiseren, ga han Roifeau-ene et gods i Lulan. De gangene Louise ikke var opptatt med skole, var hun sammen med søsteren på godset.

Etter Louises og Paul Is død, og Paul IIs overtagelse av tronen, ble Constance og søsknene mottatt og akseptert som kongelige ved hoffet – og dermed medlemmer av huset Tussarix.
Fros' munn

**Fros' munn** er tittelen på en minister (ofte omtalt som **hoffministeren** på folkemunne) blant hoffet i Château Valéry-Rambouillet de Tussarix. Fros' munn er Keiserens høyre hånd, og blir håndplukket av statsministeren av Tussarix. Fros' munn må forstå seg på følgende punkter:

* Politikk
* Monarkens humør – hva han trenger
* Komme med råd
* Stå for kongelige seremonier

Stillingen ble etablert etter at Fros skjønte at hans generaler hadde nok med å undertrykke sitt folk til å hjelpe ham konstant. Stillingen ble laget av keiseren selv, og han brukte munnen for å diskutere politiske spørsmål, og krigsspørsmål.

Ettersom Fros' munn var så nær monarken, kunne denne bruke det til sin fordel ved å snu og vende på situasjonene slik at de kunne ende i hans eller hennes favør. Men å gjøre dette var farlig, for en kunne fort ende med å bli ett hode kortere med bare et vink fra Keiseren.

Fros' munner har vært menn og kvinner, men bare én av gangen. De har i mellomtiden vært få som har overlevd mer enn et par år som Fros' munn. Ministerne var for det meste mest opptatt av å bli nedskrevet i historien. Selv om det fantes mange bedragere og lurendreiere blant disse, valgte Fros å hyre inn mange nye. Grunnen til dette var at det fantes dem som hjalp Fros med nok til å kunne kalles venner. Disse fikk tildelt landområder rundt omkring i keiserdømmet Tussarix. Her ble de i midlertid myrdet av sine bønder, eller Regnbuens Råd så på munnene som en trussel og arrangerte en "ulykke" for dem.

Noen merkbare munner er:

* Jacques Necker
* Debriana S. H. Xavièrra
Edens adel

**Edens adel** er en gruppe av menn og kvinner som var ikke mer enn brikker for halvgudene Persofene og Heidos – og dermed også Elementvokterne. Adelen besto allikevel av ikke flere enn fire familier: Osiris, Ra, Set og Hemsut.

De øverste hodene i et adelshus tituleres *oligark* (-a om det er kvinne), dernest fulgt av husets navn. Et barn tituleres visgark (-a om det er kvinne), fulgt av husets navn. Ekemeplvis: Oligark og oligarka Osiris; fulgt av visgark og visgarka Osiris.

## ***Huset Osiris***

Huset Osiris består av 9 medlemmer. De hersket over den nordlige delen av Eden: Faiyum. Familien eide to følgesvenner, skapninger som er født med spesielle egenskaper – og som styrker dem etterhvert som forholdet mellom den og eieren vokser og blir dypere.

Under Vokterkrigen sto Huset Osiris i spissen for de adelige i Eden, og dermed også lederne for hæren. Huset Osiris var de mest innflytelsesrike personene i Eden, og sto veldig nær Persofene og Heidos. På bakgrunn av dette, fikk Osiris og Isis kontrollen over hæren på land og på vann. Gjennom de to halvgudene Dionysos og Korë, klarte familien å gjøre store framskritt i kampen mot opprørerne.

Ved slutten av krigen, sto Osiris igjen som eneste medlem av huset – og etter Agun-traktaten ble han innhentet av Hløkk. Kort tid etter traktaten var undertegnet mellom Edens folk, halvgudene og temmerne, startet Hermes en jakt på gjenværende halvguder som bare kunne drepes med en annen halvguds hånd. Makten som Huset Osiris en gang var i besittelse av forsvant, og landområdene ble snart senket til havets dyp.
Camille Biblin

**Camille Alexandre Jacques-Philippe Biblin** er en soleilsk opprører, medlem av Føniksordenen og greve av Lointain. Han var brevvenn av Henrietta Chesterfield før han sendte en tjener, Louis le Paon, for å tjene som au pair hos henne (det er en skikk å ta inn en au pair fra et soleilsk adelshus om man ønsker å oppnå kontakt med noen i eller fra det landet).

Etter av å være sammen med Henrietta, ble Biblins interesse for Avalon pirret. På et tidspunkt møtte han Paul Class, som han brukte for å bli innviet i Føniksordenen.

Da han senere ga Henrietta Chesterfield politisk tilflukt i Soleil grunnet deres vennskap gjennom Louis le Paon, visste hun ikke om Camilles tilhørighet med Føniksordenen eller opprørerne. Han var hemmelighetsfull når det gjaldt det emnet – især siden han ikke ønsket å miste henne.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Sand

Som en del av den soleiliske grenen av oververdener, var Camille blant de få som var sandtemmere. Adelsslekter i Soleil som temmer sand, metall eller blod fra fødselen av, ses på som urene. På bakgrunn av dette, så sosieteten ned på huset Biblin. De var tillat å bruke kreftene sine, men unnlot å vise dem.

### **Tidlig liv**

Født som det eldste barnet i en søskenflokk på fire, Camille var vicomte av Lointain – og ble derfor skjermet av alt som het farer. Han hadde en trygg oppvekst preget av barnepiker og tjenere. Han ble kjemmet bort fra fødselen av, hvilket fikk ham til å utvikle en negativ tankegang for alt som het arbeid.

At Camille hadde en trygg oppvekst, betydde i tillegg at han tilbrakte mye tid til administrasjon og politisk planlegging. Dette hjalp ham å utvikle egenskaper egnet til å kunne manøvrere familien når hans regjeringstid var inne.

## ***Trivia***

1. *Camille Alexandre Jacques Philippe Biblin*
Frieek Chimp

**Frieek Symeon Chimp** (ukjent guttenavn) (ca. 520, A.Æ. – 570, A.Æ.) var en avalonsk ridder av Clach dhearg og guvernør av Gerhalt. Frieek var født av ukjente foreldre sammen med tvillingbroren sin i nærheten av Gerhalt. På et tidspunkt ble han adoptert av Phile Chimp.

Ettersom Phile ikke ville knytte seg til noen mann – om det så var for prinsipielle eller seksuelle årsaker – valgte hun å adoptere noen fra gårdene hun hadde underlagt seg. Valget falt på Frieek og broren. Noen år senere døde imidelrtid broren, og Frieek ble enearving til riddersetet. Ettersom Frieek ikke var gammel da han ble adoptert, trodde han Phile var hans biologiske mor; neglisjering han møtte fra tjenerne straffet han derfor hardt da han ble den neste ridderen.

Frieek ble gift med en kvinne fra Feamath Peak og fikk fire barn med henne. Han var brutal og hard med både konen og barna, og ved ett tilfelle drepte han en av døtrene.

I en alder av cirka 50 år – grunnet ukjent fødselsdato – døde Frieek av sviktende hjerte.

## ***Trivia***

1. *Frieek* er adaptert av det nederlandske *Freek*, som er en kortform av *Frederick* og betyr "fredelig hersker".
2. *Symeon* er den greske og latinske formen av det Gamle Testament-navnet *Simeon*, som betyr "Han har hørt".
3. *Chimp* er den engelske forkortelsen for *sjimpanse.*
Fros' håndlangere

Keiser Fros Kontrovers har hatt en rekke håndlangere opp gjennom tidene. Fros har vært kjent med å få menn og kvinner av høy og lav stand til å følge seg. Blant alle disse disiplene, var hans generaler. Men politiske mennesker følger også i hans spor.

## ***Generaler***

Fros' generaler ble skapt i overgangen mellom året som vi kjenner som 2015, og Imperiets 1. år. De ble skapt etter at Fros' agroer. Stammenes generaler var i besittelse av slangesepter. Septerene måtte til for å vekke dem. De var alle enkelte våpen, men under en langsom seremoni ble de vekket til live. Fros brakte våpnene til Stonehenge i England. I overgangen fra når solstrålene slikker på bakken før den forsvinner, traff de diamantene i septeret. Diamantene traff våpnene, og generalene oppsto.

* Petronius Firmament (Jordgeneralen, general av Jordøyene)
* Maximus le Bérnau (Mørkegeneralen, general i Den lilla armé)
* Côme Pouliquen (Lyngeneralen, general av Lynets nasjon)
* Ségolène Courtemanche (Isgeneralen, general av Isriket)
* Killian le Valéry (Vindgeneralen, general av Vindlandet)
* Capucina Ceres-Dubois (Naturgeneralen, general av Markene)
* Delphine Vauquelin  (Vanngeneral, general av Oseania)
* Quentin Lefèvre (Ildgeneralen, general av Ildens land)
* Élizze Hardouin  (Lysgeneral, general av Lysets bosted)

## ***Aristokrater***

Fros har vært i besittelse av diverse menn og kvinner som har støttet ham i hans kamp mot opprørere og mennesker som ønsket å fjerne jordeiere og rikfolk fra Over- og Underverdenen. Aristokratiske disipler har variert fra enkle imperialister og sympatisører, til rike politikere eller jordeiere – til og med hoffet, som ikke vil legge seg opp i anliggender som får dem til å *gjøre* noe. Da Fros imidlertid ble vist som en svak person i Imperiets 181. år, mistet han mye tillit blant hoffet. Alle aristokrater som han så på som en trussel, ble sendt til Rettsplassen for å kjølne litt på uforskammetheten deres.

* Madame Crosan (myrdet i kamp)
* Statsminister Zidane Bel (henrettet)
* Jacques Necker (myrdet)
* Marki de Grance-Àntoan (livstid)
* Germain du Floem (henrettet)
* Grevinne de Printemps (forgiftet)
* Fyrst de Coast (henrettet)
	+ S.I.C. (oppløst)
* Keiserinne La-Verne (antatt død)
* Prinsesse Alexa (livstid)
* Karl-Otto von Strauss (myrdet i duell)
* Monsieur de Mauve-Muguet (selvmord)
* Madame de Mauve-Muguet (livstid)
Elementvokterne

**Elementvokterne** (også omtalt som **Vokterne**)er navnet på en samling menn og kvinner – alle født av titanen Vulcan og gudinnen Aquila – som er beskytterne av elementene mørke, ild, lyn, is, natur, vann, jord, luft og lys.

Med seieren over Oldtidsgudene, tok Vokterne plassen som de nye gudene. Det var etter dette at vokterne skapte menneskene, under ledelse av Persofene og Heidos. Da menneskene gjorde opprør, brukte de sine halvguder til å kjempe mot dem, men måtte innse at slaget var tapt ved menneskenes seier om Dol Erimar – hvilket Vokterne repliserte med å sende menneskene ut på havet og dele dem med språk og hudfarge.

Vokterne blir dyrket i Avalon og Pan-Taka gjennom fidelismen, og proditorismen i Soleil. Gudssynet på dem er at de er blodtørstige og farlige – men Vokterne selv er opptatte med å holde Kosmos i balanse.

## ***Personer***

* Afrodite, vokter av ild
* Arkimedes, vokter av vind
* Diana, vokter av lyn
* Gaia, vokter av natur
* Juno, vokter av is
* Mars, vokter av vann
* Pandora, vokter av lys
* Quirinius, vokter av jord
* Orcus, vokter av mørke
Diana

Denne artikkelen omhandler store avsløringer fra **{{{1}}}**.  Les videre på din egen risiko.

## Familieinformasjon

### Slektninger

* Vulcan (far)
* Aquila (mor)
* Afrodite (søster)
* Arkimedes (bror)
* Gaia (søster)
* Juno (søster)
* Mars (bror)
* Orcus (bror)
* Pandora (søster)
* Quirinius (bror)

**Diana** er vokteren av lyn. Hun er datter av titanen Vulcan og gudinnen Aquila. Som en Elementvokter, var Gaia én av ni individer som tok plassen som de nye gudene med fallet av Oldtidsgudene. Det var etter dette at vokterne skapte menneskene. Med skapelsen av Abbas og Sabba – de første menneskene på jorden – valgte Vokterne også å skape halvgudene Persofene og Heidos for å styre menneskene.

På et tidspunkt samlet Abbas og Sabba menneskene for å gjøre et opprør mot Persofene og Heidos. Krigen som bryter ut varer i 600 år, og Persofene dyrker en ny type mennesker: temmere. Da Persofene og Heidos møter sin bane under slaget om Dol Erimar, ser Vokterne på dette som en direkte overtredelse av de lovene som de har satt for menneskene. Dermed bruker de kreftene sine til å drepe Abbas og Sabba. Vokterne bestemmer seg deretter for å overlate menneskene til seg selv, mens de selv skulle ta seg av problemer som var mer beregnet på det kosmiske og overnaturlige. Med tiden glemte menneskene disse årene. Diana ble ikke glemt – det samme med resten av Vokterne.

I dag dyrkes Diana som gudinnen av lyn. At Diana tjenestegjør med denne rollen, gjør henne assosiert med fare og overraskelser. Hun er et symbol på at du skal være obs for farer, ellers vil du få deg en ekkel overraskelse.
Château Ayguès-Capp de Versailles

File:IMG 3838.JPG
**Château Ayguès-Capp de Versailles** tjente som hjemmet til huset de Coast frem til fyrstens død. Slottet er bygd i hvit stein, og var i utgangspunktet hjemmet til kongefamilien, frem til de flyttet til Château Valéry-Rambouillet de Tussarix i Le Ryxân. Slottet var bygd av keiser Tudoir.

Da den forhenværende keiseren av Inqui – Konstantin Kontrovers – ble sendt i eksil, dro han til Le Ryxân. Herfra planla han å forene Tussarix' allierte til ett forbund eller én organisasjon: Imperiet. Konstantin giftet seg, og kastet den gamle kongefamilien på dør; de vendte dermed tilbake til et slott i Xarix, hvor ingen bøker har kunnet dokumentere hva som skjedde med dem videre.

Etter at den gamle kongefamilien ble avsatt og den nye flyttet til slottet i hovedstaden, flyttet fyrsten av Coast inn på slottet. Det ble kjøpt for 3 millioner dødsmynter. Slottet tjenestegjør i dag hjemmet for fyrsten, hans familie og er basen til Tussarix' etterretningstjeneste: *Le service d'intelligence cachée.*
Elske, hate og leve

***Elske, hate og leve*** var en biografi skrevet av marki de Câstreaux. Den handlet om hans liv og hans rolle som politiker. Han skrev og reflekterte om hva han hadde gjort og om han hadde gjort som skulle til for å bli husket på en korrekt måte.

*Elske, hate og leve* var det første av tre bøker skrevet av marki de Câstreaux. Boken ble utgitt i Imperiets 189. år, og solgte litt over middelmådig. Pengene markien fikk, gikk til å finansiere hans eget liv.
Daphne Waters

**Daphne Waters** var en avalonsk baronesse, datter av Sophia og Marmaduke Waters. Hun var søsteren til Abigail Waters, som giftet seg med en bonde ved navn Sparrow.

Daphne var født som andre barnet av Sophia og Marmaduke Waters, og var giftet bort allerede fra fødselen av: med sir Archibald Marmalade. Daphne hadde ingenting hun skulle ha sagt – og foreldrene til de to la heller ikke opp til at de skulle føle det som det. Sophia og Marmaduke la det opp til at Daphne og Archibald tilbragte tre dager i uken sammen. Som et resultat utviklet det seg faktisk et forhold mellom Daphne og Archibald.

På et tidspunkt ansatte familien Waters bonden Michael Lee Sparrow, som sakte steg i gradene og ble butler. Som butler, hadde Michael Lee overoppsyn med herskapet – men hans fokus lå ofte på Daphnes søster: Abigail.

Da Marmaduke døde grunnet dårlig hjerte, sa Abigail fra seg sin fødselsrett over baroniet familien eide – og stillingen gikk videre til Daphne. Sophia gjorde derfor et inngrep i testamentet: Abigail ville arve *kun*en gård nord i Avalon. Da moren døde, ble Daphne den nye baronessen, og da hun giftet seg med Archibald ble denne baron.
Baron av Gernot

**Baron av Gernot** var en jipsirsk adelstittel som har vært i besittelsen av blant annet det tussarixiske huset Él, og det jipsirske huset Zübeck. Den første bæreren av denne tittelen var Yves Él, én av flere tussarixiske adelsmennene som koloniserte Jipsir på vegene av keiser Paul VI.

## ***Historie***

### **Koloniopprøret**

Før utbruddet av Koloniopprøret (2548 – 2553) var Alphonse Él baron av Gernot. Han var en desperat, gammel mann med ingen andre rundt seg enn bastardsønnene sine.

Etter opprøret kronet Alexandre LeClaire seg selv til konge av Jipsir under navnet og tittelen Alexander "Forsoneren" Klerantz. Ettersom opprøret – som i realiteten var iscenesatt for å legge til rette for Brantley-konspirasjonen – i hovedsak var ledet av lavtstående adelsmenn, sørget Alexander for at de mest fromme fikk utstående posisjoner. Setet som baron av Gernor gikk til Leonard Schwarzenberg. Kongen ga Leonard tips om å bytte navn, da Schwarzenberg var et så enkelt navn. Leonard tok dette til seg, og byttet navn til Zübeck.

### **Kongsfeiden**

*Utdypende artikkel: Kongsfeiden*

Som baron av Gernot, var Zübeck-ene pålagt å tjene sin lensherre militant i en konflikt, og økonomisk i fredstider. Leonard ble etter jarl Burgstellers død skjenket tittelen jarl av Quirin gjennom Burgstellers søster. Med dette sikret huset Zübeck et eget jarledømme, men hadde fremdeles et baroni under en annen jarl. Etter å ha prøvd å forhandle med jarlen å annektere baroniet på vegene av setet som jarl av Quirin, arrangerte Leonards kone et ekteskap mellom ett av barna deres med jarlens yngstesønn. På denne måten ville familien dele inntektene som baroniet ga: 50–50 til Zübeck-ene og Tschida-ene. Ettersom de begge var menn og ikke kunne skaffe seg barn, måtte de benytte seg av en utenforstående part: en konkubine fra landsbygden. Hun fødte senere de to mennenes datter: Hannelore.

Dette ble det derimot slutt på da Otto Zübeck – sammen med etterkommerne av de originale Brantley-konspiratørene – felte kong Alexander III av Jipsir. Otto ble – mellom konspiratørene og deres støttespillere – valgt til den nye kongen, hvorpå han beholdt tittelen som jarl av Quirin. Da han ble konge, annekterte han Gernot som en del av kronen: kusinen Hannelore hadde ingen husbond eller etterkommere, og hun ble satt på porten. Hun prøvde å konspirere mot kongen, men ingen ønsket å ha noe med henne å gjøre: flere så på henne som bastard, og hadde derfor ikke krav på baroniet.

### **Senere historie**

Setet ble holdt av huset Zübeck fra Alexander den tredje sitt fall, og fram til Otto den syvende sin henrettelse under den jipsirske revolusjonen. Etter at kongehuset ble avsatt av diktatoren – og det ikke fantes andre gjenlevende slektninger enn tronpretendent Karta Viktoria – ble dette setet opphevet. Hvis kongedømmet allikevel ved en anledning skulle bli gjeninnført, ville Karta Viktoria og hennes etterkommere bli skjenket denne tittelen, i tillegg til setene som jarl av Pastur og Quirin.
Françoise Tullion-Kontrovers

Huset Kontrovers

* Fros I (svigerfar)
* Anette (svigermor †)
* Féliçienne La-Verne (stesvigermor)
* Hyanus Kontrovers (ektemann)
* Alexa Kontrovers (svigerinne)

**Françoise Tullion-Kontrovers d'Nevèrre** er fyrstinne d'Nevèrre og medlem av Nasjonalkonventet. Hun er datteren av Gaston-Louis og Désirée Tullion, og hadde ingen legitime søsken – skjønt faren hadde flere podarixiske løsunger som ikke kjente sitt opphav, og Françoise var uvitne om dem alle. Kort tid etter at Robespierre-søsknene overtok makten av Tussarix, levde Françoise i eksil med sin grandtante på Inqui.

I maktvakuumet som fulgte fallet deres, flyttet hun tlbake til Tussarix. Hun aktiviserte hun seg med å identifisere ofre av revolusjonen – hvorav blant annet Hélène Lefèvre, den kongelige kammerpiken med samme navn er blitt identifisert. Da den forhenværende kronprinsen tok makten med et *coup d'état* var Françoise sint over at det hadde skjedd – hun ønsket ikke en gjentakelse av revolusjonen. Derfor fikk prøvde hun sitt beste å få Hyanus til å etablere et nytt maktsete: president av Tussarix. Hyanus sa at han kom til å lede nasjonen i 8 år – tiden for en president å sitte. Men at han kom til å gå av etterpå. Den neste presidenten ville bli folkevalgt.

Françoise var blitt et medlem av Nasjonalkonventet i tiden etter revolusjonen, hvor hun tjente under *Partie en acier*. Under denne tiden tjente hun som partileder, og jobbet tett sammen med Hyanus. Det utviklet et forhold mellom dem, og under Hyanus' siste del av presidentperioden, giftet hun seg med ham, og ble for en kort tid førstedame av Tussarix. For å være politisk nøytral, overlot hun leder-posisjonen til partisekretæren.

Sammen med Hyanus fikk hun tre døtre: Mirabelle, Angélique-Marie og Hélène Kontrovers.
Aquila

**Aquila** er navnet på en gudinne som ble født av gudene Åne og Ane. Hun er barnebarnet til Oldtidsgudene Helios, Minerva, Ares og Morrígan. Hun er protesjé av ulven Vulcan, og moren til Elementvokterne. Hun ble knust av et steinras da hun var ute på jakt med Vulcan.

Aquilas besteforeldre, Oldtdisgudene, tok Åne og Ane fra datteren sin – de var aldri ment å skulle møtes. Åne ble drept av foreldrene, og partert: kroppsdelene ble kastet i Underverdenen – og de ble til øyene Inqui, Jipsir, Yugostivitas, Rast og Verana. Minerva tok Ane opp til himmelen, og tok livet hennes ved å dele opp henne til stjerne på nattehimmelen. Før Helios og Morrígan nådde fødestedet hadde Aquila alt blitt funnet av Vulcan, og bragt til ulvens hule. Her vokste Aquila opp til å bli en god kvinne. Vulcan hadde hatt med seg Aquila ut på jakt flere ganger, men da de begge én dag var ute, ble de tatt av et skred, og steinene knuste begge jegerne. Med blodet fra Vulcan og Aquila, ble det skapt ni barn: Juno, Orcus, Mars, Afrodite, Arkimedes, Diana, Pandora, Gaia, Quirinius. Sammen utgjorde disse barna de ni elementene som hersket på jorden. Ungene ble funnet av en flokk ulver som sørget over Vulcans død. De tok med seg Vulcans unger og lot dem vokse opp – ute av synet til de gamle gudene. Senere fikk de klengenavnet Elementvokterne.
Adela Streisand

**Adela Leofflæd Streisand** (228 – 241) var en avalonsk dame av Streisand. Hun arvet denne posisjonen etter at faren var drept og moren forlot henne og alt som hørte tittelen – hvilket ga Adela posisjonen allerede da hun var 2 år gammel. Det var allikevel tanten hennes Eadburg som oppdro henne, sammen med Adelas fetter.

I den tro at hun skulle hevne sin familie, oppdro Eadburg henne til å være hardnakket og sterk. Adelas andre tante, Ava, mente allikevel at hun burde føye seg for kongen – det ville ikke komme noe godt ut av å egle til opprør.

Eadburg tok aldri hensyn til Adelas psykiske eller ellers fysiske helse, ettersom hun ønsket å gjøre Adela til en hardnakket, krigersk kvinne. Hun vokte opp med det bildet å alltid overgå fetteren for å bli sett av tanten; Adela kunne likevel ikke konkurrere mot ham, grunnet den kjærligheten som en mor viser for sitt barn. Tanten hadde bare øye på premien i det lange løp: fallet av huset Ewald. Dette endte til slutt at Adela ble utslitt, og hun døde i en alder av tretten. At hun aldri ble behandlet for sykdommene hun ble angrepet av, tæret på kroppen. Det som tok livet hennes var en alminnelig febersykdom.

## ***Trivia***

1. Hun er oppkalt etter sin uekte tante, som Olwyn så på som sin velgjører da han satt i fangenskap.
2. Hun har sitt mellomnavn etter bestemoren, som Olwyn satte svært høyt.
Domitia Leutguard

**Domitia Leutguard** (født **Romentus**) (439 – ca. 510) var en avalonsk dame av lav standard, og tjente som horen til prinsen av Flynn. Sammen med ham fikk hun datteren Amaly-Hilda, som ble giftet bort til Bjørnespidderen.

Domitia kom fra små kår, og ble giftet med Fritz Milne i en alder av 15 mens han selv var 27. Ekteskapet deres førte ikke til noen barn, og varte i 9 år. I tiden som enke ble hun kjent med en hoffdame. Sammen med henne, oppdaget Domitia en mulighet å klatre den sosiale stigen. Prisen var å prostituere seg for kronprinsen.

Tross den skammen som hun ville bragt over seg selv i dagens samfunn, ble hun heller tatt imot ved hoffet som en vanlig slektning. Kong Symeon I valgte derimot å sende bort sønnens bastard-datter da hun var i gifteklar alder. Domitia brydde seg lite om at Amaly-Hilda ble sendt bort: hun hadde giftet seg med Alan Leutguard, som brakte fire stesønner med seg.

Domitia hørte ikke mer fra datteren etter hun giftet seg med Bjørnespidderen, og tok heller ikke initiativet i å gjenopprette kontakten med henne etter bortvisningen fra hoffet.
Abraham Torn

**Abraham Torn** (458 – 505) var en avalonsk ridder av Cromwell. Han er en direkte etterkommer av huset Torns grunnlegger: Mirabella Torn. Abraham var gift med Alessia Mason, som han fikk tre barn med: sønnen Neville, og døtrene May-Sun og Angelina Torn. Gjennom søsteren sin, Wilhelmina, var han svoger av Flin-Alphonsus Rutherford, den fremtidige greve av Olwyn-upon-Tress.

Som ridder av Cromwell, var Abrham pålagt å tjene sin lensherre – hvilket i Torn-enes tilfelle – var kongerekken av Flynn. Abraham var ikke umåtelig rik, da Cromwell – som andre ridderskap – ikke var særlig stort og livnærte seg hovedsakelig på gårdsdrift. Lokale gårder tjente Abraham, som administrerte ridderskapets økonomi og holdninger til andre riddere. Til gjengjeld ga Abraham bøndene beskyttelse i borgen sin om en trussel var nært forestående.

Da Abraham døde, gikk Cromwell til sønnen Neville. Gjennom ekteskapet sitt med May Leutguard II av Alessia, ble ridderskapene Cromwell og Alessia forent. Allikevel, etter Nevilles og Mays død, kjøpte May-Sun ut nevøen Gerhard – og på denne måten havnet Cromwell fullstendig under huset Torns innflytelse. Allikevel måtte Cromwell underlegge seg baronen av Whiterock ikke lenge etter.
Fros' forhørsrepresentant

**Fros' forhørsrepresentant** er tittelen på et yrke blant hoffet i Château Valéry-Rambouillet de Tussarix. Fros' forhørsrepresentant er torturinstrument før et forhør (bøddelen er opptatt med å henrette fiendene og utføre oppdrag for Staten), og blir håndplukket av selve monarken. En forhørsrepresentant kunne også bli plassert til S.I.C. for å jobbe for dem. Tittelen og virket gikk gjerne i arv fra bæreren til eldste barn, men Fros' forhørsrepresentant måtte ha følgende egenskaper:

* Brutalitet
* Få andre til å snakke når de vil tie

Stillingen som forhørsrepresentant da Imperiets fengsler i Tussarix ble overfylte, og folkemengden ble lei av partiske rettssaker uten bevis. Forhørsrepresentanten skulle derfor prøve å finne flere bevis ved å avhøre en person. En slik representant skydde ingen midler, og var derfor en skikkelse man helst ville unngå å møte på.

Det var forhørsrepresentantens oppgave å sørge for at fiender av staten skulle erkjenne deres overtredelser. Når forhøret var over, sendte representanten bud på monarken eller statsministeren. De ville deretter sørge for å sette igang *selve* avhøret.

Forhørsrepresentanten sto også nær bøddelen, og var også gjerne ofte første steg på å bli en bøddel. De var derimot ikke bøddelens medhjelpere, da disse alltid befant seg ved bøddelens side – og utførte grovarbeidet. Representanten var dessuten en viktig faktor for bøddelen: Om ikke førstnevnte godkjente en henrettelse, kunne ikke bøddelen utføre sitt arbeid. Når forhørsrepresentanten ikke var ferdig med det han/hun ville vite satt ofrene i fengsel frem til representanten ikke kunne få mer ut av dem. Etter dette ble de lagt i bøddelens hender.

Forhørsrepresentanter ble pekt ut av Fros og statsministeren – det trengte ikke være begge på én gang. De fantes over hele Tussarix, så tittelen *Fros' forhørsrepresentant* kunne også bli til *Statsministerens forhørsrepresentant* – alt etter hvem som hadde hyret dem i utgangspunktet. Om en jobbet for S.I.C., var en blitt plukket ut av statsministeren og overført til Coast. Jobbet en for S.I.C. bar representanten tittelen *Agentenes forhørsrepresentant.*

Under den tussarixiske revolusjonen engasjerte derimot Robespierre-søsknene Madame le Bouchère og Tusarius Bonjour for å jakte ned representantene og deres familier. Maximilien Robespierre mente at representantenes metoder ikke var riktige. Dødsstraff ble allikevel ikke fjernet, så det å bli bøddel var fremdeles mulig – men da måtte en utføre forhør som ville få ofrene til å snakke, ved å bruke alle midler. Dette ville med andre ord si at stillingen ble offisielt fjernet, men ble fremdeles praktisert om en ville bli bøddel.

Én merkbar forhørsrepresentanter er:

* Amélie-Louise Basque
Gaia

**Gaia** er vokteren av natur. Hun er datter av titanen Vulcan og gudinnen Aquila. Som en Elementvokter, var Gaia én av ni individer som tok plassen som de nye gudene med fallet av Oldtidsgudene. Det var etter dette at vokterne skapte menneskene. Med skapelsen av Abbas og Sabba – de første menneskene på jorden – valgte Vokterne også å skape halvgudene Persofene og Heidos for å styre menneskene.

På et tidspunkt samlet Abbas og Sabba menneskene for å gjøre et opprør mot Persofene og Heidos. Krigen som bryter ut varer i 600 år, og Persofene dyrker en ny type mennesker: temmere. Da Persofene og Heisod møter sin bane under slaget om Dol Erimar, ser Vokterne på dette som en direkte overtredelse av de lovene som de har satt for menneskene. Dermed bruker de kreftene sine til å drepe Abbas og Sabba. Vokterne bestemmer seg deretter for å overlate menneskene til seg selv, mens de selv skulle ta seg av problemer som var mer beregnet på det kosmiske og overnaturlige. Med tiden glemte menneskene disse årene. Gaia ble ikke glemt – det samme med resten av Vokterne.

I dag dyrkes Gaia som gudinnen av natur. At Gaia tjenestegjør med denne rollen, gjør henne assosiert med våren og nytt liv. Hun er et symbol på fruktene i ekteskapet og nye sjanser.
Alana Fachtna

**Alana Theodora Fachtna** (født **Wacufeld**) (462 – 516) var en avalonsk dame av Hrondias, en tittel hun hadde fått ved å gifte seg med Conall Fachtna. Sammen med Conall, fikk hun sønnen Tiarnán. Hun var svigerinnen til Agrippa og Theodor Fachtna, og dermed tanten til deres sønn Lucius.

Alana var den yngste i en søskenflokk på fem, og bragte derfor lite med seg inn i ekteskapet med Conall. Som damen av Hrondias, var hun gift med den fire år eldre militære våpenleverandøren i Rådet. Hun ble gift med ham i en alder av 16, og fødte sønnen Tiarnán i en alder av 17. Hun levde rolig og bedagelig, og lot tiden på Castle Fachtna gå ved å male motiver fra herregården og henge dem opp i familiegalleriet, en lang gang med relikvier, statuer av tidligere familiemedlemmer, og malerier som enten portretterte eller var laget av tidligere Fachtna-er.

På et tidspunkt ble hun oppmerksom på ektemannens merkelig natur, hvilket hun senere avslørte kom av hans innblanding i en konspirasjon om å velte kongehuset og huset Gregorius. I et forsøk på å sikre sønnen deres en god stilling, hadde Alana forlovet ham med kongens vordende drostes søster – en stilling som ville tilfalle sønnen hvis noe skulle tilstøte alle andre Gregorius-er. Alana kontaktet sin lensherre, markien av Langstye, som senere ga henne navnet på flere rådsmedlemmer som var med i konspirasjonen: Kieron Kobbel, Ellanher Trosoloi, Tiernan Verz og hennes mann og sønn. Alana allierte seg med Ellanhers søster, Elena, om å myrde ham og sikre monarkiet. Lensherren hennes varslet huset Gregorius, som sørget for at Conall og Tiarnán ble myrdet og likvidert.

Alanas allianse med Elena Trosoloi ble utført i 502 ved at kvinnene inviterte Ellanher Trosoloi til Alanas gods for et samleie sammen med alle rådsmedlemmenes hustruer. Etter å ha elsket med dem alle, tilkalte Alana en kammerpike for å komme med forfriskninger. Da Ellanher gikk for å hente drikke, tok Alana, Elena og de andre husturene fram dolker og myrdet rådsmedlemmet. For å være sikker på at han døde av skadene, valgte kammerpiken å kutte av fingrene og tungen hans for å la ham blø ihjel.

Alana kunne ha fått en form for ære hvis hun sto fram, men det betydde at hun ville bli sjikanert av den sosiale klassen og bli stemplet som en prostituert. Derfor levde hun som en ensom enke fram til hun døde ett år inn i Theodora IVs regjeringstid.

## ***Trivia***

1. *Alana* er den bretonske kvinneformen av *Alan*, og betyr "liten stein" eller "stilig, elegant".
2. *Theodora* kommer fra det greske *Θεοδωρος (Theodoros)*, hvilket betyr "gave fra gud" fra de greske elementene *θεος (theos)* "gud" og *δωρον (doron)* "gave".
3. *Fachtna* kommer muligens fra irsk-gælisk og betyr "fiendtlig, uvennelig".
4. *Wacufeld* er sammensatt av de gammelengelske *wacu* "vake, nattevåking" og *feld* "mark, jorde".
Charlotte de Roifeau

Denne artikkelen omhandler store avsløringer fra **{{{1}}}**.  Les videre på din egen risiko.

## Familieinformasjon

### Slektninger

Huset Tussarix * Paul I (far)
* Paul II (halvbror)
* Constance VI av Tuss (bestemor)
* Xavier III av Tuss (bestefar)

Familien de Roifeau

* Mademoiselle de Roifeau (mor)
* Louise de Roifeau (søster)
* Jacques de Roifeau (bror)
* Constance de Roifeau (søster)
* Jean de Roifeau (bror)

## Virkelighetsinformasjon

### Bøker

* *Noble liv*

**Charlotte de Roifeau** var en tussarixer, og én av Paul Is løsunger, som han hadde fått med hoffdamen mademoiselle de Roifeau. For å unngå at løsungene skulle komme og plage keiseren, ga han Roifeau-ene et gods i Lulan. De gangene Louise ikke var opptatt med skole, var hun sammen med søsteren på godset.

Etter Louises og Paul Is død, og Paul IIs overtagelse av tronen, ble Charlotte og søsknene mottatt og akseptert som kongelige ved hoffet – og dermed medlemmer av huset Tussarix.
Camille de Léopoldville

**Camille de Léopoldville** (Imperiets 59. år – Imperiets 85. år) var en soleilsk horemamma som bedrev spionasje på vegene av Alexandre Babineaux under visekongen av Avalons okkupasjon av enkelte områder i Soleil i perioden Imperiets 77. – 91. år.

Camille var født og oppvokst i Léopoldville, Lointoin, Soleil, men hennes opphav er ellers ukjent. Det eneste som er sikkert, er at én av foreldrene hennes var en blodtemmer – da det trenger at en av foreldrene hennes var bærer av dette. Begge foreldrene hennes var også soleilere, da avalonere ikke begynte å blande seg inn med soleilere før etter okkupasjonen.
Enkle vesner

***Enkle vesner*** er en bok skrevet av hertuginne Myles-Sacheverell. Bokens handling utspiller seg som en fiktiv biografi, og forteller om en landsens pike som drar til hovedstaden og opplever å bli neglisjert og motarbeidet for hennes kjærlighet for å kjempe for kvinnenes rettigheter. Videre forteller den at mange menn lar seg forføre av henne. Hun viser seg også å være lesbisk, og innleder et forhold med en kvinne. Kvinnens fiende er en byråkratisk mann som prøver å ødelegge alt hun gjør, og stikke kjepper i hjulene på det hun prøver å oppnå. Boken ender med at både kvinnen og elskeren hennes blir halshugget av en mannlig bøddel, og byråkraten står og hoverer.

*Enkle vesner* ble godt mottatt, i motsetning til *Et hjem* og *Absolutt simpelt.* Mye av grunnen til dette var at mange så på boken som at hertuginnen hadde oppgitt sin drøm om å likestill kvinnene; andre så på det som at hertuginnen snart måtte bukke under for et mannsdominerende samfunn; andre mente igjen at kvinnen var et symbol på det kvinnelige kjønnet, og hvordan de burde stå opp mot undertrykkende menn.
Duchys bad

**Duchys bad** er en bygning i Duchy, Coinneach; Avalon. Duchys bad er offentlige, og kan brukes av alle samfunnsklasser. Det er allikevel mulighet til å betale om en ønsker et rom privat: dette er grunnen til at mange adelige bruker badene som deres episoder av elskov.

Et eksempel på badenes mer private bruk, er tiden Symeon og Anne Sacheverell brukte der. Det var under deres opphold her at deres barn, Ogden, ble unnfanget.

Når badene ikke brukes til sex blant de som har råd til det, blir det beregnet som et avkoblingssted. Borgerne av Duchy og omegn kan komme til badene og utføre gymnastikk av diverse øvelser, før de blir tatt videre til massører, og deretter blir de brakt til de kalde badene som kan kjøle dem ned.
Andre Æra

**Andre Æra** (også omtalt som **A. Æ.**) er navnet på tidsepoken som skjer flere årtusener før hendelsene i Håpets land.

Andre Æra begynte med døden av halvgudene Abbas, Sabba, Heidos og Persofene – som ble skapt av Elementvokterne. Etter slaget om Dol Erimar, bestemte Vokterne seg for å overlate menneskene til seg selv, mens de selv skulle ta seg av problemer som var mer beregnet på det kosmiske og overnaturlige. Andre Æra avsluttet med Léopold II Kontrovers' overtagelse av Avalon – Pan-Taka og Soleils naboland.

Andre Æra varte i om lag 4100 år og ble etterfulgt av Tredje Æra.

## ***Personer***

#### ***År 0 – 1000***

*Oververdenen*

* ca. 200 – 247: Ásketill Ewald, første konge av Flynn

*Underverdenen*

* 911 – 972: Paul I, første keiser av Tussarix

#### ***År 1000 – 2000***

*Oververdenen*

* 1320 – 1361: Nerseus I, første monark av Avalon
* 1481 – 1584: Hilara Dimitus, avalonsk forfatter

*Underverdenen*

* 1471 – 1533: Pual VI, erobrer av Det praxiske riket

#### ***År 2000 – 3000***

*Oververdenen*

*Underverdenen*

#### ***År 3000 – 4000***

*Oververdenen*

*Underverdenen*

#### ***År 4000 – 4122***

*Oververdenen*

*Underverdenen*

* 3995 – 4066: Hélouïse den Store, keiserinne av Tussarix
* 4102, A.Æ. – 29, T.Æ.: Léopold Erobreren, første keiser av Tussarix og Avalon