Випуск №1 . Янголи

## Хто такі Янголи , їх сутність та класифікація у монотеїстичних релігіях

**Херувім**

Херуви́ми (власне, івр. כְּרֻבִים, круви́м або керу́ві́м, вже в формі м. Числа, однако в російському і ряду інших європейських язиків історично закрепились у казках названь одного з істот; ед. Число івр. כרוב, кру́в) - використовуюче в Біблії крилатое небесное істотність. У великому представленні до небесних істот, разом із серафімами, які є найсильнішими близкими до Богу. У християнстві другої, наступний після серафімів, ангельський чин.

У Старому Заповіті

В Книга Бытия (3:24) херувим, вооружённый «пламенним мечем», охраняет вхід в Эдемский Сад. Давид описує херувімів як засіб передвищення Бога: «воссел на херувімів і полетелів» (Пс. 17:11); частий епітет Бога в Ветхом Завете - «Сидячий на херувимах» (1Цар. 4: 4, 2Цар. 6: 2, Іс. 37:16 і в інших місцях). Пророк Іезекіїль, передбачуваний падінням царя Тира, порівняє його з херувимом, чьі вбрання були вбрані перевершеними дракоценними кам'янами, який був найнижчим Богом з Едемського Сади на землю для того, що він впав у грех гордині (Іез. 28: 11–19).

Ковчег Завета. Художественна реконструкція XIX века, що включає стилістичні елементи епохи Возрождения. Херувими представлені у відео ангелів.

У Скінії, повернувшись у крихітки Ковчега Завета, мабуть, під коротким ео стороною, було встановлено два літери з золотих херувімних лицьових у другій частині, з розпростертими, як прикриваються Ковчегом, крильями (Ісх. 25: 18-20, 37: 7–9) . Херувіми та кришка Ковчега (капорет) складовали єдине ціле. У тексті немає детального опису херувімів, вони говорять ліші, що вони облакочують крилаті та особи. Представлено, що, розташоване на кришках Ковчега Завета, херувіми одночасно символізували престол невидимого Бога і служили захистом Ковчега. Бог повідомив Моїсею, що над Ковчегом між двома херувимами він відкриє себе і, через нього, дасть заповідати людям Ізраїля (Іс. 25:22).

Соломон велел вирезати з малічного дерева і покрити золотими гігантськими херувими висотою в десяти локтей (близько 5 м). Іх п’ятиметрові крильї «простирались над місцем Ковчеги» (3Цар. 6: 23-28) [1] у Святих святих Ієрусалимського храму.

Зображення херувімів були вишиті на занавесі (парохет) при вході в Святу святих (Ісх. 26:31; 36:35), на покриттях Скінії (Ісх. 26: 1; 36: 8) і вирезані на внутрішніх і зовнішніх стенах (3Цар. 6:29), двері внутрішнього і зовнішнього зв’язника (3Цар. 6:32, 35) і панелі Храма (3Цар. 7:29, 36). Резольні зображення на стенах і над дверью Храма використовуються і в пророческом виді Іезекіїля, причём кожен херувим назвав два особи, людину і молодого льва (Ієз. 41: 18–20, 25).

В еврейській традиції

Відповідно до мідрашаму про Книгу Подання, херувими були створені Богом на третій день. [2] У той час, як, відповідно до іншого історіку, вони були первими живими істотами, створеними в мирі. [3]

У Талмуде [4] говориться, що чотири речі, з якими Іезекіїль виходив навколо трони Божії, первісно був чоловік, лев, бик і орёл, но що Іезекіїль упросив бога взяти за собою херувіму для того, щоб Богу не пришлось іменувати перед головою тельця, який напомін був від Ему до того, як євреї поклонялися цим животином.

Преданіе розсказує, що, коли фараон погнався за євреями до Красному морю, Бог взяв херувіму з колясу Свого трону і полетел до того часу. [5]

В релігійній традиції

В іудаизме

Талмуд використовує херувіму серед п’яти предметів, що знаходяться в Первімі, а не у вокторі Храме [6]. У тому ж трактаті об'ємняється, що при розрушенні Першого Храма, побачить херувімів, язичників стало глумитися над євреями, полагая, що те поклонялися статусом. [7] За цією причиною херувіми у Вторі Храма не представляли окремих статусів, і були виведені на стенах. [8]

Далі слідують за те, що в Талмуде, [9] описують небеса і небожили, перекреслюють ліші три види небесних, що існують: серафіми, офаніми і хайот, вовсе не використані про херувімах. Про них же трёх видах говорить і в древніх єврейських літургіях.

У той час, в мідраше на Екклезіаст говорить, що «коли людина спит, тело говорить душе (нешама), що оно робило в ході дня; душа передає ці знання духу (нефеш), останній - ангелу, ангел - херувіму, херувим - серафіму, який, наконець, робить докладніше Богу ». [10]

Мидраш говорить, що Бог, що знаходиться на херувимі, ​​спостерігає за всіма, що твориться в Єго мире. Херувим, при цьому, не вказує в собі ніщо матеріальне і носить Богом, а не набороть. [5]

У Мідраша Тадше [11] херувіми на Ковчеге Завета відповідає двом якостям Бога і двома Его Іменам [12]: якісна мілосердія (тетраграмматон) і якісна справедливість (Елохім).

В каббале [править | правити вікі-текст]

У Зогаре, де перечисляються десять класів ангелів, херувим не впомінаються як особисті класи. [13] У той час, у каббалістичній книзі «Массехет Ацилут», герувіми займаються у сонника ангелів третього місця, а начальником є ​​Херувіл (Керувіэль). [14]

У кругах середньовекових єврейських мистиків Німеччини суттєво так називає «школа особливого херувіма». [15]

В христианстве [править | правити вікі-текст]

Християнські богословії спочатку не назвали визначеного погляду на природу херувімів, а думки розійшлися у питанні, вони використовували їх суттєвими або цілком символічними символами та образами для представлення діючих богів. [16] Наступна за Філоном Олександрійським виділяється в херувімах ліші символічного значення Ієронім Стридонський (IV століття) та Феодорит Кирський (V століття). Але в той час Климент Олександрійський (II-III века) починає залишати від такої понімації, називає херувімів «піснослов'янськими духами», і продовжує робити основний акцент на символічно їх образі:

«Ім'я Херувіма означає« велике знання ». Вместе вони назвали двінадцять крильїв, як вказівки на почуттєвий мир, двенадцять знаків Зодіака і визначають свої часи часу… зображення херувів має символічне значення: обличчя є символом душі, крилья - слухання і дії, що здивується слідом і суперечить міцності, а уста - гімн зрівнюється в постійному созерцанії.

Климент Александрийский. Стромати. Архівіровано з первоісточника 28 листопада 2012. »

Начіна з IV векою починає здійснювати заняття з томом, що робить херувими наявні істоти, хоту і облавують визначену символіку. Іоанн Златоуст подав наступне поняття херувімів, став традиційним для християнства до завершення епохи Вселенських соборів:

«Херувим розуміє не те, що, як повну мудрость. Почитайте Херувими повні глази: спина, голова, крилья, ноги, грудь - все наполнено глаз, після чого надмірувати смотріть всюди, має повсюду відвертого навколишнього.

Іоанн Златоуст [17] »

Феодор Студіт називає херувімів «найвищіми з усіх і найближчих до Богу», його мнение підтримує католицькі (Фома Аквінський) та протестантські (Кейль) богослови. [18]

Свойства херувімів описали Псевдо-Діонисій Ареопагіт у своїй сочиненії «Про небесні ієрархії»:

«Найменування же Херувімов відзначає їх силу - знаю і созерцайте Бога, здатність виконати вищий світ і созерцать Божественне благословення при самому першому його розвитку, мудрое їх іскусство - рекомендує і повідомляє звичайно іншим даровану їм самих мудрость.

Псевдо-Дионисій Ареопагіт. «О небесній іерархії». Архівіровано з первоісточника 28 листопада 2012. »

У богослуханні Православної церкви на літургії поодиться молітва, називаючи херувимською піснею: «Іже Херувими тайно створюються і Животворящі Троїцею Трисвятується пісня припеваючи…». Она состоит из двух частей, розділяючись великим входом, перед нейл розкривають царські двері алтаря.

Легенди і фольклор [правити | правити вікі-текст]

У апокрифічній літературі херувими вважаються ангелами: «Книга тайн Еноха» відносить їх до обивателя шести і седьмого неба; разом із феніками та шестикрилими серафімами вони попадають у піднозі трони Божії. [19]

Ефіопська книга Еноха також говорила про трьох видах ангелів, завжди бодрствуючих у троні Божії. [20]

Этимология названия [править | правити вікі-текст]

Етимологія слова «керувим» спорна.

У Талмуде назва «כרוב» виробляє від арамейского вираження «כרביא» (`подібний юноше`). [21]

Біблійські критики виробили це слово від арамейського корня כרב - «пахать», з чего іми зробили випуск про цей, що херувим назвав вигляд бика. [22] [23]

Некотори (як, наприклад, Ейхгорн) скомбинировали це слово з греческим γρυψ (γρυφ - гриф), представляючи к кοοο доοш дошшшшшшш облаш коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло коло колоρψнтантантанта д .; грифів зображали у вигляді крилатих істот, з львіним туловищем, орліної головою та пилаючими глазами; по греческому мифу вони охораняли золото аримаспов, живих на Рифейських горах.

Ассіріологи пропонують, що івритське слово «керув» связано з ассирійським глаголом «karâbu» (`молітися ',' благословити '), то є херувим - це посередник, воносящий людські молитви до Богу. [15] Причастя «карібу» - «благословляючий», за підтвердженням ассиріологов, часто зустрічається в клінописних текстах, як обозначення бикообразних крилатих колоссов, які ставляться до порталів ассирійських царских дворцов, в якості великих стражних держав і счастья, ображає бога Тим не менш, ці чотири північні колоси представляють лише слабую аналогію біблейських херувімів. [23]

Внешний вид [править | правити вікі-текст]

Середньовікове зображення серафіми по «Видению пророка Иезекииля» - тетраморф. 1156

Біблія містить декілька різних описаних херувімів. У херувімів у Скінії і в Храме по одному лику (Іс. 25:20) і по два крила (Ісх. 25:20, 3Цар. 6:24, 27). Пророк Іезекіїль у своєму відеозаписі (Іез. 1: 5) описує херувімів кілька іначе: це людські підхожі речі з четвертими крилатими (два підняття у верхній частині, і вони знаходяться з другою, а два згаданих внизу і закривають тело), ​​четирьмя ногами, подібно до того, що є «Як блестящая медь», четирьмя руками під кожним із четирёх крильев і четырьмя особи: людини і льва (з правою стороною), бика і орла (з левою). Детальніше см. тетраморф. Звертайте кожного з них по колесу. Всьо тело херувімів, і спіна, і руки, і крилья, і також колоса, і все покривають глазами. Спосіб передвиження - шесть і полёт.

«… З-поміж нього його видно було подобіє четирех тварин, - і таким був вид їх: обличчя їх було, як у людини; і у кожної людини чотири особи, і у кожної людини з них чотири крила; а ногі їх - ногі прямі, і ступні нігті їх - як ступні ноги в тельці, і сверкали, як блестящая медь. І руки людські були під крильями їх, на четвірних сторонах їх; і особи у них і крилья у них - у всіх четирёх; крилья їх соприкасались одночасно до іншого; у час шестя свого вони не оборачивались, а шлі кожендоє за створенням особи свого. Подобати їхніх облич - обличчя людини та обличчя льва з правою стороною у всіх їхніх четирёх; а з левою стороною обличчя тельця у всіх четирёх і обличчя орла у всіх четирёх. Їх обличчя і крилья їх сріху були розділені, но у кожному одному два крила соприкасалися одночасно, а два покривали тела їх. I шли вони, кожендое в ту сторону, яка перед лицем його; куда дух готель ідти, туда і шлі; у час шестя своєго не оборачивались. Я виглядав цих тварин, як вигляд горячих углей, як вид лампад; [огонь] ходила між тваринами, і сияння від вогню і молення виходила з вогню. І тваринні швидко рухаються тудою і сюрпризом, як сверкає молитва. <...> на земле підлелих тварин по одному колесу перед чотирьмя особами їх. Вигляд колос і устроение їх - як вид топаза, і подобіє у всіх четирех одно; і по виду їх і по встроєнню їх казалось, будто колесо знаходилось в колесі. Коли вони шлі, шлі на чотирьох своїх сторонах; у час шестя не оборачивались. А ободья їх - високі та страшні були вони; ободья їх у всіх четирех вокруг повних були глазом. І коли шлі тваринні, шлі та колёса підле [них]; а коли тваринні піднімалися від землі, тогда піднімалися і колоса. <...> і у кожного, хто був два крила, які покривали їх, у кожному одному два крила покривали тела їх. І коли вони шлі, я злишав шум крильїв їх, як би шумів багато водних, як би глас Всемогучий, сильний шум, як би шум у воєнському став; [а] коли вони залишалися, випускали крилья своїх.

(Іез. 1: 5-24) »

Ніже (Іез. 10: 1) є суттєвими назвами херувімів (ср. Також 1Пар. 28:18), а замість того, як бика Іезекіїль застосовується як херувіма (Іез. 10:14). В Іез. 41: 18,19 у вирезанних на стенах і дверях Храма херувімів лиш два лики - людський і львіний. Зрештою, це відрізняється об'ємом, що складається з двомірним зображенням фігури, в відмінності від трёхмерної картини у вигляді.

Талмудисти представили себе херувімами у вигляді малолетнего відрока. На питання: «Що таке„ כרוב “?» Раббі Аббагу відповідає: «Подають юноші», тоді щось у Вавілоні юношу називають רביא. [21] На іншому питанні: «Якщо зображення херувима було подібне до людського, то зачем у біблійному тексті (Iез. 10:14) різняться вираження: лицьова херувіма і особи людини?» - дається в Талмуде такий відповідь: «Під особистістю людини потрібно розуміти, що підростає людина, а під літом херувіма - відрознення». [24]

Відповідно до мідрашам, херувіми не мають визначених форм, представлені чоловіками, жінками, духами та ангелоподобними істотами. [2]

У відмінні від алих серафімів херувими зображуються в іконографії, як правило, лазоревим квіткою.

У цей час Іосиф Флавій категорично відзначається великою кількістю, як древні евреї зображали херувімів у Храме. По його словам, «вони назвали такий вид, який ніктогда нікогда не видел; [25]

В епоху Возрождения було популярно зобразити херувімів у якості крилатих молоденців.

Історичні образи та аналоги в інших традиціях [правити | правити вікі-текст]

Ассірійський крилатий бик із двору Саргона II в Дур-Шаррукіна, VIII в. до н. е., (Лувр)

Ассірійські крилаті бики з двору Саргона II в Дур-Шаррукіна, VIII в. до н. е., (Лувр)

Зображення крилатих істот (наприклад, ламас) були широко розповсюджені в мистецтві та релігіозній символіці древнього Бліжнего Востока. Два крилатих речі були поміщені по сторонах трона царя Бібла Хірама, крилаті бики шеду стояли у входах у вавілонські та ассирійські дворці та храми; вони були також зображені на глиняних алтарях для воскуренія, найденніших у Мегіддо та Та´анахе; крилаті сфінкси, грифони та людиноподобні речі зустрічаються в мистецтві та іконографії Кархеміша, Калаха, Німруда, Халеба та Тель-Халафа. Подобні фігури зображені на пластинах слонової кості з столиці Ізраїльського царства Самарії. [15] Само слово херувим повертається до аккадскому керибу та ассиро-вавілонському карабу.

В філософії [править | правити вікі-текст]

Філон Александрийский [править | правити вікі-текст]

За думкою Філона Олександрійського, херувіми на Ковчеге Завета використовує символічно зображення двох вищих якостей Бога і двох Его Імён: якісної мілосердії (тетраграмматон) і якісних справедливих (Елохім), а в іншому месте вважає їхній аллегоричний образ обох півшари. Наконець, Філон смішить херувімів із більш знакомими його єгипетськими сфінксами і називає їх образами тайної мудрості, опираючись на помилкове значення назва "כרובים", як כ (`як`), רוב (` багато`) і בין (`smysl`) ]

Маймонід [править | правити вікі-текст]

[28] Маймонід насчитує десять класів ангелів, серед яких херувими займаються дев'ятое місце. [27]

Третя частина його «Путеводителя растерянних» починається з філософського толкування пророків Іезекіїля про «Божої колекції» (меркавиці), в якій Маймонід використовує опис земного світу, небесних споживачів і інтеллектів, - на початку, що є обов'язком своїх рухів.

По його думці, херувіми були поміщені в ув'язнену Храму, щоб всередині своїх людей заробити в ангелів, і їх було два рази, щоб тоді народ не вважав їх зображення самої Бога. [28]