Turopolje

Turopolje je kulturno-povesna mikroregija Središnje Horvatske. Turopolje se nahaja južno od Zagreba, omejeno desnom obalom Save na severoizhodu, i Vukomeričkemi goricami na jugozahodu. Južnu meju čini reka Kupa.

Ime Turopolje je skračenica staršega naziva Turovo polje, a dohaja od goveda Tur (vrst europskega bizona) štero je tu negda bilo raširšeno. Negda se za Turopolje rabil i naziv Zagrebečko polje.

## Zemljopis

Teren Turopolja čini rečna dolina duga 45, a široka do 23 km, štera zavzema područje od oko 600 km2, s prosečnum visinom od 110 metrov. Turopoljska aluvijalna ravnica nahaja se izmed Posavine (močvarnije nizine vuz reku Savu) na severu i Vukomeričkih goric na jugu. Čez Turopoljsku nizinu teče reka Odra s pritokom Lomnicom.

V nekaj širšem smislu v Turopolje se vubraja prostor negdašnje opčine Velka Gorica šteri obuhvatja Turopoljsku Posavinu, Turopoljsku ravnicu, srednji del Vukomeričkih goric vse do srednjega Pokuplja.

V najširšem smislu od davnine Turopoljem se naziva širši prostor šteri je omejen sa prirodnemi mejami a preteže se izmed reke Save na severu, reke Kupe na jugu, Žumberačke gore na zahodu i dela grada Siska šteri se nahaja v medrečju Save i Kupe na izhodu.

   Najvekše je naselje grad Velka Gorica, štero se pod imenom Gorica prvi put spominje 1228. leta. Druga važneša naselja su: Mraclin (mlajše kameno doba), Velka Mlaka, Staro Čiče (brončano doba), Ščitarjevo (rimsko doba), Gornji Hruševec (rimsko doba), Lukavec (15. st.), Lekenik, Peščenica (Turopolje), Buševec, Turopolje (Velka Gorica), Kuče, Gornje Podotočje, Ogulinec, Kravarsko, Dolnja Lomnica, Vukovina, Pokupsko, Poljana Lekenička, Brežani Lekenički, Bukevje, Roženica, Gornji Vukojevec, Dolnji Vukojevec, Hrašče, Odra i Odranski Obrež.

Poradi retke naseljenosti je v Turopolju dobro občuvana prirodna raznolikost, a v vnogih šumah i močvarah živiju vnoge endemske biljne i živinske vrsti.
Južno od reke Odre se od mesta Kuče pa vse do Lekenika prostire prapovestna šuma Turopoljski lug.

## Povest

Ljudska naseljenost ovega područja seže dalko v prešestnost. Poleg sela Ščitarjevo su pronajdeni ostatki rimske Andautonije. V srednjevekovne Horvatske je prostor Turopolja prvotno nastal je kak Turopoljski Arhidjakonat (kasneše "Plemenita opčina Turopolje") pretežuči se od Samoborsko-Okičkega poseda na zahodu do Lekenika na izhodu, na severu od Svete Klare i reke Save pa vse do Gornjega Hruševca na jugu v Vukomeričkih goricah.

   Vnuter ovih mejah živelo je slobodno stanovništvo štero je bilo vudruženo v obiteljske zadruge i posedovalo je svoju vlastitu zemlju ter je ne bilo podložno plemenitašem niti bilo kakšem kmetskem odnosu.

Zbog povlastic štere je stanovnikom Turopolja dal horvatsko-vugerski kralj Bela IV., Turopoljci su zadržali slobodu i postali Plemenitaši jednoselci (sami svoji gospodari) i nigda su ne postali kmeti. Navek su Turopoljci poradi občuvane slobode i samostalnosti bili ponosni ljudi kaj je na zanimljiv način opisal poznati horvatski književnik i novelist Slavko Kolar v svojih novelah "Breza" i "Svoga tela gospodar" opisujuči žitek Turopoljskega sela Gornji Hruševec. Potli drugega svetskega rata vkinuta je "Plemenita opčina Turopolje" i nastala je nova opčina pod imenom Velka Gorica kak nasljednica negdašnje opčine.

V devedesetih letih prošlega stoletja opčina Velka Gorica raspala se na Grad Velku Goricu, opčinu Kravarsko, opčinu Pokupsko i opčinu Orle kak pravne naslednike negdašnje Plemenite opčine Turopoljske.

## Kultura

Turopolje je važno za povest kajkavskega ar je najstarši dokument pisan kajkavskem jezikom, tzv. Čunčičev list, nastal je v selu Kuče 1521. leta. Nedalko od Kuča se je, v selu Staro Čiče, rodil horvatski književnik i jezikoslovec Juraj Habdelič šteri je napisal poznati kajkavsko-latinski rečnik "Dictionar ili Réchi Szlovenske ".

Na arhitektonskemu planu su za Turopolje karakteristične drevene cirkvice štere predstavljaju važnu baščinu severnohorvatske tradicionalne arhitekture.

V Turopolju se govori Turopoljskem dijalektom.