Avalokitešvara

Avalokitešvara (sanskriti keeles *avalokiteśvara*; tiibeti keeles *spyan ras gzigs dbang phyugs*; hiina keeles 觀⾳ *guanyin*; jaapani keeles *kannon*), mahajaana ja vadžrajaana mütoloogias bodhisattva, kaastunde kehastus.

Nime Avalokitešvara tähendus ja päritolu ei ole päris selge. Liitsõna *avalokita-īśvara* tõlgitakse tavaliselt ‘allavaatavaks isandaks’, ‘jälgivaks isandaks’, ‘isandaks, keda on nähtud’, ‘pilgu isandaks’ jne. On olemas ka hüpotees, mille kohaselt on bodhisattva nime aluseks hoopis sõna *avalokita* (paali keeles *apalokita*) kõrvaltähendus ‘päästja, vabastaja’. Avalokitešvara tähendus oleks sel juhul ‘päästja isand’, mis vastaks tema kirjeldusele ja iseloomustusele varajastes mahajaana allikates, näiteks «Lootossuutras». Avalokitešvara tiibetikeelne nimetus tähendab ‘vaatav silm’, mongolikeelne *nidüber üjegci* ‘silmitsev’. Veel ühe hüpoteesi järgi on nime Avalokitešvara algkujuks hoopis *avalokita-svara* (sanskriti keeles ‘helisid jälgiv’), mis esineb Sise-Aasiast leitud «Lootossuutra» fragmentides. Seda oletust kinnitavad ka budistlike suutrate varajased tõlked hiina keelde, kus Avalokitešvara nimeks on Guanyin (hiina keeles ‘helisid jälgiv’) või Guanshiyin (‘maailma helisid jälgiv’). See nimi on Hiinas jäänud üldkasutatavaks tänapäevani, vaatamata 7. saj tehtud katsele asendada see nimega Guanzizai (‘vaatlev isand’), mida võib pidada sanskritikeelse Avalokitešvara otsetõlkeks. Hiinakeelsele nimele Guanshiyin viitab ka Avalokitešvara teine mongolikeelne nimetus Honšim, mida kasutatakse eelkõige tavamütoloogias, nagu šamanistlikes ülistuslauludes, pärimustes jms, kõrvuti õige sanskritikeelse nimekuju ja selle mongolipärase variandiga Arja-Bolo, Arja-Bula jt.

   Üks varasemaid tekste, mis räägib Avalokitešvarast, on Gaṇḍavyūha-sūtra, kus ta esineb Lõuna-Indias Potalaka mäel elava õpetaja-bodhisattvana, mitte aga veel kõikvõimsa päästjana. Veidi hilisemas Sukhāvatīvyūha-sūtra’s esindab Avalokitešvara bodhisattvana Amitābhat. «Lootossuutras» ja Samādhirāja-sūtra’s on Avalokitešvara aga juba kõikide olendite päästja.

«Lootossuutras» võrdsustatakse Avalokitešvara austamine loendamatute buddhade austamisega. Ta võib võtta erinevaid kujusid (kokku 32), et päästa kannatavaid olendeid. Avalokitešvara võib esineda ka mõne hinduistliku jumala (Brahma, Ganeša, Višnu, Šiva jt) kujul, buddha või mistahes muu olendina ning ilmuda ükskõik missuguses sansaara vallas, sh põrgus.

Avalokitešvara kultus kulmineerus *Karaṇḍavyūha-sūtra*’s (4.–5. saj), kus teda austatakse palju rohkem kui buddhasid ning talle omistatakse isegi mõningaid jumal-looja omadusi. Indiast alguse saanud Avalokitešvara kultus levis eriti Hiinas ja teistes Kaug-Ida maades, kus alates 7.-8. saj on märgata Avalokitešvara soo muutumist: mehekujulise Avalokitešvara kõrvale tekkis ka naisekujuline, mis hiljem tõrjus mehekujulise välja.

Vadžrajaanas esineb Avalokitešvara mitmel erineval kujul ja kannab erinevaid nimesid. Teda kujutatakse näiteks lõvi seljas istuvana (Sinhanāda Avalokitešvara), lootosõit hoidvana (Padmapāni Avalokitešvara), kuuekäelisena (Šadakšari Avalokitešvara), üheteistnäolise ja tuhandekäelisena (Ekadašamukha Avalokitešvara) jne. Ka siin rõhutatakse tema sidet Amitābhaga, kuid peale selle, et Avalokitešvara elab Sukhāvatīs, on tal ka oma asupaik lumistel mägedel – Potala.

Avalokitešvarat austatakse eriti tiibeti budismis, kus tema maiseks kehastuseks peetakse karmapad ning dalai-laamat.

Avalokitešvara mantraks on om mani padme hum.