Вільні (розділ 3)

Квіточка потягнулася. її увагу привернув якийсь шум надворі. Вогнинка та Біленький вже також попрокидалися.

- Нехай усі вовки, яким більше чотирьох повних місяців, зберуться тут, біля Великого Пня на зборище Зграї!- почувся голос Вільного.

Блискавиця вийшла з кубла і всі вовченята подалися за нею. Їхня мама швидко вилизала їхню шубку. Квіточка зрозуміла в чому справа і радісно замахала хвостом. Та схаменувшись гордо виструнчилася і сіла біля білої вовчиці.

- По-перше,- почав Вільний -час нам висвятити нову цілительку. Коро, підійди до пня.- Кора повільно підійшла -Вчора Кора вила з вовками Світлого Неба. І вона вже з учора вже не Кора. Осене, чи прийняла Зграя Світлого Неба цю ученицю?

-Так...- прошепотіла Осінь з гордістю за свою ученицю. Тоді потрусила головою -Так!- гукнула вона набагато голосніше ніж до цього.

- Тоді волею, наданою мені нашими предками, Зграєю Світлого Неба, я закликаю тебе сказати нам своє істинне ім'я.

Кора сіла на Великий Пень біля вожака.

- Відтепер мене звати Гілка!

- Гілка! Гілка!- загукали вовки.

Після цього вони протяжно завили виказуючи цим свою радість і повагу до молодої цілительки. Та найбільше раділа Осінь. Здавалося, що вона зараз закричить і забігає по колу.

- По-друге час двом вовченятам стати учнями. Біленький, Квіточко, вийдіть наперед.- вовченята підійшли до батька -Вам уже є чотири повних місяці, тож час вам стати учнями. Вогню,- звернувся до вогнисто-рудого вовка вожак -Тобі вже час мати учня. Саме тому ти станеш виховником Білого. Ти виріс відданим і хоробрим вояком. Передай же ці якості своєму молодому учневі, Білому.- двоє вовків поноськалися і відійшли -Голубко,- ніжно-сіра з трепетом глянула на вовка -Тобі також вже час стати виховницею. Саме тому, твоєю ученицею буде Квітка. Ти виросла ніжною і турботливою воячкою. Передай же ці якості Квітці.

- Білий! Квітка! Білий! Квітка!- завили вовки. Тільки Вогнинка люто пропалювала їх поглядом. Квітка це відчувала.

- Білий, ходімо я покажу тобі ліс.- покликав Вогонь.

- Я йду на полювання, Квітко, тож поки можеш ознайомитися з учнівським кублом.- промовила Голубка.

- Ходім, я тобі все покажу.- махнула їй хвостом Ніч.

- Снігу! Полювання!- покликав Бриз білого учня.

А її брат вже зник у терново-папоретовому тунелі.

- От і учнівське кубло.- мовила Ніч -Залиш на одному з кубелець свій запах, і воно твоє.

Квітка роздивилася мох. Треба було обрати так, щоб поряд було ще два кубла для її брата та сестри. Обравши собі підстилку учениця трохи покрутилася-пововтузилася на ній і вилізла.

- А що я маю робити?- спитала після цього.

- Ну, учні носять мох вовчицям і старійшинам, полюють, вибирають блох і кліщів у старших і іноді допомагають цілителям.- пояснила чорна учениця.

- Привіт, Ноче. О, Квітко, вітаю.- промовив зайшовши Рудий -Я приніс тобі здобичі.- поклав біля лап Ночі ситного зайця.

- Дякую. Поділимося?- спитала вдячно темна.

- Ні, я вже поїв.- поспіхом відповів той.

Ніч підсунула зайця до Квітки і вони з'їли свіжину.

- Збирається на дощ.- мовив Рудий.

- Ага.- кивнула Квітка.

- Квітко! Ходімо тренуватися!- почувся знадвору голос Голубки.

Квітка поспіхом махнула іншим хвостом, і пішла надвір.

\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*

Золотиста вовчиця поверталася до табору. Як же вона втомилася! Цікаво, чи її брат також втомився?

Зайшовши до табору вона одразу ж повернула до учнівського кубла і вляглася там. Незадовго після цього прийшов її брат.

Видно було, що він також ледь переставляє лапи. Звалився у кубельце з моху поруч з сестрою і почав сонно мити їй вуха.

- Я так втомився.- позіхнув той -А ти?

- Я теж.- відповіла Квітка -Мої лапи тепер наче з каменю зроблені! Щастить Вогнинці. Хоча краще вже мати важкі лапи, ніж бути вовченям.- поспіхом гавкнула та.

Біленький кивнув і заплющив очі накривши носа хвостом. Прийшли Вихор і Сніг схвильовано про щось перешіптуючись. Але золотиста не хотіла зараз дізнаватися якісь новини. Вовчиця провалилася у сон.