Sokerikissojenvaltakunta

Tarina kertoo neljästä heimosta, jotka asuvat Sokerikissojenvaltakunnassa ja siitä kuinka Hattaratassu, Kirsikka, Mandariini, Nougat ja Kerma lähtevät etsimään kadonnutta kissaa.

# Takakansi

"*Meidän on löydettävä se Sokerikissa!"*

Hattarakissojen heimossa valmistaudutaan kylmään vuodenaikaan. Kuninkaan tytär, Kirsikka saa ennustuksen muinaiselta jumalakissalta, joka kertoo kadonneesta kissasta. Samaan aikaan Heimojen väliset kiistat kiristyvät ja taistelut tekevät tuloaan. Jokaisesta heimosta lähtee yksi nuori kissa, etsimään kadonnutta kissaa, joka voi palauttaa rauhan Sokerikissojen saarelle. Ehtivätkö he takaisin löytöretkeltään ennenkuin heimot ovat ajautuneet veriseen sotaan?

# Esinäytös

Ne olivat tavattoman kauniita pentuja. Niin kauniita ettei Piparminttu ei voinut pukea sitä sanoiksi.

"Persikka", Naaras aloitti hiljaisella äänensävyllä. "Niin", Persikka kehräsi katsoen pentuja hellin silmin. "Minä... minä lähden Karkkiraekissojen luo", Piparminttu sanoi suruissaan. Persikan ilme hyytyi. "Miksi ihmeessä?", hän voihkaisi. "En kuulu tänne. Minua odotta kohtalo jossain muualla" Piparminttu hipaisi hännällään Persikan kylkeä. Persikka kääntyi karvat ojossa. "Sinä et voi vain jättää meitä! Katso nyt pentujasi!", Hän sihisi. "Minun näköjään lähteä heti! Ja otan pennut mukaani!", Piparminttu sähisi takaisin. Persikka mulkoili *entistä* kumppaniaan. "Et varmasti vie! Nämä pennut kuuluvat Hattarakissoihin!", Persikka murisi ja kääntyi ottamaan pentunsa. "Hyvä on!", Piparminttu kivahti ja lähti oitis pois päin. *Tämä on minun päätökseni.* Hän ajatteli katkerasti. Häntä pystyssä pienikokoinen kissa tassutti kohti heimon rajaa. Persikka saisi hallita heimoa aivan yksin. Arastavien tassujensa varassa, hän astui rajan yli. *Nyt vannon uskollisuutta vain Karkkiraekissoille.* Rajan toisella puolella kävellessään Piparminttu kohtasi mustan kollin joka uteli tämän tarkoitusta rajan ylitykselle. "Ota minut vain heimoosi niin saan kodin, ja uuden elämän." Piparminttu aneli. *Tästä alkaa uusi elämäni.* Piparminttu ajatteli itsevarmana, kun musta kolli saattoi häntä heimoonsa.

# Luku 1

Hattaratassu kirmasi perhosniityllä. Nimi oli osuva, koska koko aukio oli täynnä perhosia. "Odota minua!", Jasmiini huudahti. "Tule jo!", Hattaratassu kiljaisi ja säntäsi kovempaan vauhtiin. Jasmiini saavutti häntä ja loikkasi tämän päälle. "Sainpas!", Syaani naaras naurahti. "Joo, joo. Mennään takaisin heimoon", Hattaratassu kikatti ja nousi ylös. "Vau! Katso tuota perhosta!", Hän sanoi ja osoitti töpöhännällään vaaleanpunaisen ja valkoisen kirjavaa perhosta. "Se on hieno, mutta jatketaan silti matkaa", Jasmiini sanoi päättäväisenä. Hattaratassu nyökkäsi. "Minkä aseman sinä haluaisit?", Hän naukaisi väliin. "No, toiveeni on olla metsästäjä, mutta isä sanoo ettei minusta ole siihen", Jasmiini sanoi hiljaa. "Höpsis! Metsästys kokeeseen on vielä paljon aikaa! Voin opettaa sinua", Hattaratassu vastasi. "Oikeasti? Kiitos!", Jasmiini kehräsi. Pennut pinkaisivat juoksuun päästellen aikaajoin *mrrau-* naurahduksia.

Vaaleanpunainen naaras meni isänsä pesälle. Hattarakissat tekivät pesänsä kivistä, vatukkapensaista ja olkikasveista. Persikka ja Rubiini kunnostivat Persikan pesää. "Hei, isä!", Hattaratassu naukaisi. "Hei, Hattaratassu. Missä olit?", Kuningas vastasi lempeästi. "Jasmiinin kanssa perhosniityllä", Hattaratassu vastasi. Heimo näytti eloisalta. Metsästäjät olivat saaneet tuoresaaliskasaan paljon syötävää. Heimo ruokailisi pian.

"Hyvät, heimolaiset!", Persikan ääni kajahti pesän edustalta. Kissat tunnistivat äänenväristä tämän olevan ruokakailukutsu. "Kokoonnutaan", Hän jatkoi. Ruokailu oli Hattarakissojen yksi tärkein päivässä. Siinä kaikki kokoontuivait yhteen vaihtamaan kuulumisia ja syömään. Talven tullessa ruoka väheni huomattavasti, joten Hattarakissat söivät itsensä kesällä pyöreiksi, että he selviytyivät pitkästä talvesta. Kissat asettuivat rinkiin tuoresaaliskasan ympärille. "Sokeri soi meille riistan, veden ja suojapaikan. Kiitos", Persikka lausui rukouksen suurelle kaikkiäidille. Hattarakissat kumartuivat. Kotvasen jälkeen kissat nousivat ja hakivat itselleen, kumppanilleen ja pennuilleen riistan. "Jaetaanko?" Hattaratassun sisko, Kirsikka oli tullut hänen eteensä. "Sopii", Hattaratassu maukaisi. "Mihin asemaan haluaisit?", Kirsikka sanoi hieman vaisusti. Sokerikissat valitsivat heimon hallitsijan vanhemmasta pennusta. Kirsikka oli syntynyt hieman ennen Hattaratassua. "En tiedä. Varmaan ihan vaan työläiseksi", Hattaratassu mumisi suu täynnä mureaa Sokerihiiren palaa. Kirsikka hymyili. "Minusta näytät hyvältä metsästäjältä", Hän sanoi. "Älä nyt! Ei minua sellaiseeksi ole tehty!", Hattaratassu nauroi. "Onhan siihen kokeeseen vielä pitkä aika" Kirsikka nyökkäsi ja lähti Aprikoosin luo. *Heistä on tullut ihmeen läheisiä.* Hattaratassu mietti. Hän ei välittänyt sen enenpää vaan lähti Jasmiinin luo. "Koska aloitetaan harjoittelu?", Jasmiini kuiskasi. "Yöllä. Silloin kun muut nukkuvat", Hattaratassu supisi. Jasmiini nyökkäsi epäilevän näköisenä. Hattaratassu nyökkäsi takaisin ja etsi heimosta itselleen mieluisan nukkumapaikan.