Вежа Мондштадта

**Вежа Мондштадта** — це колекція книг, яку можна знайти в кабінеті великого магістра в штабі лицарів Західного вітру, а також можна отримати в Допитливої Патчі біля храму Тисячі вітрів.

## Том 1

*В епоху депресії і тиранії дівчина з інших земель зустріла зловісного сироту. Чи віщує ця доленосна зустріч трагічний кінець?*
Історичний любовний роман «Вежа Мондштадта» починається!
За часів аристократів на площі Мондштадта стояла висока вежа, яка була побудована на честь Барбатоса, Анемо Архонта, але насправді це була яскрава демонстрація багатства та влади королівськими особами для зловтіхи над простолюдинами. Простолюдини, які жили в ті темні часи, могли знайти розраду тільки в Люді Гарпастум.

Під час одного з фестивалів з далеких земель до міста завітала деяка мандрівна співачка на ім'я Інеса, зачарувавши усіх своєю приголомшливою красою. Люди різного віку та статусу змагалися, щоб глянути хоча б мигцем, як вона кидає Гарпастум, і почути, як вона співає іноземні балади.

"Благословення Барбатоса усім вам! Ви грішите, якщо сумуєте у такий радісний день."

Проспівуючи ці рядки, вона віддала свої нагороди з фестивалю бідним і сиротам у місті.

Квола фігура постала серед натовпу. Це був Сенешаль, і він закохався у Інес з першого погляду, але його набожність сповнювала його гнівом через неможливість стримати емоції, які він відчував, а її милосердя, яке порушувало Правила Церкви, роздратовувало його ще більше.

Як усім відомо, віра сучасних Мондштадтців базується на анемо Архонті, Барбатосі, який надихає людей прагнути любові та свободи, але у темні часи Анемо-архонт спав, і місто страждало через руйнівні дії дракона, тиранію вельмож, бідність простолюдинів; тим часом самопроголошена "православна" церква, яка була усього лише номінальною головою, контрольованою управлінням, пропагандувала утримання від земних благ, щоб запобігти покаранню. Через ці обставини навіть арфа, що символізувала вітер, обмежувалася виконанням пісень, що вважалися "священими". Проте, поняття "божественного покарання" було не більше ніж виправдання для вельмож, щоб приховати їхню жадібність та обмежувати простолюдинів.

"Дозволити їй залишитись у місті - це зачарувати усіх його мешканців. Яке зло нам принесе ця відьма?", - зважив Сенешаль.

І так Сенешаль задумав вистежити Інес та закрити її у Соборі, чекаючи подальших вказівок. За традиціями тих часів, дама обрана, щоб кинути Гарпастум, повинна служити королівському двору три дні після святкування під захистом аристократів. Сенешаль вирішив відправити свого прийомного сина Октавія, щоб він прокрався у королівський двір та викрав Інес.

Октавій був небажаною дитиною, кинутою своїми забобонними батьками, а пізніше вихованою Сенешалем. У дитячому віці містяни знущались над ним, вважаючи його причиною драконівських лих. Сенешаль був єдиним, хто оберігав його, хто поводився з ним як з власним сином, і таким чином він завоював його повну довіру.

"Приведи мені даму, що кинула Гарпастум учора!" Нікому не заважай і не називай мого імені."

По наказу Сенешаля Октавій з настанням темряви піднявся на балкон дворової спочивальні. Побачивши дівчину, яка плакала в місячному світлі, його чисте серце зворушилося, бо він ніколи не бачив такого дивовижного видовища. Він дивився на дівчину, забувши про своє завдання.

Але тишу, яку розділили Октавій і дівчина, перервали слуги...

## Історія змін

Версія, в якій відбувся випуск: **Версія 1.0**[Змінити історію]
Версія 1.1
* "Вежа Мондштадта" додано до архіву.

Версія 1.0

* Створення "Вежа Мондштадта"