היומן של טלי הוד

עלילה

גור משיג את היומן של טלי הוד ואוח מנצל את ההזדמנות כדי לדעת במי היא מאוהבת ומה היא אוהבת.

## תסריט

### **מידע:**

דמויות: **גור ואוח, טלי הוד**.

מספר סצנות: **2**.

זמן: **4:46** דקות.

פרופס: **טלפון, סלולרי, יומן, טייפ, של, שלט, ומכתב.**

### **סצנה ראשונה:**

**(אוח יושב על הספה לכיוון החלון עם רגליים מכופלות, ומשחק בסלולרי)**

**(גור נכנס. סוגר את הדלת, ונצמד אליה. מחביא את היומן מאחורי הגב)**

גור: אוח אתה לא מאמין מה יש לי ביד!

אוח: ציפורניים שת'מגדל מגיל שלוש?

גור: לא. יא משובש. **(מוציא את היומן)** יש לי את היומן של מלכת הכיתה טלי הוד.

אוח: **(מבט המום לכיוון המצלמה) (קם, ושם את הסלולרי על השולחן)** צ'קלפן בן אלף מדוזות מצ'וקלפות! איך השגת ת'יומן הזה?

גור: זה היה ככה.... מוזיקה.....

**(אוח מפעיל את הטייפ, במנגינה "גבעת התחמושת" של להקת פיקוד המרכז)**

 גור:

########################################################################

היינו עשרה. אני, חוצ'קה, מישקה-פופקה, הסנטרים של מוהר זלימובי'ץ... **(מקיאים)**

 טלי הוד הניחה בטעות את היומן שלה ליד הסנדוויץ'. בהתחלה רציתי רק את הסנדוויץ'.**(מחליף מצלמה)** בכל זאת הפה שלה היה שמה.

השיטה שלי עבדה ככה: בהתחלה זחלתי, אחר כך התכופפתי, אחר כך התחלתי לרוץ. **(שניהם רצים במקום)**

 בשלב מסוים נזקקתי לפעולת הסחה. צעקתי.. **זלימוביץץץץץץץץץץץץץץץץץץץץץץץץץ'**. **(מקיאים)** כולם הקיאו, **(מחליף מצלמה)** כולל הסנטרים שלה.

המשכתי לרוץ. הייתה אש תופת מסביב. מסטיקים שרקו לי ליד האוזניים. **(מדגימים בהזזת ראש)** ווווויייאו, ווווויייאו.

שקיות בייגלה התפוצצו ליד הרגליים שלי. **(מדגימים. אוח נופל על הספה מהפיצוץ)** פופוף! פופוף!

הושתתי את הידיים קדימה כדי לתפוס ת'יומן. ביד אחת תפסתי ת'יומן, בשנייה לקחתי את הסנדוויץ'.

**(מוזיקה נפסקת) (אוח ממשיך לרוץ) (גור מסתכל עליו) (אוח מפסיק לרוץ)**

 אני לא מבין על מה קיבלתי ת'יומן הזה. בסך הכל רציתי לחזור לקרבונקל בשלוש. מה השעה?

########################################################################

אוח: שש ורבע.

גור: **(מוריד את הראש בעצב)**

 אוח: גור? אני לא מאמין. איך יכולת לקחת מילדה תמימה ושברירית כמו טלי הוד את **היומן שלה**, **(סופר עם האצבעות)** עם פרוט כל **הפגישות** שלה, את מי היא **אוהבת**, את מי היא **מחבבת**, את מי היא **מעריצה**. זה מאוד **אישי**, זה לא **יפה**!........... תן לי רגע ת'יומן הזה! **(מנסה לקחת)**

 גור: וואו!, וואו!, וואו!, וואו!, וואו!, **(חוטף)** אני הבאתי, אני מקריא.

אוח: אז אני מקשיב.

גור: למה דווקא אתה מקשיב?

אוח: כי אתה מקריא.

גור: אהאה אבל גם אני רוצה להקשיב.

אוח: אז תן לי להקריא.

גור: אה, בסדר. **(נותן לו)** אבל רק אני מקשיב.

אוח: אתה מקשיב?

גור: עוד לא אמרת כלום. **(יושבים על הספה)**

 אוח: **(פותח את היומן לאט, בצליל של חריקה)** **(מסתכל על גור)** ובכן.... "יום ראשון, הגעתי לבצפר ושתי הקרציות המעצבנות לא באו"

גור: הא! יש איזה שתי קרציות מעצבנות.

אוח: "אני מקווה שהם לא יבואו כל השבוע, כי אני לא יכולה לסבול אותם יותר, במיוחד את... **אוח**".

גור: **(צוחק)** אה! אוח! היא קראה לך קרציה והיא לא סובלת אותך יותר! הא הא.

אוח: **(מעביר עמוד)** "בעצם את **גור** אני עוד יותר לא סובלת". **(מבט מרוצה)**

 גור: אולי נפסיק לקרוא?

אוח: בסדר.

**(מפסיקים לקרוא לשלוש שניות)**

 אוח: **(פותח את היומן. גור מסתכל מקרוב)** "ועכשיו וידוי.. אני מאוהבת לגמרי בגדעון כץ".

**גור ואוח:** איזו תדהמה!

גור: גדעון כץ! הילד הכי מופנם בכיתה. הילד שהמילה הכי ארוכה שהוא אמר כל החיים שלו הייתה: "ננ"...

אוח: איך זה יכול להיות שהיא לא מאוהבת בדני מלך הכיתה!? הילד הראשון בשכבה שגדלו לו שיערות בבית השחי.

גור: רגע. אולי התשובה כתובה ביומן. אולי התשובה כתובה ביומן. תמשיך לקרוא, תמשיך.

אוח: "אני מאוהבת דווקא בגדעון כץ **דווקא** בגלל שהוא כל כך מופנם שונה ורגיש".

גור: הממ... הבנתי. אז אני צריך להיות מופנם ורגיש. אני צריך לעבוד על המופנמות שלי.

אוח: "אני מקווה מאוד, וזה הוא חלומי הגדול, שגדעון כץ יערוך לכבודי מסיבה רומנטית ומופנמת". **(סוגר את היומן)** טופי! **(מתובב מסבביב לספה. גור מחקה אותו)** אז כל מה שצריך לעשות עכשיו, זה לשלוח לטלי הוד הזמנות למסיבה שגדעון כץ עורך כאן בקרבונקל.

גור: רגע. רגע. רגע. מה זה? גדעון כץ עורך מסיבה כאן בקרבונקל, והוא לא אמר לי שום דבר? לפחות איזה... "ננ".

אוח: גור, הוא לא עושה כאן שום מסיבה. טלי הוד רק תחשוב שהוא עושה מסיבה. אנחנו נשלח לה הזמנות בשמו. וככה טלי הוד תגיע סוף סוף לקרבונקל שלנו.

גור: וואי, גדול. אז הולכת להיות מסיבה רומנתי מופנמת, כאן בקרבונקל עם טלי הוד. הא, אני אוכל ללבוש את השל החדש שלי בעיצובה של סורלה זוזנשטיין. **(שם את השל)**

 אוח: סורלה זוזנשטיין?

גור: מעצבת הפאות של אוף שימחעס. **(מסתכל במראה)**

 אוח: גור, גור, **(נוגע בכתף שלו)** גור. גור.

גור: מה?

אוח: תתחיל לכתוב הזמנות.

### **סצנה שנייה:**

**(גור תולה שלט שאומר "מסיבת המופנמים")**

 אוח: גור, שלחת ת'הזמנות?

גור: כן.

אוח: לכולם?

גור: לכולם חוץ מ.... בהה **(מקיאים)**

 אוח: טוב. אז ברגע שטלי הוד מגיעה לכאן, אנחנו מכבים את האורות והופכים להיות **מופנמים**. תעשה חזרות על מופנמות.

גור: פנמ.. פנמ.. פנמ.בננה.

אוח: אחלה מופנמות דפקת. קדימה, טלי הוד צריכה להיות ממש קרובה.

**(צלצול טלפון)**

 גור: הלו.

**טלי הוד:** שלום קרציות.

גור: **ווווווואווו זו טלי הוווווד!!**

 אוח: וואו.

גור: כן.

טלי: רציתי להתנצל שאני לא מגיעה למסיבה שלכם, אבל החלטתי לא להתנצל, כי מי אתם שאני אתנצל בפניכם? בעצם, מי אתם שאני בכלל אדבר איתכם? אז לא ביי. ואם עוד פעם תשלחו לי הזמנות למסיבה אני אזמין **משטרה!! (טורקת)**

 אוח: תגיד, נמלה. מה כתבת בהזמנה?

גור: מה, דווקא כתבתי הזמנה מעולה. **(מרים את ההזמנה)** כתבתי "הנך מוזמנת למסיבה המופנמת עם גדעון כץ, שתערך בקרבונקל, בתודה גור ואוח". אה. אהם, זת'ומרת מחקתי ת'- "גור ואוח" וכתבתי "ותודה גדעון כץ, ולא שתי הקרציות אוח וגור. שלך גור ואוח". **(פרצוף המום) (מסתכל על המכתב)** לא הזמנה טובה.