recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
ДП "Автоскладальний завод №1" ПАТ "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" (бувш.ЛуАЗ)

**Власник** | Український промислово-інвестиційний концернЗавод є співзасновником корпорації «Богдан».

**ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс»** — українська автомобілебудівна компанія в складі корпорації «Богдан», великий виробник автобусів та тролейбусів. Знаходиться у Луцьку.

## Власники

У лютому 2000 року була укладена угода з концерном "Укрпромінвест" на складання автомобілів ВАЗ у Луцьку. 14 квітня відбувся комерційний конкурс з продажу 81,12 % акцій ВАТ Луцький автомобільний завод. Переможцем у цьому конкурсі став концерн "Укрпромінвест".
В лютому 2005 року було створено корпорацію "Богдан". ВАТ "Луцький автомобільний завод" виступив одним з її співзасновників.

В грудні 2006 на зборах акціонерів було оголошено про зміну назви. Наразі луцький завод є дочірнім підприємством «Автоскладальний завод №1» публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс».

В різний час на підприємстві вироблялися легкові автомобілі марок ЗАЗ, ЛуАЗ, ВАЗ, УАЗ. В теперішній час завод під маркою "Богдан" випускає автобуси різних розмірів, а також тролейбуси.

В 1995 році державне підприємство ЛуАЗ було перетворене на ВАТ, а 2000 року приватизоване. Власником контрольного пакету акцій за 10 млн 800 тис. грн. став Український промислово-інвестиційний концерн. Зараз 63,49% акцій заводу належать британській компанії SV Motors Ltd, 24,72% — ВАТ «Міжрегіональний фондовий союз»[2]. Завод є співзасновником корпорації «Богдан». У 2009 році до складу ВАТ «Луцький автомобільний завод» увійшли ВАТ «Черкаський Автобус», ТОВ «Богдан-Спецавтотехніка» та ТОВ «Богдан-Логістик». В жовтні 2009 року на позачергових загальних зборах акціонерів ухвалено рішення про нову назву підприємства — АТ «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс»».

## Історія

У 1955 році на новозбудованому Луцькому ремонтному заводі розпочалося виготовлення автомобільних запчастин, устаткування і, власне, ремонт автотранспорту. З вересня 1959 завод перейменовано на Луцький машинобудівний, підприємство займається виробництвом різноманітних причепів та авторефрижераторів.
У 1966-1967 завод переорієнтовується на виробництво вантажнопасажирських авто ЗАЗ-969 і отримує відповідну назву — Луцький автомобільний завод. В сімдесятих та вісімдесятих роках нарощується виробництво позашляховика ЛуАЗ-969 і його модифікацій.
Від початку дев'яностих завод опинився в скрутній економічній ситуації, обсяги виробництва скоротились. В цих умовах була спроба запустити у серійне виробництво новий позашляховик ЛуАЗ-1301.

З приходом інвесторів у 2000 році підприємство починає орієнтуватися на виробництво та складання автомобілів іноземних марок: ВАЗів, УАЗів, KIA та Hyundai.

## Модельний ряд

В червні 2005 керівництво корпорації «Богдан» ухвалило рішення про перенесення виробництв: автомобільного з Луцька в Черкаси та автобусного з Черкас до Луцька. У наш час ЛуАЗ виготовляє різноманітні автобуси та тролейбуси, що курсують міськими маршрутами Луцька, Львова, Луганська, Хмельницького, Кременчука та Сімферополя.
Генеральний суд УНР

**Генеральний суд** — найвищий судовий орган Української Народної Республіки і Української Держави в 1917—1918 роках створений законом УЦР від 2(15 грудня) 1917 року (за іншими даними 4(17 грудня) 1917).

Організація і порядок діяльності Генерального суду визначався даним законом до прийняття Установчими Зборами України Конституції УНР. Генральний суд складався з трьох департаментів: цивільного, карного, адміністративного. Виконував свої функції на території всієї України і мав здійснювати нагляд за судовою діяльністю суддів УНР, в межах, установлених законом. Члени Генрального суду мали звання генеральних суддів. Керівництво Генрального суду належало старшому за віком генеральному судді.

При Генральному суді створювалась прокуратура (прокураторія). Законом Ради Міністрів Української Держави від 2 червня 1918 року, повноваження Генрального суду були продовжені до утворення Державного Сенату (8 липня 1918 року). До складу сенату входили три генеральних судді — адміністративний, карний, цивільний.

В лютому 1919 р. в період "вінницького" урядування Української Народної Республіки новим міністром юстиції Дмитром Марковичем відповідно до закону "Про скасування Державного сенату та утворення Найвищого суду УНР на підставі Закону Центральної Ради» фактично відновлювався колишній Генеральний суд. Найвищий суд УНР складався з трьох департаментів: адміністративного, цивільного та карного, голови яких підпорядковувались Найвищому судді.
КБС-1 «Вій»

**КБС-1 «Вій»** — ручний самозарядний пістолет калібру 9 мм, призначений для ураження живої сили противника на відстані до 50 м.

Пістолет був розроблений у 90-х роках минулого сторіччя колективом Київського конструкторського бюро спецтехніки на чолі головного конструктора Ігоря Михайловича Алєксєєнка.

## Опис

Пістолет КБС-1 "Вій" втілив в себе достатньо вдалі конструктивні рішення. Рамка зброї виконана з ударостійкого вуглеводистого пластика, а ствол — з нержавіючої сталі, ресурс якого становить 10000 пострілів. Пістолет складається всього із 27 деталей. Автоматика пістолета КБС-1 "Вій" базується на системі віддачі при пострілі з коротким ходом ствола і вільним затвором. Крім того, в пістолеті передбачено все для безпеки стрільця, включаючи достатньо незвичайний запобіжник, схожий чимось за конструкцією з запобіжними пристроями Glock

## Джерела

* Пистолет "Вий"
* «Украинское оружие, которое нас удивило!». Журнал «Оружейный Magazine» №6. Архів оригіналу за 2013-07-20. Процитовано 5/1/2012.(рос.)
Грецький вогонь

**Користувачі:** | Греки, Візантійці та ін.

**Грецький вогонь**- вибухова суміш, яка горіла на воді.

## Історія

Прототип грецького вогню з'явився, імовірно, в 424 до н. е. в битві при Делії: тоді з порожнистої колоди випускалася суміш сирої нафти, сірки і олії. Власне грецький вогонь був винайдений 673 року інженером і архітектором Калліником, який, переслідуваний за християнську віру, втік із сирійського міста Баальбека до Візантії і там запропонував свої послуги імператорові Костянтину IV у боротьбі проти арабів.

Грецький вогонь також уживався під час облог фортець. Деякі дослідники на підставі аналізу руських літописів роблять висновки про те, що грецький вогонь був відомий русичам і половцям. Також, за деякими відомостями, грецький вогонь був на озброєнні армії Тамерлана. Остання згадка про використання грецького вогню відноситься до облоги Константинополя в 1453 році Мехмедом II: грецький вогонь тоді застосовували як візантійці, так і турки.
Після початку масового застосування вогнепальної зброї на основі пороху грецький вогонь втратив своє військове значення і був поступово забутий.

## Виготовлення

Точний склад грецького вогню невідомий, оскільки в історичних документах назви речовин не завжди точно ідентифіковані. Так, в руських перекладах-описах слово «сірка» могло означати будь-яку горючу речовину, у тому числі і жир. Найвірогіднішими компонентами були негашене вапно, сірка і сира нафта або асфальт. Також в склад грецького вогню міг входити фосфід кальцію, який при контакті з водою виділяє газ фосфін, самозаймистий на повітрі.
У «Вогненній книзі» Марка Грека наводиться такий склад грецького вогню: «1 частина каніфолі, 1 частина сірки, 6 частин селітри в тонко подрібненому вигляді розчинити у льняній або лавровій олії, потім покласти в трубу або в дерев'яну колоду і запалити. Заряд негайно летить в будь-якому напрямі і все знищує вогнем». Слід зазначити, що даний склад служив тільки для викиду вогненної суміші, в якій використовувався «невідомий інгредієнт».
Грецький вогонь був скоріше психологічною зброєю: побоюючись його, ворожі кораблі прагнули триматися на відстані від кораблів візантійців. Сифон з грецьким вогнем встановлювався, як правило, на носі або кормі корабля. Іноді вогненну суміш закидали на ворожі кораблі в бочках: існують згадки про те, що в результаті необережного поводження з грецьким вогнем часто спалахували і візантійські кораблі.
9 травня/Чи завершилася війна

Закріплення у свідомості радянських громадян 9 травня як дня закінчення війни є наслідком історичної політики Радянського Союзу. Насправді, для СРСР Друга світова війна закінчилася 2 вересня 1945 р.

Акт про безумовну капітуляцію нацистської Німеччини було підписано пізно ввечері 8 травня. Того ж дня Президія Верховної Ради СРСР відразу видала указ, яким оголосила 9 травня Днем Перемоги. Попри це на фронті все ще тривали бої.

Німці не хотіли здаватися в полон радянській армії і за всяку ціну прагнули прорватися до західної зони окупації. Так, Прага була остаточно звільнена 10 травня, а останні групи німецьких військ на території Чехословаччини та Австрії були ліквідовані тільки 19 травня.

Виконуючи взяті перед союзниками по антигітлерівській коаліції зобов’язання, 8 серпня 1945 р. СРСР оголосив війну Японії. Ця війна розглядалася як пряме продовження і складова частина Великої Вітчизняної війни. 2 вересня 1945 р., в день капітуляції Японії, Верховна Рада СРСР видала указ, яким оголошувала 3 вересня Днем Перемоги над мілітаристською Японією.

Обидва свята – 9 травня і 3 вересня – були вихідними днями. Але вже 1947 р. ці дні знову стали робочими.

Згодом, коли пам’ять про Велику Вітчизняну Війну поклали в основу радянської ідеології, головний наголос було зроблено на перемогу над фашистською Німеччиною. Вона затьмарила решту збройних конфліктів, в яких брав участь Радянській Союз в роки Другої світової війни (“золотий вересень”, радянсько-фінська війна 1939–1940 рр., радянсько-японська війна).

У 1965 р. 9 травня знову стало вихідним днем з обов’язковими військовими парадами на честь свята. Таким чином, 9 травня остаточно закріпилося в суспільній свідомості як День Перемоги і дата закінчення війни.

Формально ж війна з Німеччиною була закінчена тільки 25 січня 1955 р. постановою Президії Верховної Ради СРСР «Про припинення стану війни між СРСР та Німеччиною».
Богдан А067

Роки випуску
 Завод- виробник
 Роки експлуатації
 Габарити (д/ш/в)
 Місць (сидіння/стояння)
 Примітки

**Богда́н А067** — автобус малого класу, призначений для міських перевезень пасажирів. Виготовлявся Черкаським автомобільним заводом «Богдан» з 2005 по 2006 роки. Був замінений сучаснішим автобусом Богдан А069.

## Історія й опис моделі

Навесні 2004 року на українському ринку вперше з'явилися вантажівки виробництва китайської компанії Foton Motors. Продаватися автомобілі почали не тільки під брендом Foton, а й під торговою маркою Forland, яка належить Foton Motors. У жовтні 2004 року ТОВ «Українська компанія Фотон» організувала великовузлове складання автомобілів Foton/Forland в Черкасах.

Логічним продовженням китайської експансії на український ринок стало співробітництво Foton Motors з корпорацією «Богдан». Результатом спільної діяльності став новий автобус малого класу Богдан-А067, створений на шасі вантажівки Forland. Уже навесні 2005 року почалося серійне виробництво цих автобусів.

Зовні автобус має досить незвичний вигляд — кабіна китайської вантажівки, не зазнала жодних змін, плавно переходить в кузов автобуса з характерними для автобусів Богдан обрисами. Салон має 18 посадочних місць, ще 14 чоловік можуть розміститися стоячи в проході. Рівень підлоги в одну сходинку полегшує посадку в автобус. Кабіна водія, як і в мікроавтобусах, має двоє окремих дверей, при цьому два пасажира можуть розміститися на передньому сидінні поруч з водієм. В салон веде автоматична двері, розташовані по центру кузова машини. Позаду неї, в задній частині кузова — двері аварійного виходу, що відкриваються вручну.

Автобус Богдан-А067 виготовлявся як у Черкасах, так і на Луцькому автомобільному заводі, що також входить в корпорацію «Богдан». Відмітна особливість «луцьких» А-067 — відсутність емблеми «Богдана» на передку і написи «Богдан-А067» по правому борту машини за пасажирськими дверима салону.

Виробництво автобусів Богдан-А067 було припинено в 2006 році.

## Виноски

1. ↑ Автобус. Подвижной состав. Богдан-А067 13.02.2012
Народ Троєщини на Старій, Польській Україні

Народ Троєщини на Старій, Польській Україні - одна з назв сучасного українського народу, пов'язана зі Старою, Польською Україною, Східним Прикордонням Корони Польської у складі Речі Посполитої 16-17 ст. Див. також народ Троєщини, народ Троєщини на Старій Україні, народ Троєщини на Запоріжжі, народ Троєщини на Задніпров'ї та ін.
Богдан А093

Швидкість (макс/номін)
 Місць (сидіння/стояння)
 Двигун, потужність
 Примітки

**Богдан А093** — 8,2-метровий автобус середнього класу українського виробництва, що випускався ПАТ «Черкаський автобус» з 2010 по 2012 років. Автобус має конструкцію кузова, побудовану на шасі та головних агрегатах японських автобусів Isuzu. А093 являє собою подовжену версію автобуса Богдан А092.

З 2012 року рестайлінгові версії А093 називаються Ataman А093

## Модифікації

За час виробництва було виготовлено декілька модифікацій, що дещо відрізняються між собою:

* Богдан А093.01 — міський автобус з 5-ступеневою механічною коробкою передач, двигуном ISUZU 4HG1 потужністю 89 кіловат, відповідає екологічним нормам Euro-0;
* Богдан А093.02 — міський автобус з 5-ступеневою механічною коробкою передач, двигуном ISUZU 4HG1-T потужністю 89 кіловат, відповідає екологічним нормам Euro-2;
* Богдан А093.04 — міський автобус з 6+1-ступеневою механічною коробкою передач, двигуном ISUZU 4HK1-XS потужністю 129 кіловат, відповідає екологічним нормам Euro-3.
* Богдан А093.12 — приміський автобус з 5-ступеневою механічною коробкою передач, двигуном ISUZU 4HG1-T потужністю 89 кіловат, відповідає екологічним нормам Euro-2.
* Богдан А093.14 — приміський автобус з 6+1-ступеневою механічною коробкою передач, двигуном ISUZU 4HK1-XS потужністю 129 кіловат, відповідає екологічним нормам Euro-3.
* Богдан D092S2 — шкільний автобус з 6+1-ступеневою механічною коробкою передач, двигуном ISUZU 4HK1-XS потужністю 129 кіловат, відповідає екологічним нормам Euro-3.

## Конкуренти

* БАЗ-А079
* ГалАЗ-3209
* Стрий Авто А0756
Інфобокси

Шаблон:Боги стародавніх слов`ян

Шаблон:Бог

Шаблон:Історія України

Шаблон:Підпис

Шаблон:Київська Русь

Шаблон:Герби Тернополя

Шаблон:Князь

Шаблон:Інфобокс

Шаблон:Інфобокс/doc

Шаблон:Цитата

Шаблон:Мирний договір

Шаблон:Військовий конфлікт

Шаблон:Правительство

Шаблон:Найдавніші українські книжки

Шаблон:Інформаційний

Шаблон:Вибрана стаття

Шаблон:Вибрана особистість

Шаблон:Українське козацтво
Дубно

**Ду́бно** — місто обласного значення в Україні, центр Дубенського району Рівненської області.

Місто розташоване на річці Іква, на залізничній лінії Здолбунів — Красне, за 45 км від Рівного. Через місто проходять автошляхи європейського значення E40 і E85.

### Географія

Дубно розташоване у південно-західній частині Рівненської області на Волинсько-Подільській височині, на висоті 202 метрів над рівнем моря. Найнижча точка в Дубно знаходиться вздовж річки Іква і складає 193 метра. Найвища точка в Дубно знаходиться на околиці в північно-західній частині міста на Шибеній горі (неподалік траси Київ — Чоп), що складає 255 метрів.[2]  Клімат помірно континентальний, з незначними коливаннями температури, помірно тепле літо та м'яка зима з частими відлигами. Напрямки вітру влітку та взимку різні. Влітку переважно вітри північно-західні, взимку західні й південно-західні. Середня температура повітря в січні: -4,0°С, в липні: +19,1°С, кількість сонячних днів у році — 70, кількість опадів 600—700 мм на рік, більше у літній період. Останні 10 років клімат став значно теплішим, літо гарячим, малодощовим. Через посуху глибина грунтових вод збільшилась. Теплий період збільшився, зима стала м'якшою та коротшою.[3]  Населення міста становить 38 037 мешканців (станом на 01.01.2011 р.)[24]. Станом на 2017 рік щоденно народжується та помирає 1-2 людини. Щоденно штучно переривається 1-2 вагітності. Навесні та влітку щоденно одружуються 1-2 пари, 1 пара розлучається, взимку щоденно одружується 1 пара, 1 пара розлучається.

 1893[13] | 7704
 1897[14][15] | 14 257
 1930[16] | 9146
 1959[17] | 18 651
 1970[18] | 25 442
 1979[19] | 34 687
 1989[20] | 40 806
 1991[21] | 42 100
 2001[22] | 39 200
 2011[23] | 38 037

###
Історія переходу на українську мову/Микола Воронін снайпер 79 оаембр

ЮА-модна, тег #ПереходьНаУкраїнську, опубліковано тут
Файл:МихВоронінМова.png

*«Я вважав себе космополітом до війни.

Думав, що не можна обмежувати себе мовами чи націями, національностями.

Ще... Я завжди мав бунтівний характер. Я вчився в Києві у Національному Університеті "Києво-Могилянська Академія" сім років. Тут дуже вже всі тисли на українську мову. А я люблю не так як усі. І не люблю, коли тиснуть. Через це і писав вірші російською. Говорив частіше російською, ніж українською. Це було давно. Мільйон років тому. До війни.

Війна повністю все змінила.

Я зрозумів, що до неї я жив без Батьківщини. Війна подарувала мені Україну. Я почав цінувати її такою як вона є: її культуру, символи, прапор, тризуб. Та все ж, за звичкою, говорив російською. На важливість мови рідної звернула мою увагу координатор безкоштовних курсів української мови Катерина Мельник. Вже коли я йшов таким мирним містом поруч неї, ми вели собі розмову і тут я раптом збагнув, що у путла і російскої педерації дійсно не було б жодного шансу зробити те, що вони зробили в Криму і на сході України, якби там високо цінували Україну, нашу мову і культуру.

Жодного шансу.

Розумієте?

Ніхто б не загинув із тих, хто пішов у небесну бригаду.

Не гинули б діти, не руйнувались би будівлі і долі...

Стояв би і працював би Донецький Аеропорт імені Григорія Сковороди.

Русня не пройшла б і метра нашої землі.

Ніде.

Якби нас захищала наша мова і культура.

Гебня це розуміла.

Ось чому нещадно катувала свого часу наших Героїв за мову.

Їх нащадки забули про їхні муки...

І далі вважають, що обмежуватись у мовах не варто.

Можна говорити російською і любити Україну.

**Боже, та це те саме, що бути відданим одному Коханому Справжньому Чоловікові і займатися проституцією у вихідні.**

Для розширення горизонту.

Схаменіться шановні.

Як часто ми починаємо цінувати те, що втратили? І часто починаємо це робити дуже пізно. Постфактум. Та краще пізно, ніж ніколи.

То ж починаємо говорити українською шановні, бо ми того варті. Того варті наші небесні побратими.*
#ПереходьНаУкраїнську»

~ **Михайло Воронін. *79 оаембр, снайпер.***
Елак

Файл:Елак.jpg  **Елак** (Ellac, Elac, Elak, \* 425 - † 454) - король гунів, що мешкали на теренах сучасної України, був старшим сином короля гунів Аттіли і королеви Креки. В історії часто зустрічається таке під іменем "Ilak" (Ілак). Одружений, мав сина - Аудана.

Після смерті Аттіли став спадкоємцем гунської імперії. Його правління тривало всього 2 роки, від 453 до 454 року, коли він був убитий в битві при Недао.

У ході місії Пріска Панійського до столиці Аттіли, через візантійські інтриги в центральній частині держави Північного Причорномор'я Елак намагався навести порядок. Елак, як старший син Атілли став наступником правителя держави Гунів. В цей час вона почала розпадатися. У Елака був конфлікт зі своїми братами - Денгизихом та Ернаком, й змусив братів покинути межі країни Гунів й шукати нові землі.

У 454-455 роках германські племена починають повстання під проводом Ардаріха (короля гепідів) проти панування гунів і при підтримці візантійського імператора Маркіана в бою серед степу Паннонії, недалеко від річки Дон, лідер гунів був убитий, а його війська були розбиті.

Після вбивства державу очолює другий син Аттіли - Денгизих. Генерали, які відмовилися підкорятися наказам Елака і були переконані, що відповідальність і покарання за смерть Аттіли повинні нести Рим, організували похід і розорили його.

Після смерті Елака - Денгизих та Ернак почали переговори з німецьким королем Ардаріхом для досягнення миру - він погодився зняти облогу, в обмін на мир з усіма іншими союзними племенами гунів. У мирній угоді з німецьким королем, володарі гунів погодились покинути територію Угорщини та Італії зі своїм народом. Багато племена гунів залишаються в цих областях і утворили змішані популяції.

Після війни, території гепідів, герулів, скірів і остготів перейшли в управління Візантійський імператор Маркіяна, як буферна зона з залишками гунів, булгарів, сарматів, аланів. Більша частина війська гунів були з племен утигурів, які також покинули ці терени і пішли по домівках.
Володимир Великий

Володимир Великий - руський князь, хреститель Русі. Зображений на 1-ій гривні.

### Діти

Борис, Гліб, Ярослав Мудрий, Святослав, Ізяслав Полоцький, Судислав, Вишеслав, Мстислав Хоробрий,

### Інші

Ярополк Святославич, Олег, Княгиня Ольга, Князь Мал (можливо)

Серед великих досягнень, є Хрещення Русі, захист Русі від печенігів, будівництво Десятинної церкви, і багато іншого.
Бунчук

**Бунчук** — держак із золотою кулею, під якою підвішено кінське волосся, — символ гетьманської влади.

За перемоги Стефан Баторій дав Гетьману Ружинському символ влади - булаву , корогву з білим орлом ( шовкову амарантову корогву з срібним орлом ) і бунчук - як символ перемоги козацького війська над невірними, здобутий козацькою кров'ю, та печатку з гербом, на якій був лицар з мушкетом в козацькій шапці ( зі звішеним шликом ).

Бунчук — турецького походження і був у турків замість прапора. Перед турецьким пашою, що виконував обов'язки візиря, себто султанового міністра, носили бунчук з золотою голівкою і трьома кінськими хвостами, перед султаном несли бунчук із сімома хвостами.

Звичай бунчука перейшов із Туреччини до Польщі, і в походах поляків проти турків та татар теж носили бунчуки — перед польним гетьманом із одним хвостом, перед великим коронним гетьманом — із двома хвостами. Ян Собєський так звик до бунчука, що, і зробившись королем, ніколи не вирушував у похід без бунчука.

Звичай ношення бунчука теж був і в українських козаків, де їх носили перед гетьманом та запорізькими отаманами. Бунчуків мав гетьман декілька, булаву ж уживано тільки одну. Бунчуки несено перед Гетьманом при його виїздах та виходах та ставлено перед гетьманським наметом.
Christendom

Christendom - Християнський Світ (досл. Християнство), поняття, яке вживається у сучасній англійській мові в т.ч. як синонім Неосяжного Заходу, країн, народів і господарств на теренах Забутого Царства Царя Феодосія, зокрема Сполученого Князівства (Королівства) Великої Британії (Англії, Уельсу, Шотландії) і Північної Ірландії, яке в Середні Віки було місцем проживання Воїнів Христових, Захисників Християнства (Defenders of Christendom) і тому називається Оборонцем Християнства (Protector of Christendom).

Звідси також Defenders of Christendom, Protector of Christendom та ін. Певною мірою це поняття можна порівняти з поняттям Стара, Свята Русь у (старо)церковній мові, світогляді, культурі і творчості (старо)українського, козачого і (мало)російського народу минулих епох, основного спадкоємця народу (старо)руського дотатарської епохи.

*God keep us all in hope and prayer from evil rede and from despair, by waters blest of Christendom to dwell, until at last we come to joy of Heaven where is queen the maiden Mary pure and clean...*

*(J.R.R.Tolkien, The Lay of Aotrou and Itroun, 1945)*
Воїни Христові

Воїни Христові - багатозначне поняття (старо)церковної культури Забутого Царства Царя Феодосія і одночасно Темних, Середніх Віків Неосяжного Заходу (Європи), Далекого, Середнього і Близького, яке може позначати як Захисників Християнства (Defenders of Christendom) на зразок Лицарів тих чи інших Орденів (Тамплієрів, Госпітальєрів та ін.) чи Отців Козаків Старої, Святої Русі (і Старої, Польської України, Запоріжжя та Задніпров'я у її складі) так і Святих і Преподобних Старої Церкви на зразок Отців Печерників.
NeoLAZ-10

**НеоЛАЗ 4208** — 10-метровий туристичний автобус для інтернаціональних перевезень, що планувався до випуску на Львівському автобусному заводі з 2010 року.

 Завод- виробник
 Випущено штук
 Габарити (д/ш/в)
 Швидкість (макс/номін)
 Місць (сидіння/стояння)
 Двигун, потужність
 Примітки

Спорідненою моделлю є 12-метровий автобус НеоЛАЗ 5208 з підвищеним рівнем комфорту. Станом на вересень 2012 року жодного автобусу в металі не зроблено. Незважаючи на появу на офіціному сайті, ця машина так і залишається невтіленим проектом.

Комфортабельністю автобус майже не поступається сучаснішому ЛАЗ 5208 — його довжина становить 10 метрів, кузов оцинкований, вагонного компонування, вікон усього 34, вони (згідно з стандартами туристичних автобусів) тоновані. Пасажиромісткість становить 41 чоловік; на стоячі місця дана модель не розрахована. Крісла пасажирів ортопедичні, вільні, м'які та можуть відкидатися на 55 градусів. Зазвичай розташовані попарно; на найостаннішому майданчику таких крісел 5. На їхніх спинках розташовані: відкидний столик (є отвір для склянки/пляшки), попільничка німецького дизайну автобусів «vogel-sitze» знизу крісел розташовані кнопки відкидання спинки, а також кнопка переміщення сидінь по спеціальних рейках. У разі потреби, вікно можна закрити шторами. Над кожним місцем є індивідуальний обдувний кондиціонер, який керується самим пасажиром; вмикається при швидкості руху автобуса понад 30 км/год. Також над кожним сидінням встановлено синю лампочку-підсвітку, що може вмикатися або водієм, або пасажиром.

Серед додаткових зручностей — у салоні розміщено 2-3 спеціальні рідкокристалічні DVD-телевізори (система вмикання та диски/касети із записами містяться у спеціальному відсіку в передній частині автобуса); також в автобусі є туалет, холодильник, міні-кухня (розташована перед середніми дверима) і система обігріву всього салону потужністю у 30 кВт. Місце водія «індивідуальне»; приладна дошка зроблена у новому варіанті, суттєво відрізняється від міських. Лобове скло панорамне, автобус має видовжені склоочисники один над одним.

Підвіска автобуса високопідлогова, проте пневматична, завдяки їй автобус може плавно рухатися на великій швидкості. Двигун автобуса найчастіше MAN DO836 з потужним глушником, автобус має подвійну вихлопну трубу; витрати палива сягають 25 літрів ДП на 100 кілометрів при швидкості 60 км/год. Має дуже великий паливний бак — він уміщує до 800 літрів (у той час як нові моделі Mercedes Benz уміщують 400-500), також має додатковий паливний бак із такою ж місткістю.

Максимальна швидкість —125 км/год.
7 Ноября — Нестору Махно — 125 лет

Матеріал з сайту Лица.

*«Как только я снова буду на свободе, то немедленно вернусь на Украину с тем,
чтобы там продолжить начатую мною войну против всего, что означает власть»*
~ **Нестор Иванович Махно**

**Нестор Иванович Махно** родился – 7 (по другим источникам 8) ноября 1888 года в крестьянской семье в городе Гуляйполе Екатеринославской губернии. Теория анархизма, «махновщина» и биография самого Махна обросла таким количеством легенд, что теперь очень трудно разобраться, что в них правда, что выдумка, а что клевета. Сделаем же хотя бы попытку разобраться в некоторых из них:

## Миф №1: Махно в Екатеринославской тюрьме

В «Википедии» написано

С конца августа — начала сентября 1906 года — член «Крестьянской группы анархо-коммунистов» (другое название — «Союз вольных хлеборобов»), действовавшей в Гуляйполе. В составе группы участвовал в террористических актах и "экспроприациях" богачей (впервые — 14 октября 1906 года). Впервые арестован в конце 1906 года за незаконное хранение оружия (вскоре освобождён), затем — 5 октября 1907 года по обвинению в покушении на жизнь гуляйпольских стражников Захарова и Быкова (содержался в Александровской уездной тюрьме, освобождён 4 июля 1908 года под залог в 2 тысячи рублей). 26 августа 1908 года арестован за убийство чиновника военной управы. Сессией Одесского военного окружного суда от 22 марта 1910 года приговорён к смертной казни через повешение, которая была заменена бессрочной каторгой. В следующем году был переведён в каторжное отделение Бутырской тюрьмы в Москве.

В Википедии о Екатеринославе нет ни слова, но вот Любовь Романчук пишет:

Известно, что 1908-1910 годы юный Нестор провел в Екатеринославской тюрьме по обвинению в убийствах, совершенных группой анархистов. А в 1917-м, согласно расхожей легенде, рассчитался с этим зданием, подпалив его во время взятия города в декабре 1918 года.

Странно почему Махна держали с 26 августа 1908 года до самого суда 22 марта 1910 года в Екатеринославской тюрьме, а судили Одесским военным окружным судом? Выдумка? Но ведь есть документальное свидетельство:

Личное дело Нестора Махно, заключенного Екатеринославской тюрьмы

О точном местонахождении этого объекта рассказал кандидат исторических наук, доцент кафедры российской истории ДНУ им. Олеся Гончара Максим Кавун:

В начале 19 века тюрьма в Екатеринославе была деревянной и располагалась на Острожной площади (на месте нынешнего театра Оперы и балета). В 1826 году построили вторую каменную тюрьму с официальным названием «Арестантские роты», а в просторечье именуемую Тюремный замок (ее центр приходился как раз на нынешние туалеты в сквере имени Ленина). После чего деревянную снесли, а Осторожную площадь переименовали в Качельную, устроив на ней гуляния и катания для народа. Всё пространство от улицы Серова до Комсомольской и Савченко заняла Тюремная площадь.

Интересная версия, но как она объясняет это:
Мокош

Значення | *Богиня долі*
* Покроветелька ткання
* Велика Мати потомства
* Богиня магії і чарівності (дружина Велеса)
* Хазяйка перехрестя створення світу між світами
* Покровителька і захисниця господинь
 Міфологія | * Східнослов`янська
* Пантеон Володимира

**Мокош** (Мокоша) — богиня материнства, милосердя, щастя і нещастя, жіночої половини, гадань, рукоділля, покровителька джерел і святих колодязів, врожаю, охоронниця корів.

Деякі автори важають Мокошу дружиною Велеса, та пов'язують її з потойбічним світом. Посередниця між небом і землею, а тому на весняних ритуальних рушниках завжди зображувалась з руками, піднятими до неба, джерела тепла та вологи (на відміну від літніх, де руки опущені до землі, що породила зерно, готове до нового врожаю). Мокоша — покровителька дощів та весняних обрядодійств, пов'язаних з ними, покровителька пологів і заступниця породіль. Символами Богині є прядка і веретено.

У середньовіччі християнство підмінило Мокошу Параскевою П'ятницею. Їй присвячували 12 празників у році (їх називали дванадесятницями), із яких головними були дві сусідні п'ятниці (у проміжку між 25 жовтня і 7 листопада). Свята народження і смерті Богородиці у християн відповідають православним рідновірським святам на честь Матері Мокоші. У Колі Сварожому Мокоші відповідає сузір'я Водолія.

У пожертву Мокоші приносились: каша, вовна, нитки, вино, хустки, посуд, стрічки, хліб, мед, молоко.

На санскриті Мокша означає «звільнення».
КТМ-1

Файл:КТМ КТП 01 Святошин.png
Усть-Катавский вагонобудівний завод, заснований ще в 1758 році, випускає трамваї понад століття (перші моделі вийшли в 1901 році).

У радянський час отримав ім'я Кірова. Вагони серії КТМ/КТП (Кіровський Трамвай Моторний/Причіпний) почали випускатися після війни; перша модель, поїзди з двовісних вагонів **КТМ-1** і причепів КТП-1, постачалася, серед інших міст, і в Київ - з 1948 року. До того часу всі тризначні серії номерів уже використовувалися раніше, і новачкам присвоїли номери раніше списаних вагонів: моторні вагони - 5\*\*, причепи - 1\*\*. Наскільки нам відомо, останні дві цифри номерів головного вагона і причепа завжди збігалися.

 Файл:КТМ КТП 519 119 Набережна.png
Поїзди спочатку надійшли в депо імені Шевченка і використовувалися на 9-му, 10-му, 23-му маршрутах.

З відкриттям у 1959 році Дарницького депо частина складів була передана туди і експлуатувалася на лівому березі. Прихід більш сучасних чотиривісних МТВ і, особливо, початок масованих закупівель "Татр" дозволило Києву взяти курс на модернізацію рухомого складу, і все двовісні вагони стали інтенсивно списуватися і направлятися в інші міста. КТМ не стали винятком; останні з них були передані в Дніпропетровськ, Кривий Ріг, Маріуполь, Миколаїв у 1966 році.

З тих пір ні двовісних (пасажирських), ні усть-катавских вагонів в Києві не було.
Битва на Стугні

Місце
 Підсумок
 Файл:Київське князівство.gifСвятополк Ізяславич | ? невідомо

**Битва на Стугні** - битва, що відбулася 26 травня 1093 на правому березі річки Стугна, між військом руських князів і половцями.

## Передісторія

Масштабне половецьке вторгнення на Русь почалося ще в 1092, під час хвороби великого князя Київського Всеволода Ярославича. Дізнавшись про його смерть в 1093, половці прислали послів в Київ з пропозицією про світ (як правило, це передбачало відхід половців за умови отримання багатих дарів), але посли були захоплені новим київським князем Святополком Ізяславичем без ради з боярами. Половці обложили Торчеськ, і Святополк Ізяславич організував похід проти них спільно з дружинами своїх двоюрідних братів Володимира Всеволодовича Чернігівського і Ростислава Всеволодовича Переяславського.

## Хід битви

Війська прийшли до Треполь, де відбулася рада. Володимир пропонував не переходити річку, але верх здобули кияни, які виступали за загострення конфлікту.

Незважаючи на те, що князі розташували свої головні сили на флангах (Святополк на правом, Володимир на лівому; Ростислав став у центрі), половцям вдалося, завдяки більшій маневреності, змінювати в ході битви напрям головного удару таким чином, що спочатку було завдано поразки киянам , потім чернігівцям, російське військо опинилося під загрозою оточення, було притиснуто до річки і було змушене форсувати її під натиском противника. Під час переправи потонув Ростислав Переяславський. Та ж доля ледь не спіткала і Мономаха, який намагався врятувати свого брата. Руські дружини зазнали поразки, багато були полонені і продані в рабство. Святополк утік до Треполь і в ту ж ніч поскакав до Києва.

## Наслідки

Частина половців взялася розоряти землі, а частина приступила до облоги Торчеська. Захисники Торчеська прислали до Святополка з проханням про допомогу, і київське військо вдруге вийшло на битву з половцями, але зазнало 23 липня жорстокої поразки поблизу Києва у міста Желані. Літопис говорить про загибель двох третин киян у цій битві, а також що число мертвих перевершувало втрати на Стугні. Після перемоги половці повернулися до Торчського; захисники міста, знеміг від довгої облоги, здалися і були відведені в полон, а місто було спалене. В 1094 Святополк уклав мир з половецьким ханом Тугорканом, одружившись на його дочці.
Кунтуш

**Ку́нтуш** (контуш) — верхній жіночий і чоловічий одяг з відрізною приталеною спинкою та малими зборками і вилогами на рукавах; рукави вузькі, комір відкладний двобортний; на грудях відкритий, в талії застібався гапликом, без пояса.

Також кунтуш жіночий і чоловічий одяг із прорізними рукавами, який носили поверх жупана, підперезуючи слуцьким поясом або поясом із дорогої тканини.

Характерну особливість кунтуша становлять рукави з прорізом або цілком прорізані до плечей, рукава просто звисали додолу або їх закидали за плечі. Кунтуші шили з коштовних шовкових , парчових тканин або з кольорового сукна, тоді їх обшивали по всіх швах галунами. Цей вид одягу був у козаків до кін. 18 ст. У 19 ст. Пізніше цей одяг був замінений на французькі кафтани та камзоли і ще пізніше на фраки та сурдути. Кунтуші, як пережиток старовини в кін 19 ст. були тільки у парадному одязі петербурзьких співаків, яких як відомо набирали з українців.

## Кунтуш в історії

Законом Речі Посполитої 1613 року, кунтуші було дозволено ности лише шляхті. Міщани могли носити лише жупан. Кунтуш належав також до козацького строю.

Кунтуш, старовинне польське вбрання, зверху якого носили жупан. Кунтуш носили також як жупан. Такі кунтуші шили з тафту, шовку з золотими ґудзиками і носили поверху жупанів. Рукава в кунтушах були розрізні і відкидались на спину.

Одяг, який був установлений за воєводствами на сеймі 1780 р. Кольори установляли воєводства самі:

Київське воєводство : гранатовий жупан, кунтуш червоний, вилоги гранатові, ґудзики золоті, нарамники золоті з написом: Воєводство Київське. Або з 1780 кунтуш кармазиновий з чорними вилогами, ґудзики жовті, жупан білий.

Волинське воєводство : білий жупан, кунтуш зелений, комір та лапки малинові.

Подільське воєводство : білий жупан, кунтуш зелений (майовий), вилоги чорні, шліфи золоті.

Брацлавське воєводство : білий жупан, кунтуш небесний , малинові вилоги , шліфи золоті з чорним шовком.

Чернігівське воєводство: білий жупан, кунтуш червоний , чорні вилоги , шліф один срібний. (За опис. Лукаша Голебівського)
Богдан А069

Роки випуску
 Завод- виробник
 Місць (сидіння/стояння)
 Двигун, потужність
 Примітки

**Богдан А069** — автобус малого класу, призначений для міських і приміських перевезень пасажирів. Виготовляється Черкаським автомобільним заводом «Богдан». Вартість сучасних моделей сягає до 200 тис. гривень за штуку.

## Опис моделі

Автобус малого класу А069 створений корпорацією «Богдан» в 2006 році. Основою для нього послужило шасі корейського автобуса Hyundai County, кузов ж був розроблений українськими конструкторами. Перші машини були випущені в середині 2006 року, усього ж до кінця 2006 року було випущено близько 40 автобусів моделі А069. Виробництво цих автобусів налагоджено на Луцькому автомобільному заводі, що входить до складу корпорації «Богдан».

Автобус Богдан-А069 оснащений 115-сильним дизельним двигуном D4AL, який відповідає екологічним нормативам Euro-2. Гарантійний ресурс двигуна — 1 млн км пробігу. Коробка передач — механічна, п'ятиступінчаста. Рульове керування оснащене гідропідсилювачем. Система електрообладнання автобуса харчується безпосередньо від генератора (основний режим роботи) або від акумуляторних батарей. Номінальна напруга бортової електромережі — 24 В.

Богдан-А069 обладнаний рідинної системою опалення, в якій використовується тепло системи охолодження двигуна і автономного рідинного підігрівача проточного типу моделі WEBASTO DBW 2010.90. Опалювальні прилади розташовані в кабіні водія під лобовим склом і під здвоєними сидіннями пасажирського салону. Вентиляція салону здійснюється за допомогою вентиляційного люка, кватирок, а також вентилятора отопітеля на робочому місці водія. Автобус має широке панорамне лобове скло і високі скла в пасажирському салоні, що створює гарний огляд як для водія, так і для пасажирів.

## Модифікації

* **Богдан-А069.00** — приміська модифікація, що має автоматичні передні двері і задні аварійні двері з ручним відкриванням, а також сидіння з підголівниками. Кількість місць для сидіння в автобусах приміської модифікації — 19.

* **Богдан-А069.04** — автобус, призначений для перевезення школярів. Обладнаний сидіннями з підголовниками і ременями безпеки, спеціальними багажниками для шкільних портфелів, збільшена кількість зовнішніх і внутрішніх дзеркал заднього виду. Всього в автобусі 21 місце, з яких одне призначене для супроводжуючого дітей. Зовні автобус має проблискові маячки на даху, на бортах нанесений напис «Шкільний автобус»

* **Богдан-А069.21** — міська модифікація, що має дві автоматичні двері, безпосередньо за передньою віссю і в задньому звисі, і 16 місць для сидіння в салоні.

## Зноски

1. ↑ Габарити Богдан А06921
2. ↑ Описание модели Богдан-А069 Шаблон:Ref-ru 12.02.2011
3. ↑ Автобус. Подвижной состав. Богдан-А069 12.02.2012 Шаблон:Ref-ru
4. ↑ Технічні характеристики Богдан А06921

## Посилання

* Офіційний сайт Богдан А06921
* Богдан А-064, A-065, A-069
Малий словник історії України

'***Малий словник історії України** — словник з історії України, підготовлений колективом Інституту історії України Національної академії наук України із залученням фахівців інших наукових і педагогічних установ. У словнику у стислій формі даються відомості про найважливіші питань українського минулого. Словник містить дані про всі протодержавні й державні утворення в Україні: античні причорноморські поліси, кочові державні об'єднання, а також держави, що їх творив український народ. Низку статей присвячено іноземним державам, до складу яких входили українські землі. Словник містить роз'яснення термінів, якими позначалися вищі органи влади в Україні, провідні державні, урядові установи, державні символи. Він дасть уявлення про основні адміністративно-територіальні одиниці, що існували на нашій території, — князівства, землі, воєводства, намісництва, губернії. Крім того, окремі статті присвячені історично-етнографічним областям України, а також українським етнічним землям поза її межами.*

## Видання

* Малий словник історії України / Відповідальний редактор Валерій Смолій. — К.: Либідь, 1997.
Козацькі пістолі

Файл:X 5d43b398.jpg  Щодо стрілецької амуніції запорожців, то вони як правило, носили за поясом по 2 пістолети і ще 2 — у “кобурах” при сідлі. Така кількість пістолетів свідчила про високий рівень вогневої сили як окремого козака, так і цілого козацького війська. Сам постріл з пістолета виконували переважно з однієї руки в різноманітних положеннях, включаючи і верхову їзду.
Князь Мал

**Мал** - древлянський князь, згадуваний у Повісті временних літ під 945 р. у зв'язку з повстанням древлян проти поборів князя Ігоря Рюриковича Старого. Після вбивства Ігоря, який намагався двічі взяти з древлян данину, древляни вирішили одружити Мала на вдові князя Ігоря, Ользі: сказали деревляни: "Ось вбили ми князя російського; візьмемо дружину його Ольгу за князя свого Мала і Святослава візьмемо і зробимо йому, що захочемо ".

Але княгиня Ольга, винищивши древлянських послів, в 946 р. виступила проти древлян з військом, розорила Древлянську землю і спалила їх столицю м. Іскоростень. Про долю Мала Повість минулих років не повідомляє.

Смутні легенди про події пов'язаних з києво-древлянській війною, Ігорем і Малому, про Ігоревої могилі зберігалися в колишніх древлянських землях аж до XIX століття.
Аріант

Файл:Ariantus.jpg**Аріант** (грец. Ἀριάντας) — скіфський династ, про якого Геродот повідомляє у своєму відомому уривку (Історія. IV.81), який, безсумніву, має фолькльорний характер. Відсутність Аріанта у переліку скіфських царів, сам сюжет повідомлення є джерелом багатьох спекуляцій і позанаукових гіпотез. Враховуючи подання Геродотом інформації («Проте одну річ мені показали наочно.» (IV.81)) можна припустити, що означений казан існував, але виконував дещо інші функції, а саме — культові. Щодо історичності і часу Аріанта — можливо у проміжку 585 — ~ 480 рр. до н. е., тобто з часу виникнення Причорноморської Скіфії і до орієнтовного початку правління Аріапейта.
Shr

Superseded / Deprecated
The feature described in this article has been superseded by a newer feature. This feature still works in PICO-8, but the new feature should be used instead. See the article's "Superseded by..." section for specific details.

shr( num, bits )
Shifts the bits of a number to the right.
num

The number.

bits

The number of bits to shift.

The `shr()` function takes a number and a bit count, and returns the result of shifting the bits of the number to the right by that count.

Numbers in PICO-8 are stored using a 32-bit *fixed point* format, with 16 bits for the integer portion, 16 bits for the fractional portion, and a Two's Complement representation for negative and positive values. Bit shifting uses the entire number representation. (See examples below.)

`shr()` performs an "arithmetic shift," which means that the sign of the number is preserved. Arithmetic right shift preserves the highest bit while also shifting a copy of it to the right, which effectively preserves the sign in Two's Complement representation.

The alternative to an arithmetic shift is a "logical shift", which fills the left bits with 0. See `lshr()`.

## Superseded by >> operator

The `>>` operator added in 0.2.0 performs the same function as `shr()` and is now the recommended way to shift bits right, as it uses fewer tokens, costs fewer cycles at runtime, and runs on the real host CPU much more efficiently. Simply replace `shr(a,b)` with `a>>b`.

## Examples

```
-- 8 = 0b00001000 binary
-- 1 = 0b00000001 binary
print(shr(8, 3))  -- 1

-- 1.000 = 0b0001.0000 binary
-- 0.125 = 0b0000.0010 binary
print(shr(1, 3))  -- 0.125

-- -1.000 = 0b1111111111111111.0 binary (two's complement)
-- -0.125 = 0b1111111111111111.111 binary
print(shr(-1,3))  -- -0.125

print(8 >> 3)     -- 1, preferred method

```

## See also

* Math
* `band()`
* `bor()`
* `bxor()`
* `bnot()`
* `lshr()`
* `shl()`
* `rotl()`
* `rotr()`
UkrOpen — соцмережа

Тип
 Адмінство
 Культура
 Домени

**UkrOpen** - багатокористувальницька інтерактивна соціальна мережа, яка створена з використанням сучасних технологій. Вона розроблена з урахуванням побажань юзерів і продовжує оновлюватися щодня.

## Анонс

Соціальна мережа UkrOpen не скопійована з жодної відомої мережі, а повністю написана, для зручності її користувачів.

Також в соціальну мережу вбудована пошукова система новин, яка дає можливість не тільки бути в курсі останніх подій, а й обговорити ці події з користувачами.

## Адміністрація

Адмін мережі програміст Ігор Харченко

*«Коли і під впливом яких чинників виникло бажання створити українську національну соцмережу?

Ігор 11 серпня в 14:20
Це бажання прийшло на початку війни з Росією. Особливо після того як багато моїх друзів від мене відвернулися через пропагування в соц. мережах. Я тоді зрозумів, що їх буде дуже важко повернути назад, але дати альтернативу ще не захворілим "русским миром" можна.»*
~ **Ігор Харченко. З інтерв'ю**

Отже, один основний адмін мережі Ігор Харченко. Програміст. Тимчасово безробітний у зв'язку з окупацією рузькімі братьямі. На волонтерських засадах йому допомагають люди з усієї України: дизайн, модераторство.

*«В мене немає ні роботи, ні родини (я про дружину і дітей). Тому я повністю віддаюся роботі над проектом. А живу за рахунок реклами на інших своїх проектах. Скажу чесно - якби не війна, я б не зміг потягнути цей проект. Так як влаштовував би своє життя, а зараз моє життя це UkrOpen»*
~ **Адміністратор про створену власноруч соцмережу**

## Технічні можливості: плюси та мінуси

* Реєстрація кілька хвилин. При цьому в 2017 році були вилучені сторінки, зареєстровані з е-мейлами, що потрапили під санкції в Україні (як то: Мейл.РУ, Яндекс, тощо)
* Присутні стандартні можливості соцмережі:
	+ Створення особистих сторінок із налаштуваннями приватності
	+ Завантаження файлів музики
	+ Завантаження відео, попередньо завантаженого на Ю-Тьюб

## Виноски

1. ↑ Самі люті москалі пишуть, шо зарегатися із-під яндєксіка в етой прімітівной сєті як два пальці об асфальт.
 Не знаю, як зарегатися, але мою сторінку видалили саме з-за мейл.РУшної пошти.
1-й український полк імені Богдана Хмельницького

Файл:Flag of ukrainian people's republic 1917 svg - копия.pngунр

}}

 **Війни та битви:** | Українська революція 1917-1921
Українсько-радянська війна
Перший Зимовий похід
 **Визначні командири:** | Ластівченко Юрій Іванович
Юрій Капкан
Петро Болбочан

**1-й український козачий полк ім. гетьмана Б.Хмельницького** — перша українська військова частина, створена в Києві у травні 1917 на початку українських національно-визвольних змагань 1917-21.

## Історія

Рішення про організацію першого полку майбутньої національної армії було прийнято 16(29).03.1917 на військовому параді Київського гарнізону. 01.05.1917 солдати, що перебували на збірних пунктах у Києві, висунули вимогу сформувати з їхнього складу Перший український козачий полк ім. Б.Хмельницького. Київська Рада робітничих і солдатських депутатів, об'єднання громадських організацій та Рада Військових Депутатів Київського Військового округу засудила цю вимогу, і виявила готовність збройним шляхом не допустити формування українських військових частин. Тоді солдати при підтримці Української Центральної Ради самочинно зформували Перший український козачий полк.

04.05.1917 командуючий Південно-Західним фронтом генерал О. Брусилов дав згоду на комплектування полку за умови, що особовий склад частини формуватиметься лише з добровольців.

## Склад

Полк складався з 16 сотень. Чисельний склад становив 3574 чол. Командиром полку було обрано штаб-капітана Д. Путника-Гребенюка, старшинами С. Ярошенка, В. Дмитренка, І. Лук'яненка, С. Ізбицького, Г. Мичка.

В 1918-19 полк у складі Запорізького Корпусу брав участь у багатьох воєнних операціях Армії УНР. У пізніший період командирами полку були підполковник Ю. Капкан, підполковник Ю. Ластовченко, полковник О. Шаповал, підполковник М. Луб'яницький, полковник С. Лазуренко і полковник І. Кириченко.