Пошесть ликів

**Пошесть ликів** — заразна хвороба, яка по факту є прокляттям та сприяла падінню Королівства Сянле.

## Симптоми

У людини, яка страждає на це захворювання, розвиваються деформації шкіри на тілі. Вони починаються з маленьких темних шишок, які, як то кажуть, справді добре відчуваються, коли їх підштовхують. Шишки починають боліти, поступово стають нерівними, на їх поверхні з'являються три западинки й одна опуклість, начебто очі, рот і ніс. Потім обриси обличчя стають дедалі виразнішими, зрештою, являючи собою форму справжнього людського обличчя, звідси й назва хвороби.

Особи здаються реалістичними та схожими на живих, тому на них жахливо дивитись. Людина може мати багато таких осіб на тілі, і вони можуть навіть видавати звуки, такі як слабке ниття чи плач. Також ці особи можуть пожирати те, що знаходиться до них надто близько, якщо це хоч якоюсь мірою їстівні для людини, наприклад, траву.

Люди намагалися випалюванням убирати обличчя, але це не допомагало, а обличчя людей додатково покривались опіками та виразками. Відсікання інфікованих кінцівок також неефективне, і хвороба все одно буде й надалі поширюватися по тілу. Померти від цієї хвороби було важко, але оскільки симптоми вважалися невиліковними, багато людей, особливо молоді жінки, воліли накласти на себе руки після зараження, оскільки навіть початкова стадія хвороби назавжди спотворювала зовнішність.

## Лікування

Довгий час вважалося, що хвороба людського обличчя(або пошесть\повітря ликів) невиліковна, тому що навіть Се Лянь, який був богом, не міг зцілити хворих на неї людей. Однак пізніше Безликий Бай показує, що є спосіб запобігти хворобі або позбутися її. Потрібно вбити іншу людину, тоді хвороба природно зникне або взагалі ніколи не з'явиться. Ось чому переважна більшість солдатів Королівства Сянле ніколи не заражалася. Передбачаючи глобальну різанину, яка б точно почалася після розголошення цього засобу, Се Лянь, навіть дізнавшись про те, як вилікуватися, до останнього намагався це приховати.

## Причини

Обличчями були мертві души громадян Юняня. Ті, хто загинув у битвах або від посухи, причаїли глибоку образу та ненависть до Сянле. Після того, як людина пішла з життя, її душа переживала період, званий «періодом замішання». Оскільки сім'ї людей Юнаня також постраждали від посухи та війни, бажання душі допомогти їм та дати відсіч зростало.

Потім Безликий Бай використав їхню сильну волю і переконав звернути свою силу волі у ворожість до Сянле, переконуючи взяти живу плоть господаря та отримати поживні речовини з тіла як паразит. Мертвий син Лан Іна, похований у лісі Бейю, став запалом для прокляття. Першими відомими випадками, виявленими Се Лянем, стали двоє чоловіків із королівської столиці. Пізніше того ж дня було підтверджено, що п'ять осіб у столиці вже мають видимі обличчя на шкірі, і більше ніж десятьох утворилися неглибокі шишки. Їх відправили на карантин у ліс Бейю.

За перші шість днів після спалаху заразилося понад п'ятдесят людей. Незабаром їхня кількість зросла до сотень, а карантинні табори в лісі розширилися. Захворювання швидко поширювалось. Се Лянь був змушений відрізати одному пацієнтові ногу в надії зупинити поширення хвороби, але це, як і раніше, призводило інших пацієнтів у паніку, і деякі з них почали завдавати собі шкоди, щоб позбутися хвороби, наприклад, спалюючи себе або відрізаючи собі тіло. Деякі втратили дуже багато крові, тому загинули.

Коли Се Лянь утримував Небесну пагоду, заражені люди влаштували бунт у таборах і почали шукати його. Пацієнти прийшли в ще більший розпач, у багатьох були відсутні кінцівки й криваві шрами від порізів. Після падіння Небесної пагоди та постійних втрат армії Сянле кількість інфікованих зросла як мінімум до трьох тисяч, що стало справжнім катастрофічним фактором руйнування Сянле.