Lengyel Demokratikus Köztársaság

### **Kongresszusi Lengyel Királyság**

A lengyel nép Bécsi kongresszus után az Orosz Cárság autonóm állama volt. A Kongresszusi Lengyelországot is I. Sándor vezette. A legliberálisabb alkotmánnyal rendelkező országnak számított, erős nemesi jogokkal. A királyságot Államtanács vezette, mellette a szejm, ami a királyi feladatokért volt felelős. A lengyel nemességnek nem tetszett a cár abszolút uralkodása, és a gyenge nyarak is felkeltették a közhangulatot. I. Sándor cár halála után a lengyelek megváltást vártak, de nem történt csoda. Babkin Vikentiy Germanovich uralkodó megvonta a kisebbségi jogokat teljesen felparázslott egész Lengyelország.

### **Szabadságharc**

1834. május 18-án Varsóban Lengyelország katonai akadémiájának fiatal tisztjei Piotr Wysocki vezetésével fellázadtak. Varsó utcáin vonultak fel mint fiatal, mint idős, mint értelmiségi, mint vándor a nemzetért. Teljes káosz uralkodott Varsóba, és az uralkodó kiküldte a hadsereget csitínai. Juliusz Słowacki romantikus költő az itteni események ihlették meg, ami után megírta Lengyel vér lengyel szabadságért című ódáját, ami később a lázadás himnuszává vált. 2 hétig volt válsághelyzet Varsóba, és az egész ország értesült a hírekről, amitől Józef Zachariasz Bem (Továbbiakban Bem József) is felkapta a fejét, és Krakkóba is elkezdte a lázongásokat. A lengyelek teljes autonómiát akartak, és újra szabad Lengyelországot. Varsóba június 2-án a cári sereg parancsra belelőtt a tömegbe, ezzel 14 halálos áldozatott okozva, és további 6 sérültet. A krakkói lázadás ekkor vált szabadságharccá. Bem fegyvereket szerzett, és az érkező cári seregre lőttek. Az egész Lengyel Királyságban elszabadult a pokol. Germanovich nem tudta legyőzni őket, így a lengyel nép kivívta a függetlenségét. 1834. október 24-én kikiáltották a szabad Lengyelországot.

### **Az demokrácia kialakítása**

Megvolt a szabad Lengyelország, de nem volt meg, hogy ki lehetne a király. Bem József lett az ideiglenes kormányzó, és a 1815-ös alkotmány alapján alakított ki egy ideinleges központosított hatalmi rendszer. Eleinte a nép mérgesen reagált erre, de Bem nagyon sokszor kijelentette, hogy ez csak egy ideiglenes állapot, és minél hamarabb változás fog történni. Bem nem látott sok lehetőséget a királyságban, így a történelembe visszanyúlt az ógörögökhöz, és a demokráciára gondolt. Európában egyetlen demokrata állam volt, az pedig az Erdélyi Köztársaság. Bem 1835. január 27-én elutazott az Erdélyi Köztársaságba. Több fontos politikai személlyel is találkozott: Rafael Lupei a köztársasági elnökkel, Pompiliu Nicolescu miniszterelnökkel és a külügyminiszterrel László Sipossal. Bem a demokrácia érdekelte, és az Európai helyzet. 2 hónapos tárgyalások után egy perszonáluniót kötöttek, és megalakították a Lengyel Demokratikus Köztársaságot, aminek az államformája parlamenti köztársaság. Az erdélyi vezetőség nem ragaszkodott az országuk nevének megtartásához, pedig opcionális volt Bem részéről. Bem nem hirdetett meg azonnali választásokat, hanem rendbe rakta az országot, és pártok kialakulására várt. Ez alatt az idő alatt parlament épületet kereset, amit Krakkóba talált, így új fővárost választott. Az egykori szejm tanács épületbe alakítottak ki egy 460 fős parlament épületet. Bem multikulturát vezetett be, szabad valást, és a nők jogain dolgozott, de 1835 júniusában 10 aktív politikai pártot tartott számon, és meghirdette az első parlementi, és elnökválasztást 1835. november 2-ára. 7 párt jutott be a parlamentbe: 49,6% Kereszténydemokraták (KD); 13,5% Szabadabb Lengyelországért (SzL); 9,4% Erdélyi Munkáspárt (EM); 7,3% Erdélyi Konzervatívok (EK); 6,9% Irány (SMER); 5,8% Nemesség pártja (NP); 5,1% Székelyek Székhelye (SzSz). Három párt nem érte el a szükséges 5%-ot: 1,7% Germán Populista párt (GPP); 0,6% Szlovák Munkások (SzM); 0,1 Ortodox Egyházi Párt (OEP). A köztársasági elnök választást a EK által indított Rafael Lupei lett, rajta kívül csak a NP és a SMER indított jelöltet. A miniszterelnök Pati Razmarek lett, míg a házelnök Ada Sitko. A parlament 1836. január 1-én kezdte meg a munkát. A kormány rengeteg reformot hozott be az országba és elégedettek voltak. 1839-es és a 1843-mas választásokon nem volt nagy változás, nagyon hasonló eredmények születtek. Az 1847-es választásokon viszont sok változás történt. Rafael nem indult az elnökválasztáson, ezen kívül a OEP párt megszűnt és 2 új párt alakult: Lengyel Liberális Párt (LLP) és a Nacionalista Néppárt (NN). Az eredmények is radikálisan megváltoztak:

Az elnökválasztást Tymek Zbigniew Malinowski nyerte független képviselőként. E választás után kevés reformot hozott be a kormány, és a nacionalizmus kezdett erősödni a NN által.