Angol Királyság

Fővárosa
 Államvallás

1399-ben a Lancaster-ház hatalomra jutott, de nem a saját erejükből. 1461-ben viszont elvesztették a hatalmat és kicserélődtek a York-házra, akik szintén mások segítségével jutottak a trónra. Sajnos a Yorkok 1485-re annyira megerősítették a Tudor-ház hatalmát, hogy azok sikeresen puccsot hajtottak végre III. Richárd ellen és így VII. Henrik kezdett uralkodni, aki nyíltan vállalta, hogy támogatja a lollard vallást. Őszentsége II. Gyula ezért úgy döntött, hogy az eddig a háttérbe meghúzódó és onnan a szálakat mozgató Lasley családot megkéri, hogy lépjenek elő a sötétségből és harcoljanak ezzel az eretnek királlyal, aki nyíltan fenyegette az egyház hatalmát Angliában. Hosszas gondolkodás után elfogadták a pápa kérését és így elkezdtek ellenállást szervezni a megmaradt katolikusokkal névlegesen Essex grófjával, Kent grófjával Sussex grófjával, Cornwall őrgrófjával, Wales őrgrófjával és a londoni sheriffel. 1496-ra sikeresen összedtek egy elég erős sereget, viszont addigra a lollard vallás megzavarta az emberek elméjét és uralkodó vallássá vált Wessex, Mercia, East Anglia es Northumbria tartományokban. A harcok több helyen kezdődtek el. Cornwall őrgrófja Lord Matthew Rufus megtámadta Wessex egyik várát ezzel lefoglalva az ottani seregeket. Eközben A walesi őrgróf Lord Robert Parris megtámadott több merciai várat ugyan abban az időben ezzel felfordulást keltve Merciaban. Sussex, Kent és Essex összevont erő pedig átvonultak East Anglián és elfogták az ottani főurakat, akik félelmükben gondolkodás nélkül átadták a terület irányítását. Rövidesen stabilizálódott a helyzet East Angliában és az összevont sereg Wessex felé fordította tekintetét, ami a két oldalról való nyomás hatására megtört és 1498-ban feladta az utolsó várát is. A wessexiek folyamatos fafejűsége miatt itt hosszabb időbe tellett a katolicizmus visszavezetése és így egészen 1501-ig várnia kellett a merciaiakat nyomás alatt tartó Lord Parrisnek, de a nyugati ostromoknak és a déli határon erősen előre nyomuló egyesült seregnek nem tudtak ellenállni a lollard eretnekek és így 1503-ra Mercia is a a pápa által támogatott, de meg nem koronázott uralkodó keze alá került. Tudor Henrik a legerősebb seregével visszavonult Northumbria területére és onnan követte figyelemmel, hogy hogyan áll vissza Isten útjára az általa eltorzított királyság. 1505-re a királyság Northumbria kivételével újra katolikus volt és a lázadások is elmúltak. Lasley George, aki a család legidősebb tagja volt és akit II. Gyula megevezett az új királynak, korona nélkül is megkezdte uralkodását, amit azzal indított, hogy azokat a nemeseket, akik nem voltak hajlandóak visszatérni az igaz katolikus vallásra kivégeztette és fejüket elküldte VII. Henriknek. Több támadást nem indítottak a lollardok ellen, hanem az országot visszaállították a helyes útra. Isten akaratából 1509-ben elhunyt VII. Henrik, akit egyes állítások szerint saját főurai öltek meg, hogy az országot visszatereljék a helyes útra. A főurak Northumbriában zsákruhába bújva elmentek Georgehoz és elvitték neki a koronát is, felvették a katolikus hitet és megbánták bűneiket. Viszont az örömnek várnia kellett, mert VII. Henrik gyermeke a fiatal VIII. Henrik nem fogadta el az új uralkodót és így megszervezte a sereget, hogy ellene vonuljon. A koronázásnak is várnia kellett, hiszen VIII. Henrik nem rohant fejjel a falnak, hanem elsőnek csupán portyázni kezdett és lassan próbálta gyengíteni a királyságot. A döntő ütközetre 1503-ban került sor, amit London mellett vívtak meg. A csatában bátran harcoltak az eretnek lollardok is, de vesztesen kerültek ki a harcból és VIII. Henrik is elhunyt, ezáltal nem maradt más jelölt a trónra csak a II. Gyula által kijelölt George Lasley, akit elfogadott a nép, a rendek és az új pápa is Őszentsége I. Domonkos.