Frijsenaard

Frijsenaard, neboli "země řeky Frijsy", je kraj v larské provincii Oithir, kterou má jako své léno šlechtický rod van der Ostenmoern. Vyznačuje se především svými rozlehlými mokřady, které zabírají většinu jeho povrchu.

Než sepíšu něco actually pěknýho, hodím sem mapu a popisky ke všem místům na mapě v lehce nepřehledné podobě, pouze seřazené podle abecedy.

Obecně ale doporučuji mapu prohlížet v její interaktivní podobě, která má integrovány všechny popisky. Je k dispozici zde:

https://drive.google.com/file/d/1lW\_3vygzcdbgSE5QGlKZuDYrB8xx\_p1u/view?usp=sharing

Je třeba si nejprve celou tu složku někam vyextrahovat, mapu pak spustíte přes soubor Frijsenaard\_interactive\_full.html.

## **Aisla**

Divoká říčka Aisla se po podtoku Ostenstraatu jen velmi neochotně rozlévá do svých mokřadů, což poblíž Brugg an der Aislen umožňuje vznik prakticky jediné části Frisenaardu, kde je možné pěstovat obilí.

## **Aislenmoern**

Řeka Aisla nepřináší do své delty tolik vody, jako ostatní řeky frijského kraje, a její bažiny jsou tím o hodně sušší než u jiných toků, což umožňuje růst hlubokého lesa Vochtijwoldu kolem ní. Kraj je obývaný menší vysokou a divokými kanci, na jejichž lov staví lidé ze zdejších krajů důmyslné pasti.

## **Andrijhavn**

Svobodné město Andrijhavn se vyznačuje především tím, že to je jedno z mála míst v Larské říši, kterému nevládnou přímo Larové, ale je spravováno místními – konkrétně se jedná o systém, kde městu vládne koncil „vlastníků“, tedy lidí, kteři vlastní určitou část pozemků města. Čím větší část vlastní, tím mají větší hlasovací právo.

Andrijhavn teoreticky podléhá přímo králi – technicky je ale z části ovládáno markraběcí rodinou van der Ostenmoernů, která vlastní přibližně třetinu města.

Město je významnou obchodní křižovatkou pro severovýchodní Larskou říši a pyšní se největší flotilou na jezeře Suil. Nejvíce profituje z obchodu s frijsenaardskou rašelinou a mirkenirským dřevem, dále je také významným střediskem rybářství a pěstování řas.

## **Askerwijk**

Hrad a pod ním ležící malé městečko Askerwijk jsou centrem pro obyvatele podhůří Giersbergen. Hrad postavený na jednom z prvních kopců tohoto pohoří nabízí vskutku široký výhled na širé okolí včetně slavných skalních měst a ne nadarmo se považuje za jedno z nejkrásnějších, ač malých, sídel v kraji.

Doma jsou tady baroni z rodiny van der Giersbergen.

## **Bewaaker**

Bewaaker je stavbou tak akorát na hranici toho, aby se jí dalo říkat hrad – pro některé je to stále spíše jen glorifikovaná strážní věž na hranici dvou hrabství. Je však obydlen stálou posádkou starající se o mír na horské cestě mezi Saarenmaarem a D´Ettenmuurem, hlavním městem Rijkenaardu, a tak kolem něj časem vyrostlo sdružení vesnici místních obyvatel.

## **Broernenlaken**

Toto území dalo vzniku několika mělkým jezerům, která nahradily neprostupný bažinný porost. Zdejší bahnitá voda je rájem pro mnoho druhů zdejších živočichů – žijí zde největší populace dravých želv chňapavek, pestře zbravení frijští mloci a také obří vážky velké jako mužské lýtko.

## **Brugg an der Aislen**

Prastarý most na řece Aisle je jediným místem, kde se dá tato řeka plná peřejí rozumně překročit. Není divu, že na této přirozené křižovatce vyrostla velká vesnice s proslulým hostincem a nedalekým lomem.

## **D´Kermenaag**

D´Kermenaag je jediným větším sídlem v jižních mokřadech, jež z chudoby teprve až v poslední době pozvedává nově se zavádějící těžba rašeliny. Zdejší baroni z rodu Simonis mají však k dohnání Madrendrechtu v počtu množství vytvořených briket ještě hodně daleko.

## **D´Muur**

Nevysoká hradba z dřevěných prken utěsněných čímkoli co bylo po ruce, mezi místními poeticky známá jako „Zeď“, je druhým hlavním projektem zesnulého markraběte Joela. Účet její stavby bylo odvedení vod Marny od plání kolem Madrendrechtu a tím jejich vysušení k usnadnění těžby rašeliny.

Stavba svůj primární účel splnila – její méně žádané účinky na okolní krajinu se však teprve začínají projevovat. Zvednutí vod na odvrácené straně zdi například donutilo Frijsany přesměrovat původní „Voetweg“ mezi Madredrechtem a D´Kermenaagem.

## **D´Voetweg**

Pěší cesty frijskými bažinami jsou často zrádné, což dáno často proměnlivým aspektem bažinného terénu. Před dobytím Lary ani téměř žádné cesty skrz území neexistovaly, což extrémně zpomalovalo jakékoli vojenské přesuny.

Postavení cest se proto stalo pro larské vládce prioritou číslo jedna, a výsledek jejich snažení je síť formálních cest, které se klikatí skrz bažiny a byly vytvořeny ve spolupráci s místními obyvateli tak, aby po nich mohly, ač pomalu, projet standardně veliké obchodní vozy.

## **D´Wassweg**

Nejambicióznějším projektem markraběte Joela van der Ostenmoern je výstavba vodního kanálu spojující těžební krajinu kolem Madrendrechtu s mořem. Taková stavba by značně urychlila proces přesunu rašeliny z místa těžby do Andrijhavnu, nicméně její provedení se ukázalo být velmi náročné.

Momentálně je v provozu přibližně dvacet mil kanálu spojující Madrendrecht s Manderdaalem. V situacích, kdy je v bažinách více vody, je možné přejet na malých loďkách skrz bažiny a jezera až do Inkerdamu, většinu času je však nutné rašelinu složit a k moři převézt po zemi.

Markrabě Willjem van der Ostenmoern další stavbu kanálu pozastavil, aby mohlo být provedeno posouzení nákresů jeho otce ostatními učenci za účelem možného snížení nákladů na takovou obří stavbu.

## **Eikenhau**

Eikenhau je větší vesnicí, postavenou na vyhlídkovém místě nad řekou Kajlou. Místní obyvatelé jsou typickými „horaly“ ze zdejších krajů – živí se především dřevorubectvím, jehož výdobytky posílají na vorech do Kaalstrichtu a dál, a také pastevectvím, především ovcí.

## **Frijsa**

Frijsa je veletokem severovýchodní Larské říše. Její vody stahují do jezera Suil řeku Virju a s ní i dobrou polovinu vší vody Mirkeniru, z nichž slušná část skončí právě ve Frijsenaardských mokřadech.

Frijsa není hluboká řeka, a je i na mnoha místech broditelná, co jí však dělá z větší části neprostupnou jsou právě bažiny, které jí obklopují. Jediným místem ve Frijsenaardu, kde se dá překonat, je (přemostěný) brod ve Frijsenfurtu. Řeka zde téměř dosahuje šířky půl míle.

## **Frijseeinde**

Frijseeinde je v larštině název pro deltu řeky Frijsy, která se zde líně vlívá do jezera Suil ve třech hlavních, širokých ramenech a bezpočtu pobočných ramen. Všudy přítomná a téměř nehybná vodní hladina prorostlá řasami je nespornou dominantou této roztříštěné země.

Kraj je, krom několika samotářských rybářských rodin, prakticky neobývaný. To pokud tedy člověk nepočítá velké obchodní město Andrijhavn postavené na skalním výstupku na samém jižním okraji delty.

## **Frijsenfurt**

Frijsenfurt je městem rozděleným nejen mezi dvě hrabství, ale i mezi dvě provincie, a zdrojem věčných sporů mezi rody van der Ostenmoern a Narmenegen, vládci obou hrabství.

Ač rod van der Ostenmoern zatáhl během rozdělování města za kratší konec a většina obyvatel města se těsně po Hladové válce přesunula na severní stranu řeky, zůstalo mu alespoň jedna cenná věc – hlavní strážnice a sídlo Říční stráže, která slouží jako jedna ze dvou složek Frijsenaardské profesionální armády.

Jižní část Frijsenfurtu je přímým lénem rodu van der Ostenmoern, zatímco severní je hlavním sídlem rodu Narmenegen, jehož sídelní hrad se nachází nedaleko od města.

## **Frijsenmoern**

Mokřady rozlévající se Frijsy jsou kvůli nedostatku suché země jen spoře obývané a neposkytují dostatek úrodné půdy pro velké jehličnany. Místo toho se zde rozšířil druh zakrslé vodomilné borovice tvořící podél řeky neprostupný porost.

Právě tyto kraje se ukázaly být pro Lary nejobtížnějším oříškem během dobývání, jak může dokázat mnoho rezivějících kyrysů a mečů pokrývající bahnitý povrch. I dnešní asimilovaní Frijsijci si potichu povídají příběhy o přízracích z bahna stahujících rytíře do mokrého hrobu.

## **Giersbergen**

Jedno z mnoha předhůří mocných Stillkart, Giersbergen jsou holé, větrem zmítané vrcholy hojně obrostlé borůvkami, které chodí v dobách léta sbírat ženy z okolních vesnic.

## **Herchendoorn**

Herchendoorn byl kdysi nejdůležitější larskou základnou v celém kraji – jediný kamenný hrad široko daleko, tyčící se vysoko nad okolním lesem a slibující výhled po značné části toků Frijsy i Virjy.

S pacifikací země však hrad upadl do zapomnění. Okolní krajina neposkytovala žádné bohatství, a tak hrad pomalu chátrá, i když se mezitím kolem něj vytvořilo malé městečko sloužící jako řemeslné a tržní centrum pro pár okolních vesnic a samot.

Momentálně je Herchendoorn sídlem baronské rodiny Wessels.

## **Inkerdam**

Původně strážní pevnost postavená v průběhu dobývání Frijsenaardu jako pevná základna v nejhlubších bažinách, nyní je hrad Inkerdam domovem rodu van der Westerlaken a rybářský přístav pod ním vystavěný je jediným větším osídlením v západním Frijsenaardu.

## **Kaalstricht**

Strategicky umístěný vodní hrad Kaalstricht byl během larského dobývání Oithiru dlouho jedním z nejzásadnějších opěrných bodů – to přirozeně přilákalo spoustu asimilovaných barbarů, kteří zjišťovali, že je vcelku výhodné u larských center bydlet. Ač hrad příchodem míru ztratil na svém významu, osídlení kolem něho zůstalo, a je dodnes jedním ze tří osídlení v markrabství, který si opravdu zaslouží titul „město“.

Rod den Adel je momentálním vlastníkem Kaalstrichtu a krajiny spadající pod jeho vliv.

## **Kajla**

Kajla je bystrá říčka, která se jako jediná z větších Frijsenaardských toků nerozlévá do mokřadů – jediné místo, kde se přirozeně větví, je skalnatý ostrov, na kterém je vystavěn hrad Kaalstricht. Tok zde byl Lary během dobývání prohlouben pro lepší ochranu hradu.

## **Koolenvrijv**

Kdyby měl někdo charakterizovat jezero Koolenvrijv jedním slovem, bylo by to slovo „rozklad“. Nachází se v lokální proláklině, a tím se veškerá voda, které se sem slije, zastaví a velmi pomalu vypařuje. Výsledkem je nehybné jezero prorostlé vegetací, která se ve zdejším chladném podnebí a nehybném stavu vod špatně rozkládá a hnije velmi dlouho.

Výsledkem je krajina nejen nepříjemná, ale sem tam i přímo nebezpečná pro lidský pobyt, jelikož vody jezera a mokřady v proláklině obecně jsou rájem pro pijavice, sinice a obří hejna komárů. Některé rostliny rostoucí v tomto unikátním prostředí jsou však významné léčivky, což tvoří asi tak jediný důvod, proč se lidé do této prokleté krajiny vydávají.

## **Lorelaaj**

Ostrá skála z kamene, který ani sama Rijka nedokázala obrousit, Lorelaaj je opředena mnoha legendami místního obyvatelstva. Co však ani ten nejzavilejší Lar ve svaté válce proti pověrám nedokáže popřít je fakt, že voda kolem skály opravdu proudí rychleji a nepředvídatelněji, což dělá meandr kolem skály nebezpečím pro lodě stahující dřevo a rudu z Rijkenaardu.

## **Madrendrecht**

Madrendrecht je největším městem Frijsenaardu, které svou velikostí násobně předčí jakékoli jiné osídlení ve svém okolí. Je centrem těžby a zpracování rašeliny, kvůli které se sem stahují stovky obyvatel bažin z celé země.

Není to vůbec hezké město. Ještě před několika desítkami let to byla jen další trochu větší vesnice a jeho překotně rychlý růst způsobil, že se z něj stal jen zlehka usměrňovaný chaos plný špinavých ulic a narychlo postavených domů, manufaktur a skladišť.

## **Manderdaal**

Větší vesnice s typickou frijskou architekturou nízkých domků s dřevěnou konstrukcí a vnějším povrchem z rašeliny.

Její zajímavost dlí v lovu mloků, kterým se živí velká část obyvatelstva – pestře zbarvení mloci jsou pak vyváženi jako exotická zvířata do všech koutů říše, kde se chovají bohatými šlechtici pro okrasu nebo pro paralyzující extrakt z jejich jedu.

## **Marna**

Kolem dominantního toku středního Frijsenaardu se sdružuje vcelku velké množství vesnic dřevorubců, lovců a vorařů, což dělá z jejího údolí jedno z nejvíce zalidněných krajů v zemi.

## **Marnenmoern**

Mokřady vznikající z rozlévající se Marny byly vždycky tou nejtypičtější frijsenaardskou krajinou – rovná nížina mokrých luk sem tam protkaná jehličnatými lesy a malými jezírky. Usměrnění toku řeky výstavbou „Zdi“ však pomalu zdejší krajinu zavodňuje, v čehož důsledku se země postupně vylidňuje, z téměř totální většiny ve prospěch Madrendrechtu.

## **Mittloithir**

Hrabství Mittloithir je lénem vévody z Oithiru, a zároveň největším a nejdůležitějším územním celkem na jeho území. Na hranicích s Frijsenaardem sdílí část mokřadů řeky Rijky, avšak dále volně splývá do úrodných plání.

## **Nelderbergen**

Nelderbergen jsou nižší a zalesněnější, ale o to rozlehlejší jižní sestřičkou pohoří Giersbergen, které společně tvoří hranici mezi Firjsenaardem a Rijkenaardem. Krajina prospívá chovu ovcí a v menší míře také dřevorubectví.

## **Nilswijk**

Ospalá větší vesnice vyznačující se jako populární přenocovací zastávka pro obchodníky a jiná individua cestující po Ostenstraatu. Také středisko jednoho z posledních diplomatických úspěchů van der Ostenmoernů – pěstování rýže importované z daleké Pantaie.

## **Ostenstraat**

Jedna z nejzásadnějších cest celé říše, Ostenstraat představuje průtah celou východní Larskou Říší, spojující provincie Mirkenir, Oithir a Tarenmar. Cesta je pod přímo správou královského úřadu, který zodpovídá za její dobrý stav, a taková cesta je pochopitelně malým požehnáním pro všechny hrabství, kterými prochází.

## **Rijka**

Jako by snad jeden veletok promočenému Frijsenaardu nestačil, musela se v jeho nížině rozcapit i mocná horská řeka Rijka stahující do jezera Suil vody z hornatého předhůří Stellkart. Řeka je to oproti své severní sestře divočejší a hlubší – jediné místo, kde se dá na území Frijsenaardu překročit bez použití lodě, je majestátní kamenný most na Ostenstraatu, známý jako Tuluškový most podle květin, které ho zdobí.

## **Rijkenaard**

Spoře obývaná vrchovina pokrývá naprostou většinu území tohoto hrabství, jehož moc postupně mizí mezi ostrými vrcholky Stellkart. Všechna velká osídlení se soustředí v údolí řeky Rijky, která dala provincii jméno.

Hrabství se momentálně zmítá v následnické krizi mezi rodem Horner, vládnoucí zemi od dob Hladové války, a dvojkletým rodem van der Nahval. Situace zatím pouze hrozí v překlenutí do válečného stavu.

## **Rijkenmoern**

Řeka Rijka teče krajinou bystřeji než její severní sestra Frijsa a tak mokřady vznikající v místech jejího vtoku do údolí nejsou tak neprostupně „mokré“. Vcelku dobře se zde daří vysokým smrkům původně ze severního Mittloithiru, které se zde úspěšně perou o půdu s modříny a borovicemi typickými pro severnější končiny.

## **Rotsstatten**

Majestátní skalní města na sever od Askerwijku jsou přírodním úkazem, který vždy přitahoval lidský zrak – však jsou také na správných místech pozorovatelné až z Ostenstraatu.

## **Saarenmaar**

Rodové sídlo rodiny van der Ostenmoern je velký hrad pyšně se tyčící na nejvyšším z posledních skalnatých výběžků na okraji mokřadů. V posledních pár desetiletích prošel vcelku náročnou obnovou, kterou však poněkud zastiňuje všudypřítomná zeleň, která jej pokrývá – výsledek laskavé práce markraběnky Noory Kaarmanchen.

Pod hradem se nachází také městečko, které se chlubí malými manufakturami na výrobu rašelinných briket, bující řemeslnou výrobou a také opevněným sídlem jedné ze dvou složek profesionální armády markrabství – Žoldáků kovu.

## **Speerenbracht**

Kdysi byl hrad Speerenbracht a okolní území lénem rytířského řádu Zlomeného kopí, který zde vzniknul za účelem pacifikace barbarských populací, které v divokých krajích Frijsenaardu a okolí přežívaly i léta po formálním dobytí. Nyní však řád již téměř zanikl a své léno podstoupil markrabětům z Frijsenaardu v roce 599.

Hrad byl v té době již ve zcela zoufalém stavu a nikdo ho neobýval léta. Tehdejší markrabě ani nikdo z jeho vazalů neměl na to hrad opravit, a tak byl ponechán svému osudu. Toto rozhodnutí vedlo ke kurióznímu výsledku – rozpadlého hradu se totiž ihned s požehnáním markraběte chopili místní lidé a usídlili se v něm. Na poměry kvalitní a suchá půda v jeho okolí lákala čím dál tím víc samotářů z okolí, a výsledkem je dnešní Speerenbracht – městečko vystavěná vně i uvnitř rozvalin hradu.

## **Stillenar**

Markrabství Stillenar je jedno z největších a nejbohatších územních celků v provincii Mirkenir. Jeho půda je úrodná a jehličnaté lesy tolik typické pro svou provincii zde ještě nedosahují takové hustoty, jako dále na severu.

## **Virjenaard**

Hustě zalesněné hrabství nesoucí jméno řeky Virjy nikdy neoplývalo velkým bohatstvím, čemuž nepřispívá ani jeho pohraniční lokace. Od jeho prakticky totálního zničení ve válce se Swietskými trpaslíky v roce 676 se země nikdy nebyla úplně schopná vzpamatovat a je dodnes známá svými nebezpečnými cestami a rozvalinami hradů.

## **Vochtijwold**

Obtížně prostupný a vlhký les nízkých modřínů je dominantou severovýchodního Frijsenaardu. Mezi Frijsany kolují dodnes legendy o ztracených magických předmětech a prastarých svatyních skrytých mezi kořeny jeho stromů.

## **Vrijwiel**

Část Frijsenaardu nejvíc přilehlá k břehům jezera Suil se nazývá Vrijwiel. Zde lesy východních bažin ustupují a dávají přednost dlouhé, mokré a dokonale rovné pláni, pokryté souvislým povrchem, která na západě pomalu splývá v hladinu jezera.

Vrijwiel je prakticky neobyvatelný – není tu žádná pevná půda, na které by se dalo cokoli postavit. Obyvatelé okolních bažin se však často chodí po kolena bořit do zdejších vod, aby pokládaly své pasti na korýše a úhoře.

## **Wlonne**

Moderní městečko Wlonne vyrostlo na místě starého hradiště původních obyvatel, pro které bylo cosi jako „hlavním městem“, kde se děly velké sněmy, řešily se spory mezi místními kmeny a konaly největší náboženské oslavy. Od dobytí poněkud pokleslo na významu, pro místní lid však stále nese jistou zvláštní sentimentální hodnotu.

Baroni z rodu Atzenfrau vládnou z hradu postaveném na kopci nad soutokem.

## **Wraatenstaarn**

Wraatenstaarn je název, který Larové dali anomálnímu shluku několika skal z tmavého kamene, který je natolik pevný, že doposud stále odolává tlaku vody, která skály objímá ze všech stran.

Skály byly významným náboženským místem pro místní klany, a bylo to právě zde, kde se několikrát združoval jejich odpor vůči larské okupaci.