Verdenshistorien, kort fortalt

Der har altid, så længe vi har nedfældet vores historie, levet mennesker på Amos. Vi ved ikke om det er her vi er opstået eller om vi engang i tidernes morgen rejste hertil fra et fjerntliggende hjemland, men det er her vi lever, dør og skaber historie. Denne historievil jeg her prøve at videreformidle til Dem, kære læser, så kortfattet som er mig muligt.

### Tiden før historie

Der var engang menneskeheden ikke kunne finde ud af at nedfælde deres tanker på tekst, eller det er i hvert tilfælde hvad vi går ud fra, for vi har ingen tekster om denne tid, kun legender og myter. Så længe vores historie og myter går tilbage har menneskeheden boet på Amos, dette har altid og vil altid være vores hjem. Vores vugge.

Der er af en eller anden grund meget få historier om monstre i denne tidsalder, man ville have forventet at det var den slags befolkningen ville fortælle deres legender om. Desværre er nærmest alle legender om mænd og de få der er om monstre er om monstre vi ikke kender til den dag i dag. Når de taler om monstrene den gang var de mere abstraktioner, eller onde mennesker. Dette kunne foreksempel være en skygge der faldt over landet og en helt der fik til opgave at skulle ud og finde en bestemt genstand eller gennemføre en eller anden prøve for at stoppe denne ondskab. Andre eksempler er troldmænd og hekse, som vi jo ved ikke ville have kunnet eksistere uden monstre, der tog magten over landet og her har en helt været nødsaget til at slå dem ihjel for at rede deres hjem.

Dette er sådan tiden før opfattes, historier, der ingen mening giver, er oftest alt vi har at gå ud fra, men hvem ved, de kan blot være blevet gentalt så mange gange over de sidste par tusinde år at de er blevet så mærkelige. Uanset hvad er der ikke meget mere at sige om denne tidsalder.

### Oldtiden

Skriftsprog udviklede sig over hele Amos nærmest på en gang. Vi skrev, og snakkede formegentlig, meget anderledes end hvordan vi gør nu. Vi har dog kunnet tyde mange af disse tekster alligevel da de sprog vi taler i dag virker til at være en sammenblanding af de sprog der fandtes i oldtiden. Ud fra disse tekster har vi kunnet lære meget om denne tid.

Noget af det vigtigste vi har lært er at denne tids mennesker, i hvert tilfælde i starten, ikke tilbad ånderne som vi gør det i dag, men i stedet tilbad abstraktioner, lidt ligesom dem fra myterne fra tiden før historien. Disse guder var ofte koncepter, specielt modsætninger, så som lys og mørk, ødelæggelse og vedligehold, om dette betyder de var mere filosofisk anlagt eller om det blot var fordi de var uvidende om ånderne er svært at vide. Dette faktum ændrede sig dog også over tid, mere og mere begyndte deres religioner at forsvinde eller smelte ind i animismen som vi kender i dag. Hvorfor denne overgang skete ved vi meget lidt om, men af en eller anden grund begyndte ånderne at blive en mere aktiv del af vores samfund.

Ud over religion var dette tiden vor de første egentlige byer blev grundlagt. Vi ved at Seran, Sorcena og Kalio er fra denne tid, og allerede dengang havde disse byer stor indflydelse. Det er fra Kalio at Eirene virkelig begyndt at vokse og her den udvikling der ledte dem til at erobre hele den kendte verden begyndte. Det er også i denne tidsalder at de folkefærd vi kender i dag begyndte at tage form. Som i kan høre er dette et generelt træk for denne tidsalder, det er en overgangsperiode fra den kaotiske, mørke tidsalder og til vores moderne verden.

### Fyrsternes Tidsalder

Fra oldtidens krigsherre og bystater rejste der sig en række større eller mindre lande der bekrigede og handlede med hinanden. Disse nationer begyndte at trække de grænser vi kender i dag og på grund af disse grænser begyndte de forskellige kulturer at tage form. Stammerne i hver deres region lignede allerede hinanden, men med de større nationer og den større handel der blev foretaget begyndte de stammerne virkelig at smelte sammen til konkrete folkefærd.

Man brugte i denne tid mange forskellige former for kalendere, matematiske enheder og des lige, desuden var sprog også meget mere varieret, dog ikke så meget som førhen. Sprogene begyndte allerede i denne tid at smelte sammen og hvor hver stamme nærmest kunne have sit eget begyndte det kun at være et sprog per folkefærd og sprogene var allerede på dette tidspunkt meget enslydende.

Denne tidsalder sluttede i Alarion Lendis levetid, præcis hvornår i hans liv dette skete er svært at sige og historikere er generelt uenige om dette faktum, men i dette dokument holdes datoen for hans kroning som Stor Konge som dagen hvor Imperiets tid begynder.

### Imperiets Tidsalder

Med starten på Imperiet og Alarions kroning, begyndte en lang process hvor Imperiet blev udbygget, både ved erobringer, men også i logistik. Mange ting begyndte at blive standardiseret og efter flere generationer var Amos fuldstændig underlagt Imperiet, samtidig med at en centraliseret regering blev opbygget. Fra starten var Imperiet ikke meget mere end en af de andre kongedømmer i Amos, den havde dog den fordel at Alarions regering havde adgang til noget specielt, nemlig Translokation.

Tegnet for Translokation var ikke set før Alarions livstid, selvom Tegnenes Magi var velkendt. Stor Kongens geni lå i hurtigt at indse dets værdi og gøre det til en vigtig del af sin regering. Alle hans sejre og alle hans succesfulde kampagner var ikke fordi han havde større hære, eller bedre spioner, men simpelthen fordi han kunne tranportere beskeder på tværs af sit domæne på et øjeblik. Skabelsen af Translokations-tegnet forblev en hemmelighed i denne regering i hele dens eksistens.

Da Alarion blev kronet som Stor Konge, havde han kun erobret Eire. I de 12 år han regerede med denne titel erobrede han også Bendar fastlandet og Over Lado. Han døde derfor i år 12 og blev kronet i år 0 efter den Imperiale Kalender.

Efter Stor Kongens død overtog hans ældste datter, Sarie Lendis, tronen og under hende erobrede Imperiet Lado og Under Lado. Desuden grundlagde hun de første 4 af Imperiets Magisterier. Magisteriet for Administration, Magisteriet for Stabilitet, Magisteriet for Moral og Magisteriet for Magi. Med den nye organisering i Imperiets regering og religion begyndte en tendens fra Lendis slægtens side, der fortsatte helt indtil deres endeligt. De forsøgte altid at gøre Imperiet mere og mere centraliseret, at tage magten fra adelen og lægge den hos Herskeren, en titel der stammede tilbage fra nogle af Oldtidens myter og som Lendis slægten tog på sig.

Ved Saries død overtog hendes nevø, Ferion Lendis, tronen, derefter overtog hans søn Alarion d. 2. Dernæst overtog Ferions andet barn, Nata, tronen. Det var dog først under Natas datter Sarie d. 2., at hele Amos blev forenet, da hun erobrede Kvorf. Efter denne begivenhed var de eneste umiddelbare erobringer der stadig kunne gøres De Sydlige og Nordlige Øer, men, selvom de prøvede, var det næsten umuligt at få øboerne underlagt Imperiet.

Efter Naton, fortsatte rækken af Herskere ubrudt indtil Oprøret, hvor de tilbageværende medlemmer af Lendis slægten alle blev slået ihjel. Oprøret skete i år 267, da adelen endeligt, under Herskerinde Alara Lendis II, blev for hårdt pressede af de stramninger der blev lagt på dem. De adelige i Helmark, Kvorf, Ulado og Norden dannede en alliance og gik fra hver deres område ind i Hjertelandende og Bendar. Efter en kort og blodig konflikt hvor største delen af Lendis slægten blev slået ihjel i kampene, erobrede oprørene Lendisborg og henrettede her resten af Lendis slægten for at de ikke skulle hævne sig på de oprørende parter senere.

Denne krig, Oprøret, blev markeringen på slutningen af det vi kalder for Imperiets Tidsalder.

### Den Nye Alder

Denne tidsalder, som vi befinder os i lige nu er ikke en der endnu har fået sit navn. Imperiet står stadig, men uden sin Hersker. I stedet har de ny erklærede fyrster, skabt et råd, kaldet Det Imperiale Rigsting, også bare kaldet Rådet eller Tinget i daglig tale. Rådet består af Amos' fyrster og har overtaget pladsen som Imperiets lovmæssige Hersker. Det var dog ikke en let process at få sat Rådet sammen. Efter Oprøret herskede der et halvt årti med krig og kaos, der endte med et møde på Lendisborg hvor Rådet blev grundlagt.

De vidste alle at de havde behov for Magisterierne ligesom Lendis slægten havde brug for administratorene for at holde imperiet kørende. Til sidst mødtes de alle, og, rådført af Magistraterne, fik de nedfældet et lovdokument der gav Rådet magten over Imperiet, men hver enkelt fyrste havde en meget høj grad ad autonomitet over deres eget land. Magisterierne fortsatte med at løse deres individuelle opgaver kun underlagt Rådet og Fyrsterne kunne leve i fred i deres egne lande og konkurrere om magten som de vil.

Imperiet eksistere stadig i dag, men som en underlig mutation af sig selv. Dens dele fortsætter, men det der bandt det sammen er der ikke længere, nu er det blot delenes afhængighed af hinanden der fortsætter det der er. Hvor længe det kan fortsætte er svært at sige.