Dvärgar

9.2 DVÄRGAR

Dvärgarna är ättlingar till De sju fäderna, de ursprungliga
härskare som Valan Aule skapade av jorden. Aule är Valars
smed, bergens skapare och hantverkets mästare. Dvär-
garna kallar honom Mahal (Kh. ”Skaparen”).

De var de första intelligenta varelserna som skapades,
men Fru befallde sin tjänare Aule att vänta med att upp-
väcka dem tills alverna var skapade. Sedan de hade väckts
grundade De sju kungarna var sin klan. Klanerna grundade

24

sig på deras ättelinjer och var skilda åt. Trots att De sju
klanerna har spritts över Midgård sedan dess har de hållit
samman och skapat rykte om sig att vara bistra, praktiska
lagda och obrottsligt lojala. De flesta dvärgar föredrar att bo
bland bergens klippor och djupa grottor. Dvärgarna minns
nämligen sitt ursprung och arv bättre än kanske någon
annan ras.

Kroppsbyggnad: Kort, kompakt, stark, med extremt
starka armar och ben.

Hår- och hudfärg: Svart, rött eller mörkbrunt hår. Från
ljus till rödblommig hy.

Tålighet: Extrem. De kan bära tunga bördor långa
sträckor utan att vila.

Längd: 120-150 cm.

Livslängd: 200-400 år

Motståndskraft: Motstånd mot eld och is: +30 i bonus
mot köld- och värmeantfall.

Speciella förmågor: Dvärgar ser bra i kompakt mörker.
I svagt ljus kan de se perfekt upp till 150 meter, och någor-
lunda upp till 300 meter. De kan se upp till 30 meter i totalt
mörker, som inte är förorsakat av magi.

Dräktskick: De har skägg, ibland flätat. Långt hår. Grov
klädedräkt med färggranna kåpor med huva.

Svagheter och fruktan: Rädsla för öppet vatten och
Valan Ulmo, vattnens herre. De simmar vanligtvis inte (—50
vid simmanövrar).

Levnadssätt: Dvärgar är utmärkta bergsmän och hant-
verkare, och oöverträffade stenhuggare. De lever i tätt sam-
manslutna grupper, gärna i underjordiska städer uthuggna
ur klippiga kullar eller berg.

Äktenskapsmönster: Monogamt. Bara en tredjedel av
dvärgarna är kvinnor. De räknar sitt arv på fädernet.

Religion: Dvärgarna tror att varje ätt har en gemensam
ande som genomsyrar dem och håller dem samman. De
vördar sina förfäder över allt, men högst håller de Aule,
deras skapare. De tror att varje kung bär en bit av sina
föregångare inom sig. Durins folk, de dvärgar som bor i
Moria och i Vilda Landets berg, tror att alla kungar är samma
dvärg — Durin Dödlöse.

Uppträdande: Förnuftigt, tyst, misstänksamt, strids-
lystet, inåtvänt och ofta mycket girigt. De är vildsinta krigare
som slåss hänsynslöst och aldrig flyr. En dvärg behandlar
andra dvärgar som sina bröder och icke-dvärgar som lägre
varelser, som på ett eller annat sätt är suspekta. Blodet flyter
tjockt i deras ådror och släktbanden är starka. De sluter avtal
med stor försiktighet, men har de väl slutit dem håller de
dem till varje pris. Som det gamla talesättet säger: ”ingen
vän har någonsin hjälpt en dvärg och ingen ovän förorättat
honom utan att få mångfallt igen.”

Språk: När de är bland främlingar, eller ute i vildmarken,
talar dvärgarna väströna (nivå 3), eller något alvspråk (nivå
3). Med varandra talar dvärgarna khuzdul (nivå 5), ett hem-
ligt språk som praktiskt taget ingen utom de själva förstår.

Fördomar: Orcher, ulvar och drakar är dvärgarnas
svurna fiender. De avskyr dem mer än någon annan ras,
�

även om de också är extremt misstänksamma mot trollkar-
lar och alver. De har lidit mycket på grund av magi. Ingen
dvärg kan någonsin glömma Saurons svekfulla ord, när han
förslavade flera av deras mäktiga kungar.

Yrkesbegränsningar: Dvärgar kan inte bli trollkarlar el-
ler barder. De känner till besvärjelser, men de fnyser åt
alvernas och besvärjarnas magi. De föredrar att binda ma-
gin i föremål som de skapar. Det finns inge traditionella
trollkarlar eller barder bland dvärgarna. I stället har de alke-
mister och ingenjörer.

Bakgrundspoäng: De får fyra bakgrundspoäng.