Jan Korvín

### Spojenci

knihovník Ctibor, Cvalimír Štístko, Leslav Bečvář, svůdník Albert, drancířka Aughi, půlelf Jyyku, čarodějka Sibylla, stařešina Gordlak, trpaslík Baindil, Illean Černovid, Galwin Ohňovous, rektor Balthus, Mladý Kolda, stařešina Alathea, Jolana Býkovská, Mrzen z Býkova, šeroblatští

### Nepřátelé

Gul'thar Vyvolávač, Renegát Gojko, Mistr Fergus

### Předměty

medailon univerzity (rituální předmět), matčin snubní prsten (schránka esence větru), kvalitní dlouhý meč po otci, dýka, koldavský plášť, deník, klíče od ubikace a truhly, Sorenův amulet, mapa marigradských stok

### Organizace

Sedmihrad (mistr), Marigradská univerzita (velitel bitevních mágů, dříve bitevní mág a student)

## Statistiky

###  Základní povolání

Bojovník 3, Lovec 1, Kejklíř 1, Mastičkář 1, Zaříkávač 5

### Zvláštní schopnosti

Styky, Rodová zbraň, Jménem krále (rasová), Skald, Cit pro meč, Gladiátor, Skvělý taktik (bojovník), Lovčí (lovec), Špeh (kejklíř), Čtení v duši (mastičkář), Knihomol, Divoký talent, Povolávač, Dar tvoření, Bystrost, Modlitby a uřknutí (zaříkávač), Magický štít, Síla vichřice, Dračí dech, Věčný žár, Vládce větru (čaroděj), Mudrc (alchymista), Paměť kamene (druid), Neviditelný loutkař, Odhodlaná mysl, Přeludy, Požírač duší (mág), Síla přírody, Vysátí, Živelní pohroma, Pán nebes (větromág)

## Status

### Status

Živý

> *"Nenechám školu, aby stála v cestě mému vzdělání!"*
>
>

## Popis

V podstatě se dá říci, že Janek pochází ze Záhoří. Vychoval ho jeho strýček Vojen, který slouží jako kastelán hradu Býkova. Jeho matka prý zemřela nedlouho po porodu a otec byl voják. Janek zde žil do svých patnácti let a prodělal tak i základy vojenského výcviku (Bojovník 1, Skald). Nikterak v tom však nevynikal a měl obecně problémy bezmyšlenkovitě poslouchat rozkazy. Daleko raději trávil svůj čas s očima v knihách a hlavou v oblacích.

Strýček seznal, že se pro vojenskou kariéru příliš nehodí a tak se nakonec nechal přesvědčit, aby ho poslal na studia do Marigradu, což není nikterak levná záležitost. Janek se ve velkoměstě rychle zorientoval (Styky + Kejklíř 1, Špeh), ale na univerzitě to bylo horší. Ostatní studenti byli většinou synové šlechticů či bohatých měšťanů a tak to tam kastelánův synovec prostého původu z nejzapadlejší okoliny knížectví neměl nikterak snadné. Posmívali se mu i za jeho prosté jméno a tak si k němu alespoň přidal přízvisko podle domu, ve kterém byl v Marigradu ubytován (U Červeného mlýna). Zpočátku to vzbudilo spíše posměch, ale nakonec si všichni zvykli. V univerzitní knihovně byl ale jako doma a dodnes tam tráví většinu svého volného času. Zajímá se o všechno. Jednou sáhne po spise o astronomii, pak zase o politice a jindy zase po hrdinských legendách z dávných časů.

Nakonec byl přeřazen do sekce tajemných nauk (Zaříkávač 1, Knihomol), kde oproti ostatním sekcím studuje méně studentů, protože to vyžaduje jisté vrozené vlohy pro magii. Menší kolektiv Jankovi vyhovoval a protože byl nadaným a vytrvalým studentem, ostatní ho brzy přijali. Problémy s disciplínou měl ale i zde a když mu jako studentovi odepřeli přístup do zakázané sekce univerzitní knihovny, rozčíleně prohlásil, že nenechá školu stát v cestě jeho vzdělání. Tak se dal dohromady s Cvalimírem Štístkem, povedeným synkem jednoho bohatého marigradského kupce z národa půlčíků. Cvalda mu tajně pomohl dostat se k mnoha zakázaným svitkům, ale taky se ukázalo, že je tak trochu kleptoman, takže problémy nikdy nenechával daleko za sebou. Nakonec uzavřeli dohodu. Cvalda bude Jankovi pomáhat shánět ne úplně legální spisy a Janek mu za to bude krýt záda.

## Povaha

Janek je bystrý, zvídavý a entuziastický student, který se zajímá v podstatě o všechno. Miluje knihy, svitky a staré spisy a to dokonce i jejich charakteristickou vůni. Proto se jeho nejoblíbenějším místem na světě stala rozsáhlá knihovna Marigradské univerzity, kde se velmi rychle spřátelil s místním knihovníkem, starým Ctiborem. Když do ní před lety vstoupil poprvé, okamžitě cítil, že je doma. Dokonce i na cesty si s sebou vždy bere alespoň jeden svazek (mimo svůj šiframi prosáklý deník, který si poctivě vede), jehož četbou vyplňuje volné chvíle. A vždy, když přijde na nějaké místo, kde je knihovna, má tendenci tam co nejrychleji zamířit a prozkoumat, jaké svitky se v ní nacházejí. Není-li přítomna knihovna, snaží se alespoň navštívit a promluvit s místními učenci, mistry, alchymisty a felčary. Pokud nejsou k dispozici ani ti, nepohrdne rozmluvou se zkušeným řemeslníkem, kterému kouká pod ruce. Když se pak učí něco nového, a to zejména různé dovednosti, pak se snaží často cvičit, zdokonalovat se v nich a následně s nimi i experimentovat.

   Při rozhodování je velmi racionální. Snaží se analyzovat všechny možnosti a jejich pravděpodobné výstupy a vybrat z nich tu nejlepší. Navzdory tomu mohou jeho rozhodnutí nezasvěcenému pozorovateli mnohdy připadat iracionální, protože jen málokdo sdílí jeho hodnotový žebříček, kde jsou na prvních příčkách jednoznačně vzdělání, znalosti a poznávání světa. Na pozorovatele může též při rozhodování působit váhavě a rozpačitě, což je způsobeno tím, že důkladná analýza možností mnohdy zabere poměrně hodně času. Pro poznání se může odvážně pouštět i do riskantních akcí (povahový rys Hlad po vědění\*), z čehož mohou ostatní snadno nabýt dojmu, že nemá všech pět pohromadě.

Má úctu k autoritám, a to zejména těm akademickým. Tedy alespoň dokud se mu nesnaží něco zakázat. Zejména zákazy omezující jeho studium ho vyloženě frustrují. Je přiměřeně komunikativní a když mluví, pak výhradně spisovně, jak se dle jeho názoru na akademika patří. Jeho komunikačním nešvarem je, že má podvědomou tendenci používat komplexní věty a cizí slova, takže se může snadno stát, že mu lidé nerozumí, anebo na ně působí arogantně. Jeho zvídavost často vede k tomu, že z čirého zájmu pokládá mnohdy podivné, skoro až dětinské otázky, které se zejména mimo akademickou půdu jen málokdy setkají s pochopením. Je však taktní a rychle vycítí, kdy je lépe změnit směr konverzace, nebo ji zcela ukončit. Obecně je tak považován za příjemného společníka, ač po delší době může kde komu lézt na nervy. Bujarého studentského života si již užil v prvních letech svých studií a tak se mu teď spíše vyhýbá. Volný čas raději tráví v knihovně. Tu a tam se však přinutí do společnosti jít, protože ví, že se od lidí může dozvědět něco zajímavého, nebo si udělat užitečné kontakty.

Z jistého důvodu se bojí tmy a nechce se proto venku zdržovat po setmění. Rozhodně ne sám. Nemá příliš rád havěť a špínu, ale ví, že tato nelibost je spíše iracionální, a tak ji obvykle bez větších potíží přemůže. Co ho však nejvíc frustruje je vědomí, že lidský život je příliš krátký na to, aby se o světě dozvěděl všechno. Nerad proto ztrácí čas, mnohdy je netrpělivý a ve stresu, protože má pocit, že mu čas protéká mezi prsty. Na druhou stranu vydrží hodiny fascinovaně debatovat a vyprávět o tom, co ho zrovna zajímá.

Přestože byl v mládí horlivým čtenářem hrdinských eposů, dobrodružných legend i válečných zpráv všeho druhu, životní zkušenost ho postupně vedla k všeobecné nechuti k násilí. Nejdřív jej poněkud povýšenecky vnímal jako zoufalý nástroj nevzdělanců neschopných dialogu a diplomatického jednání, ale nakonec seznal, že je to složitější. Nakonec poznal, že pravá odvaha není v tom, vzít někomu život, ale naopak v tom, ušetřit jej. Čím větší magickou mocí tak oplývá, tím méně ji dává na odiv. Jednak z obezřetnosti, aby potenciální nepřítel předem nevěděl, čeho je schopen a jednak proto, že z ní sám má strach.

## Cíle

Janek prahne po vědění a jeho cílem tak vždy bylo nabýt co nejširší a nejhlubší znalosti o světě. Po příchodu do rozsáhlé univerzitní knihovny si rychle spočítal (doslova), že k dosažení tohoto cíle mu jeden život stačit nebude a tak se začal řídit moudrými slovy starého univerzitního knihovníka Ctibora: "*Věz něco o všem a všechno o něčem!*" Stále se ale hledá a co bude to, o čem se naučí všechno ještě netuší. Také chce získat mistrovský titul a pozici na univerzitě.

Po studiu prvního cyklu, za což byl odměněn akademickým titulem *Baccalaureus*, bohužel nenašel profesora, který by ho vedl v cyklu druhém (vedoucímu k touženému titulu *Magister*). Jedinou možností, jak zůstat na univerzitě (doma, jak tomu Janek říká), byla aspirantura na univerzitního bitevního mága, což bylo možné jen díky základnímu vojenskému výcviku, který v mládí musel na Býkově absolvovat. Janek přesto doufá, že se osvědčí, časem se ho nějaký profesor ujme a titul *Magister* tak nakonec získá.

Mistrovský titul Janek nakonec získal za klíčovou roli, kterou sehrál během událostí Falešné apokalypsy. Jakožto jediný přeživší bitevní mág byl také pověřen jejich obnovou a stal se tak jejich velitelem. Kromě toho mu král udělil pozici Mistra v nově vzniklé radě obnoveného Sedmihradu. Za svůj akademický úkol pak kvůli svému příteli Illeanovi přijal nalezení léku na vampirismus.

## Role v družině

Janek má bystrou mysl a dostalo se mu i formálního vzdělání, takže umí číst a psát, zná jazyky, historii, pověsti, místopis, magii a náboženství (Zaříkávač 5). Jeho výcvik na bitevního mága z něj navíc činí opravdu nebezpečného soupeře (Čaroděj 5). Díky základnímu vojenskému výcviku v Býkově a následném studiu válečné historie má také jisté znalosti bojové taktiky (Bojovník 3) a díky rokům stráveným v Marigradu se obstojně orientuje v městském prostředí (Kejklíř 1).

(primární role = mozek družiny, tj. znalosti, odhadování, taktika apod.; sekundární role = boj)

## Update

Z jistého důvodu pro Janka není bezpečné, aby se delší dobu zdržoval v Marigradu, a proto si vybral takové téma bakalářské práce, které zahrnuje hodně práce v terénu. Cestuje proto krajem a pátrá po legendách a zkazcích o nadpřirozených jevech a zjevech Marigradské okoliny. Dosud shromáždil materiály o přízraku, hejkalech a obřích pavoucích ze Starého hvozdu, o bledé paní z vesnice Hlásnice ležící na pomezí Marigradské a Prvoslavské okoliny a o wyverně, která sužovala jednu další vesnici poblíž (Zaříkávač 2, Povolávač). Také má poznámky o šamanistické magii jednoho lesního elfa z knížecího lesa, ale ty na základě domluvy s Leslavem, že danou příhodu udrží v tajnosti, spíše nepoužije. Při vší té terénní práci Janek nutně pochytil i nějaké ty zkušenosti ohledně života v divočině a samozřejmě o tom v rámci přípravy přečetl i pár knih (Lovec 1, Lovčí). Kdykoliv se však Janek vyskytne v Marigradu, snaží se navštěvovat nejrůznější přednášky a semináře (Mastičkář 1, Čtení v duši), jde si od sepisování závěrečné práce odpočinout do místní knihovny, anebo se věnuje všemožným magickým cvičením, neboť právě cvičení dělá mistra (Zaříkávač 3, Divoký talent). Tuhle také s Leslavem pomohli marigradskému alchymistovi Tvořivojovi, který za to Jankovi ukázal nějaký ten fígl nebo dva ohledně spotřebovávání ne úplně nejkvalitnějších surovin k jednoduchým magickým úkonům (Zaříkávač 4, Dar tvoření).

Janek nakonec první cyklus studia úspěšně dokončil a získal tak titul *Baccalaureus* (Zaříkávač 5, Bystrost). Jeho strýc Vojen si sice přál, aby se vrátil na Býkov a radil vladykovi ve věcech nadpřirozených, on sám se ale cítil doma na Marigradské univerzitě a neuměl si představit, že by ji opustil. K jeho smůle však byly všechny akademické pozice asistentů rychle zabrány absolventy z lepších rodin, jejichž rodiče byli významnými sponzory univerzity. Bez takové pozice nemohl pomýšlet na studium druhého cyklu a tím pádem ani na mistrovský titul. Jeho jedinou šancí, jak zůstat na univerzitě se tak stala aspirantura na bitevního mága. Základním vojenským výcvikem sice kdysi prošel, ale aby měl šanci projít i tvrdým selekčním procesem, na jehož konci stála tak elitní skupina, jakou bitevní mágové Marigradské univerzity beze sporu jsou, musel výrazně zesílit a zdokonalit své, řekněme, průměrné šermířské schopnosti. Do tohoto úkolu se však pustil se stejnou vervou, jako do čehokoliv jiného. Mistr Fergus, tvrdý velitel bitevních mágů, ho však měl za zbytečného knihomola a šel mu po krku. Proto Janka v očekávání neúspěchu, kterým by ospravedlnil jeho propuštění, poslal už na několik misí. K překvapení všech (většinou i Janka samotného) se zatím vždy nejenže vrátil s pořízenou, ale mnohému se i přiučil (např. Čaroděj 1, Síla vichřice; Alchymista 1, Mudrc; Druid 1, Paměť kamene; Mág 1, Neviditelný loutkař).

V roce 885 c.k. byl aspirant Janek vybrán Mistrem Fergusem jako doprovod na služební cestě profesora Galwina Modroplášťě do divokých krajů Koldavy, která byla sužována jistými záhadnými jevy (viz Lovec a jeho kořist). Protože se Janek na svých cestách poučil, že je dobře když mu kryje záda někdo, na koho se může spolehnout, dal dohromady starou partu - Alberta, Leslava a Aughi. Na Ascalonu pak na Galwinovu žádost přibrali ještě Jyykua, čerstvého člena Vědmáckého cechu. V Koldavě zjistili, že za tamními problémy nestojí nikdo jiný, než hlubokým šílenstvím stižený ztracený dragounský hrdina Mocný Wulfric. Jyyku poznal, že jeho duše je v zajetí démonů, stejně jako duše jeho domnělého otce Magnuse. Proto vyrazili na Býkov za Jankovým strýcem Vojenem, který po Volradově smrti snad jako jediný mohl vědět, kde hledat hrobku legendárního barbara Boraxe, v níž snad bude jeho runový meč Drangheim, s jehož mocí prý bylo možné démony porazit (viz Domov sladký domov). Tam se pod jménem Mocná sedma stali šampióny býkovského turnaje, vyšetřili kastelánovo falešné obvinění z velezrady a zjistili od něj lokaci hrobky. Vojen dal také Jankovi otcův meč (který nosí na zádech, aby mu méně překážel). Krom matčina safírového snubního prstenu, do kterého Janek vložil esenci Magie větru (Čaroděj 5, Vládce větru), to tak byla jediná věc, kterou kdy Janek po rodičích měl. Přesto o nich strýc ani teď mluvit nechtěl. Nemohl, protože by tím porušil slib, jak nyní prozradil. Jejich cesta vedla dál do hor Radgastu, kde měla Boraxova hrobka ležet. Cestou spojili síly s Gordlakem Skálolamem a Illeanem Černovidem (viz Smrtelný hřích obžerství). Nakonec z Boraxovi hrobky získali nejen jeho meč Drangheim, ale i mnoho pokladů a dokonce s nimi odešel i sám Borax, který tu proměněn v kamennou sochu po staletí strážil svůj mocný artefakt (viz Legenda o Kamenném býku). V Marigradu se pak zapletli do městských intrik, v důsledku čehož de facto rozbili místní zločinecké podsvětí (viz Do podsvětí). Jakožto bitevní mág a člen Mocné sedmy byl Janek samozřejmě zapleten i do událostí kolem démonické invaze z roku 885 c.k. (viz Stín a plamen). Mistrovský titul Janek nakonec získal za klíčovou roli, kterou sehrál během událostí Falešné apokalypsy. Jakožto jediný přeživší bitevní mág byl také pověřen jejich obnovou a stal se tak jejich velitelem. Kromě toho mu král udělil pozici Mistra v nově vzniklé radě obnoveného Sedmihradu.

**Janus Corvinus** je autorem několika akademických esejí s velmi rozličnou tématikou. Oproti jiným akademikům má velikou výhodu v tom, že své poznatky navzdory nebezpečí obvykle sám shromažďuje přímo v terénu, v čemž mu samozřejmě velmi pomáhá jeho zevrubný fyzický tréning elitního bitevního mága Marigradské univerzity. Jednou z jeho nejznámějších je etnologická esej *O původu horských kmenů radgastských*, v níž na základě přímého studia radgastských barbarů podává důkazy o tom, že jsou potomky nejen germánských kmenů, které údolím řeky Mary ve 4. století c.k. táhly na západ, jak se učenci domnívali, ale i předků kočovných avarských kmenů, které dodnes sužují východní království. Známý je i jeho akademický historický spis *Legenda o Kamenném býku* rozplétající legendu dávného hrdiny barbara Boraxe, zakladatele rodu pánů z Býkova. Dále napsal historické eposy *Válka nesmrtelných*, který popisoval válku mezi vznešenými elfy a upíry Anfůru, Falešná apokalypsa, který popisoval kataklyzmatické události roku 885 c.k., a sbírku povídek *Pozoruhodná dobrodružství* *Mocné sedmy*. Ty sklidili úspěch nejen v akademických kruzích, ale zejména pak mezi sečtělým měšťanstvem velimarským.

\***Hlad po vědění**

*"Drahý kolego, levá ruka je pouze malou obětí za možnost prozkoumat zblízka zcela nový druh baziliška!"*

Uplatní se kdykoli postava upřednostní zvídavost a touhu dozvědět se něco nového před vlastním bezpečím, nebo jim dá přednost před typickým chováním obyčejného člověka.