Guillaume Tessier

##### Vzhled a povaha

Pohlednější muž s lehce opálenou tváří - ne však až jižanského typu - a s hustými, kudrnatými vlasy, rovněž spíše světlejšími, a s výraznýma tmavýma očima. Spíše drobnější a menší postavy, se vždy přítomnou loutnou na zádech a v šatech naznačujících, že se nejedná zrovna o boháče, ale ani o úplného chudáka.

Povahou byl Guillaume velmi přátelský a výřečný, což zejména na služebnictvo ženského pohlaví dost působilo. O lásce vykládal často a zdálo se, že jeho trubadúrská duše je vskutku duší romantika. Dokázal také mluvit dlouze a zároveň bez toho, aby si vzpomněl na to hlavní, co byl poslán vyřídit či zařídit. Bez obav se chápal nových příležitostí a sám se k lecčemu přizval, aniž by čekal na svolení. Obvykle člověk poznal, kde se zrovna nachází dle zvuku jeho neutichající loutny, ale bylo-li třeba, dokázal Guillaume být i velmi tichý a nenápadný. A občas měl sklon pozorovat lidi, aniž by o něm věděli. Zda šlo o pouhou neutichající zvědavost, nebo nějaké více skryté zájmy, těžko říct.

##### Rodinné zázemí

Guillaume pocházel z drobné bretonské šlechty. Když se narodil, byla Bretaň ještě svobodnou zemí, o rok později však již byla podepsána smlouva o jejím začlenění do Francie zohledňující nějaká lokální privilegia - a když bylo Guillaumovi šestnáct a na francouzský trůn nastoupil Henri II, Bretaň byla již plně začleněnou provincií francouzského království.

Podle všeho byl jediným dítětem svých rodičů, což by leccos vysvětlovalo.

##### Zájmy a koníčky

Neb se Guillaume živil především svou loutnou a svým umem, mezi jeho zájmy patřila hudba, literatura, zpěv a skládání básní, a to na všechna možná i nemožná témata - byť otec Alfonso se Ampuero mu nakázal se raději nevěnovat teologickým tématům, z obav o své nervy. Obecně byl Guillaume dost zvědavý... a mezi jeho zájmy bylo nutno počítat i ženy.

Nějaké ty šlechtické dovednosti - jako jízdu na koni - také ovládal, jeho zacházení se zbraní však nebylo dostatečně posouzeno, neb v ruce svíral většinou hlavně tu loutnu, svůj nejcenější majetek.

### Biografie

#### Raný život ve Francii

Guillaume se narodil v Bretani a byl vychováván zejména svými rodiči, formálního vzdělání - minimálně na univerzitě - se mu tedy nedostalo. Coby hudebník a básník se pak do svých pětadvaceti let toulal celou Francií, včetně Paříže, kterou ovšem opět opustil poté, co zjistil, že je tam až moc velká konkurence. Dále než do Francie se za tu dobu nepodíval.

#### Cesta ke dvoru

V březnu roku 1556 zavítal Guillaume na bretonský zámek Chateuabriant, ostensivně se záměrem zabavit místní paní, Anne Stewart. Neb ta ale byla zrovna mimo panství, musel se spokojit s mladými dívkami Magdalen Fleming, Margaret Fleming, Maud Seton, Muriel Beaton a Inge Kempenich von Eltz. Ty ho, především pak Maud a Muriel, přivítaly ovšem dost s radostí. Navíc se mu poštěstilo a na zámku byla zrovna na návštěvě mladá skotská královna Marie Stuartovna, kterou Guillaumovy básně a hra rovněž potěšily. Guillaume zase našel leckjaké potěšení s hradním služebnictvem. Jen mladý jezuita pověřený dozorem nad dívkami, otec Alfonso de Ampuero, sledoval Guillama ostřížím zrakem a s jistou nechutí. Což bylo možná dobře, nicméně ani otec Alfonso netušil, že Guillaume měl také literární zájmy, které zajímaly i inkvizici.

Když se dívky vydaly posléze zpět na královský zámek Amboise, Guillame se k nim poměrně samozřejmě přifařil, s odhodláním nabízet své umění dále - a patrně se s nimi dostat i na královský dvůr. V Amboise se navíc prokázal jako velmi liberální muž, když svolil k tomu, aby si na něm Maud trénovala malování aktů - a ani toho nezneužil. Poté co se dívky s otcem Alfonsem vydali pak za královnou k francouzskému dvoru, neodbytný Guillaume je opět doprovázel a při zastávce v Orléans se s radostí zúčastnil půlnočního vloupání do univerzitní knihovny pod taktovkou Johanna Weyera. Následně se mu, stejně jako otci Alfonsovi, ovšem dívky v Orléansu trochu ztratily, jak měly ve zvyku.