Mega Man 3

**Mega Man 3** tuo helpotusta Mega Man -vieroitusoireille tarjoamalla lisää NES-konsolin priimasarjaa. Kakkonen oli jymymenestys, joten kolmosen on annettava paljon, jotta se voi ylittää edeltäjänsä. Kolmonen taistelee melko monesti kakkosen rinnalla paikastaan sarjan huipulla. Itse kuuluin samaan kastiin, mutta myöhemmin useat eri asiat ovat alkaneet rustlailla jimmejäni.

## Kadonnut veli

Vaikka pelistä itsestään ei saa juonen osalta juuri mitään selvää, tässä tiivistelmä: Hyväuskoinen Dr. Light lyö hynttyyt yhteen Dr. Wilyn kanssa, jotta he voisivat rakentaa rauhaa ylläpitävän robotti Gamman. Tämä Gamma on varustettu muun muassa kerralla tappavista nyrkkiraudoista sekä monen sorttisista ammuksista. Tämä pelotteen symboli on juuri valmistumassa, mutta sen voimanlähteeksi kaivetut kahdeksan kristallia päätyvät kahdeksan robottimasterin kynsiin. Ei auta kuin lähettää Mega Man tuhoamaan ne uuden Rush nimisen robottikoiran kanssa, joka korvaa kakkosen esineet.

Matkalla Break Man niminen robotti taistelee loikkien Mega Mania vastaan, ja pariin otteeseen jostain syystä auttaa. Myöhemmin paljastuu, että kyseessä onkin naamioitunut Proto Man, joka on Mega Manin isoveli. Kun Gamma lopulta valmistuu, yllätys yllätys Wily istahtaa puikkoihin ja hänen hullulle maailmanvalloitusjuonellensa on jälleen näytettävä missä pönttö seisoo. Tällä kertaa Megsu ei päästä Wilyä karkuun tämän jäädessä loppuhuipennukseksi romun alle, mutta Wily selviää tästäkin sisukkuudellaan.

## Panokset kovenee

Mega Man on oppinut yhden merkittävän kyvyn kuluneen vuoden aikana. Hän osaa liukua lyhyen matkaa eteenpäin, joka on hyödyllinen esimerkiksi väistelyssä. Monet viholliset ovat nopeampia kuin edeltäjissä, joten liuku on lähes välttämättömyys vahingolta välttymiselle. Se on nopea ja pienentää Mega Manin hitboxia. Toki kenttäsuunnittelu itsessään sisältää pari ahdasta paikkaa, josta pääsee vain liukumalla, mutta suurin hyöty tulee hyökkäysten väistelystä.

Kentät ja pomotaistelut ovat jälleen varsin erinomaisia, kenties jopa enemmän balanssissa kuin kakkonen. Ne ovat vähän haasteellisempia, koska monet viholliset vaativat oman tapansa käsitellä heitä. Sudenkorennot pysähtyvät Mega Manin taakse ja lentävät kohtisuoraan päin, sammakot ovat liian matalia tullakseen ammutuiksi paitsi hypätessä jne. Kenttäsuunnittelu vaatii entistä enemmän vihollisten huomioon ottamista ja sisältää paljon enemmän väisteltävää.

Haasteeseen saa jotain helpotusta spesiaaliaseilla, mutta valitettavasti ne eivät ole kakkosen veroisia. Top Manin ase on ehkä kuuluisin surkeudestaan, vaatien viholliskontaktia toimiakseen ja lähes satavarmasti aiheuttaa Mega Manille itselleen osumaa. Hard Manin nyrkki on hidas, Gemini Manin ase kimpoilee ja saa pelin hidastelemaan, mutta onneksi myrskyn silmässä piilee Shadow Manin ase, joka lähentelee Metal Manin kahdeksan suuntaan ammuttavaa sirkkeliä.

## Sama uudestaan

Kahdeksan robottimestarin jälkeen ei suinkaan kohdata Wilyä, vaan kahdeksan yllärirobottia, jotka asuttavat neljää aikaisemmin päihitettyä kenttää. Tästä alkaa selkeä alamäki koko pelille. Pelaaja pakotetaan ensinnäkin pelaamaan neljä pelin kenttää uudelleen hiukan haasteellisempina, jonka lisäksi on tuhottava niiden aikana kakkosen robottimestareiden sieluja kantavat kostorobot. Heidän hyökkäyksensä tekevät törkeästi lämää ja he itse ovat niin kookkaita, ettei yli ole turvallista väistöhypätä. On lähes edellytys käyttää heidän heikkouksia, mutta osa aseista ovat niin surkeita, että pärjää paremmin ilman.

Kaikista haasteellisemmista kenttäversioista legendaarisen kamala on Needle Manin kenttä. Se sisältää pitkän rotkon, joka on ylitettävä Rush Jetillä, joka kuluttaa energiaa. Energiaa ei kuitenkaan ole tarjolla kuin vähän, ja jos ne loppuvat tai pelaaja kuolee vihollislaumaan, on aloitettava rotkon alusta. Kuoltua Rush Jetin energia on silti yhä nollissa, eikä ympärillä pörräävät sudenkorennot pudota lisäenergiaa kuin aniharvoin. On siis helpompaa vain aloittaa kenttä alusta. Kun lopulta aika koittaa hakata Wily, ovat hänen kenttänsä yllättävän lyhyitä ja helppoja. Wily itsessään osaa kyllä pistää vastaan, tosin Rush Jet on niin överihyvä, että sillä voi spämmiä Wilyn rapukoneen rikki hetkessä.

Mega Man 3 on kyllä hyvä peli, mutta jotkut sen haasteista pilaavat elämyksen. Jos kahdeksan pomotaiston jälkeen olisi ollut vaikka kuusi Wily kenttää kuten edeltäjässä, olisin ollut huomattavasti tyytyväisempi. Kahdeksaan ensimmäiseen kenttään asti peli on kuitenkin suurimmalta osin lähes kakkosen veroinen.

## Lisää bittibiisejä

Tässä vaiheessa sarjaa on jo itsestäänselvyys, että musa on rautaisaa ja pelastaa kentän kuin kentän. Needle Man ei ehkä omaan makuun sovi peliin, mutta huono se ei ole. Muilta osin soundtrack on jälleen loistoesimerkki sarjan musalaadusta.