Cleansing Raan

### Mission statement:

At besøge Hvedepræsterne og finde ud af mere om guden der er lænket. Eventuelt løse problemet med landevejsrøverne også

### Logbook

Jeg mødtes med resten af holdet ved porten mod syd. På vejen ned mod hvedepræsterne blev mine ører tævet fulde af snak fra Van Hoenn om øen. Det virkede til at jeg havde undervurderet hvor underlig øen er. Heldigvis har Legionen trænet mig i at være fleksibel og jeg er sikker på at jeg kan håndtere øens mysterier. Dog virker det til at man skal have tungen lige i munden for at bevare sin fornuft.

Da vi kom tættere på deres by, begyndte et hav af hvede at dukke op mod øst. Vi kunne se at der var ild dybere inde på markerne. Muligvis en større lejr eller noget. Van Hoenn havde nævnt noget om gnolls, så det kunne være dem, men vi valgte at rejse videre. Da vi ankom til byen, talte Van Hoenn med præsterne omkring nogle sølvredskaber, samt at der manglede en, og de nævnte at problemerne opstod da nogle lejesoldater dukkede op sydfra.

Vi valgte at besøge disse lejesvende for at høre dem og de kunne redegøre for det manglende sølvredskab. Da vi kom til deres lejr, var mange af dem hårdt såret og de var så stille ved at pakke sammen. De gik under navnet Rødfrakker, som kom fra en by med navn Korval, og deres leder, som gik under navnet Simira, var knap så såret. Vi talte med hende og hun fortalte at de har været angrebet af gnolls og kunne ikke længere holde stand mod dem, så derfor var de på vej væk. Vi spurgte ind til sølvredskabet og hun kunne bekræfte at de har fjernet den da den kunne bruges til at låse et skatkammer op. Dette skatkammer var hvedepræsternes mausoleum. Jeg begyndte at tvivle om de virkelig var lejesvende. At de nok nærmere var en flok banditter der var mere organiseret end de fleste, men jeg kommenterede ikke på det. I stedet for fik vi dem overtalt til at hjælpe os ved at en af deres mænd, John, skulle vise os hen til dette mausoleum hvor det manglende sølvredskab var. Simira ville give os en belønning hvis John kom tilbage i et stykke.

John førte os mod vest hen til hvedepræsternes mausoleum. Vi blev advaret om en vogter som John ikke ville nærme. Vi lagde en plan hvor Van Hoenn, Aluba og jeg skulle distrahere vogteren, mens Vilor skulle snige sig ind for at hente sølvleen. Efter at John fik luret vogteren ud fra indgangen begyndt vi straks at aflede dens opmærksomhed, imens Vilor sneg sig udenom. Vogteren var et stor træ lignende væsen som havde lig hængende på sig og var dækket af de sorte svampe. Vores plan ændrede sig lidt da vi fandt ud af at den fik sin energi fra disse lig og vi kunne stoppe den med at ødelægge ligene. Det viste sig at være meget effektiv og derudover fik jeg sat ild i den så den til sidst brændt op. Jeg bemærkede at sporerne fra svampene blev opslugt af ilden.

Vi begav os ned mod gravkammeret og jeg bemærkede flere lig fra rødfrakkerne, som var dækket af svampene. Vilor havde åbenbart forstyrret dem da der var nogle skyer med sporer. Van Hoenn, John og Aluba sneg sig forbi mens jeg gik op efter ild for at brænde sporerne. Da jeg kom ned i det store kammer så jeg at de var alle sammen travlt med at plyndre stedet. De havde udløst flere sporer, så jeg gik i gang med at brænde det. Vilor gik efter sølvleen og Aluba blev så træt af ligene at han brugte sin magi til at flytte dem. Rødfrakkernes leder lå død ved alteret og Aluba rejste ham fra døden som sin tjener.

På vej ud fra Mausoleum opdagede vi en ny vogter stå ved indgangen. Van Hoenn og jeg fik lokket den over mod ilden, mens de andre kom ud. Vi valgte at forlade stedet og lade vogteren brænde i stykker. Vi gik tilbage mod Hvedepræsterne, hvor vi på vejen valgte at dele os. Aluba og Van Hoenn gik tilbage til Hvedepræsterne med leen, mens jeg tog til Rødfrakkerne med John for at sikre at Simira overholdte sin del af aftalen. Vilor gik med mig. Vi kom hen til lejren og Simira gav mig et skrin som belønning. Vi udvekslede ikke mange ord, men jeg ønskede hende en god tur tilbage til deres hjem.

Vilor og jeg fik indhentet caravanen fra Hvedepræsterner. De var på vej til deres tempel for at returnere sølvleen og stoppe svampene. På vejen dertil blev vi angrebet af nogle udøde væsener med svampe. Kampen i sig selv var simpel, men Aluba mistede kontrol over sin magi og jeg blev ramt i stedet. Dog gik der ikke længe før de sidste svampe væsener var besejret og vi fortsatte mod templet. Templet var dækket helt af sorte svampe og vi gik målrettet ned i kælderen for at stoppe svampene. På vejen derned var der et underligt sted der blev oplyst af en form for guddommelig kraft. Det var åbenbart der at Lailah blev dræbt. Aluba fandt hendes crossbow og tog den i sin taske. Præsterne udførte deres ritual og deres gud begyndte at rense området igen. Vores arbejde var færdig, og vi fik lavet en aftale med præsterne før vi drog tilbage mod Kierch Tynn.