Möte med en djinn

28 augusti, 2015

På kvällen hemkomna från förra äventyret och betungade med döden av
sin kamrat träffar de Kaldor. Kaldor diskuterar särskilt med Killian,
dvärgen. Vad vill egentligen dvärgarna? Väktare till deras rike har
dödat äventyrare, vill de verkligen inget illa? Kilian svarar nej och
att detta uppdrag är strikt diplomatiskt. Det framkommer även en
kommentar om slaveri hos dvärgarna, något som Willow särskilt fastnar
vid. Kaldor har redan svurit någon form av ed till dvärgarna angående
tystnadsplikt.

Kaldor har kommit över ett föremål som
denne vill ta till Iblis, röd alvens mästare, dit äventyrarna var påväg.
 Kaldor ska därefter vidare in i skogen. Vi får träffa Diero en väldigt
vänlig cleric som visar oss vad den super coola boken är för något. Den
supercoola boken gör någon permanent smartare och är värd en mindre
förmögenhet. Kaldor berättar om sina vänner
han äventyrade med. En blev hemskickad och de andra dog, Kaldor vill
inte prata mer om detta då “dålig stämmning”.

Vi kommer tillslut framtill
en ravin som ser otrevlig ut. Vi hör plaskande bakom oss, vi ser
massa slem bakom oss, som vi stötte på tidigare. Vi går längre
ner i ravinen, Kaldor springer emot slemmet. Vi kommer ner i ravinen,
varmt i ravinen, det pyser ut varm gas, det flyter fram lava ur
sprickorna, otroligt varmt, otroligt mörka stenar, mörkare desto
längre ner vi kommer. Vi verkar ändå följa ngn form av stig ner i
ravinen. En öppning i sidan där det bullrar ifrån. Kanske dit vi
ska? Det knakar till, ur onyxväggen kommer en sten man. Stenmannen;
denna är en stengolem, formidabel utmaning, de flesta är väldigt
tåliga, snabba. Vi avlivar den.

Kaldor kommer
tillbaka, det stiger rök i himlen där uppe. Viscril upptäcker att
Kaldors påse var öppen, så troligtvis hade Kaldor slagits med innehållet
 emot slemmet, men ville inte att vi ska se innehållet. Vi går ner i
ravin
öppning, klättrar neråt långt under marken, jobbigt att andas, en
bastu. Vi kommer fram till en stor vägg av guld. Vi slår i en gong
och det låter högt. Väggen börjar bubbla och den smälter ner i
marken. Nya väggar inte svarta med spikar, utan bronsväggar med
superfina grejer. En stor flammande varelse står framför oss.
Djinnen säger hallo. Iblis, smed och en samlare. Djinnen Iblis var
känd som den eldfödde, en smed och uppfinnare, gudakonungen arkotept som
 vi
träffat tidigare. Förådde arkotept, skellettkonungen. Byter saker
och vet vad saker är. Men tester innan för att få byta. Förutom
att han hjälper oss hitta saker, information om särskilda
atrifakter, otroligt bra artifaktkälla. Drakeld från en
röddrake, Admantin metall som är i ugnen. Hon: Axaryanos, 700 år
gammal. Skogen har blivit
varmare från senare tid, inte något som han vet ngt om.

Uppdraget: Han behöver hjälp
med: en gravkammare, en kista på väggarna bronsfärgad, vi är
inuti denna, han bor där, Djinnen kan inte ta sig ut och behöver
händer i världen. Plundra en Iovatras gravkammare, extremt
värdefulla saker i denna, en elemenatr magiker däri. Vi ingår en
pakt med denne över ett städ så om vi förråder honom dödar han
oss. Det är bara iovatras livsverk som Djinnen vill ha, en knuten
hand gjord av lera hanteras varsamt, vi ska lägga den i en särskild
påse.

Vi blir
teleporterade till en liten glänta, kommer fram till gravkammaren.
Struktur fyrkantig, grej öppning, vi går in. Vi letar oss igenom
mörka gångar och hittar igen ngt osynligt först men som visar sig
vara en invisible stalker, ngt man summonar för att vakta grejer,
auroan språk. Vi kommer till ett rum där ögon från väggarna
attackerar. De är spectators, baby mindflayers. De deflektar spell.
De dör och vi hittar en nyckel i en kista. Vi går vidare och stöter
på vind och vatten elemental. Vi seglar dem i deras medaljonger, varav
medaljongerna också är ngn form av nyckel. Iovatras var en elemantatist.