קיבולה

**‎תפריט האתר: אמבר , פרקי הסיפור , דמויות , בני המשפחה , ממשל ומשטר , ההיסטוריה המוכרת , גאוגרפיה ומקומות , כוחות, החיים היקום וכל השאר**

צל הנמנה על ממלכות המעגל הזהוב.

קיבולה או ציבולה (Cibola) היא תוספת חדשה יחסית לממלכות המעגל הזהוב, ותפקידה עדיין מעט קלוש. התגלתה במקור כמקור לתבלינים וזהב, אמבר אפילו לא הייתה מודעת במקור לנוכחותם של הקיבולים. הפלישה המקרית הזו יכלה להסתיים בקלות בשפיכות דמים, אבל קיבולה גילתה איפוק מפתיע (כמה שמכירים אותם אומרים עכשיו לא אופייני), והושג הסדר שליו. לציבולה היו משאבים בשפע, והסיכויים לסחר היו מפתים.

מאז, כניסתה לבירת עם אמבר היא נחשבת כבעל ברית מוצק, אם כי לא ניתן לומר את אותו הדבר לגבי שאר מעגל הזהב. כשנתיב הצללים נפתח לראשונה, הציבולאנים נהרו החוצה כדי לחקור את העולמות החדשים הללו. סוכני סיבולן נמצאו או נחשדו בכל צל הקשור לאמבר, תמיד מחפשים מקומות של כוח ומקורות קסם, לעתים קרובות הורסים או גונבים חפצים תרבותיים יקרי ערך בתהליך. למרות כל מה שהדבר הפך אותם למעט חברים, הם נזהרו מאוד לא להרגיז ישירות את אמבר, וכשעניין הגיע לנקודה שבה אמבר חייבת להתערב, סיבולה תמיד שמחה להראות איזו בעלת ברית טובה, ושוחטת משפחות שלמות. מאלה שאמבר קוראת למשימה, ושולחת את עורם המרופט כאות כבוד.

## היסטוריה

על פי המיתולוגיה של ציבולה, קורותיה מתחילי בנדודיהם בהנהגתו של אדם בשם הויצ'ילפושלי אשר החליט כי הוא אל. נדודים אלה הסתיימו לפני שנים כאשר התיישבו בארץ קולהואקאן, ארצם של הטולטקים שם היה מעמדם נחות, אולי מעמד עבדים. עם השנים עלתה קרנם והם התערו בתרבות המקומית.

זעזוע בלתי צפוי התרחש כאשר קיבלו לידם את בתו של מלך קולהואקאן, לכאורה על מנת להופכה למלכתם. הם פשטו את עורה והקריבו אותה כקרבן. המעשה האכזרי הוביל לגירושם אל אי באגם טשקוקו, אשר השתייך לקיסרות גדולה היריבה לקולהואקן, אסקופוסאלקו שמה. באי זה הם בנו את עירם טנוצ'טיטלאן, אולם נותרו כפופים לקיסרות. כעבור כמה דורות חמדה אסקופוסאלקו את עצמאותם ההולכת ומתפתחת של האצטקים, והגיעה עת העימות החזיתי.

בהנהגתו של הנסיך טלאקאלל, אחי המלך, הצליחו האצטקים לזכות בניצחון מוחץ. הממלכה היריבה נכבשה ורבים בה נטבחו. כמה מערכות נוספות כנגד שבטים יריבים ביססו את המעצמה החדשה. טלאקאלל החליט כי העליונות אשר לה זכה עמו מצדיקה את יצירתה של מהפכה תרבותית, ואת העלאת קרנו של מיתוס לוחמני אכזרי.

ראשית, הוא השמיד את הכתבים הישנים והפיץ סיפור ראשית חדש, על ארץ מוצא אגדית בשם אסטלאן, שם חיה אמו של האל הויצ'ילפושלי. משלחת זקנים שנשלחה לשם חזרה ודיווחה על נסים ונפלאות. הפרט החשוב ביותר שעליו דיווחה היה כי הויצ'ילפושלי יוכל להתאחד עם אימו רק אחרי כיבושה המלא של הארץ.

שנית, הוא ביסס פולחן הקרבת שבויים המוני, שהתבסס על רעיון דתי חדש ולפיו השמש מאבדת דם בכל זריחה במאבקיה להיחלץ מדרקון התהומות (זהו פשר הצבע האדמדם בשמים). כדי שלא תיעלם, יש צורך להחזיר לה דם זה, שיבוא מעורקיהם של הנזבחים. הקרבת אדם הייתה מסורת עתיקה וכבר בעבר הרחוק התקיימו משחקי כדור שהמנוצחים בהם הוקרבו, אך הממדים שאליהם הביא טלאקאלל את קורבן האדם היו חסרי תקדים. בפולחן החדש נזבחו לעיתים 10,000 שבויים ביום אחד. מקדש מפואר מיוחד הוקם לצורכו, והמורא נפל על כל עמי האיזור. מלחמות מיוחדות, "מלחמות הפרחים", נוהלו אך ורק במטרה להשיג שבויים לצורכי הקרבה. ההקרבה הייתה כרוכה בקניבליזם, שכן הלב הוצא מהקורבנות ונאכל על ידי הכהן. לפי אחד ההסברים, שכנראה אינו נתמך בראיות חזקות, פיצה בשר האדם על המחסור בחלבונים בדיאטה של התושבים.

מדי שנה היה נבחר אדם לגלם את דמות האל, והכוהנים היו משרתים אותו בנאמנות. בסוף השנה גם הוא היה מופשט ומוקרב בפירמידות ואל חדש היה נבחר.

על אף הנהגת הפולחן האכזרי, משגשגת הממלכה. מערכות של חינוך, גביית מיסים, מסחר ומשפט מתנהלים היטב.

נקבעה מועצת זקנים שבחרה מלך חדש מקרב האצולה, כל אימת שהדבר נדרש. המלוכה לא תמיד הועברה בירושה.

## גֵאוֹגרַפיָה

סיבולה היא מאות קילומטרים של ג'ונגל עבה, רובו כמעט בלתי עביר. לב האימפריה הסיבולנית נמצא אי שם עמוק בפנים הארץ, בין ההרים, אבל הדרך היחידה אליו היא דרך בודדת מעיר הנמל אנטוקט שעוברת מאות קילומטרים דרך הג'ונגל. מבקרים אינם רצויים בפנים הארץ, וכאשר רוב בני אמבר חושבים על Cibola, הם חושבים על Antukt, עיר החוף של העושר, מוקפת בג'ונגלים.

החוף עצמו ארוך, ויש ביניהם כמה ישובים או מקומות מעניינים. המפורסם שבהם לאמבר הוא האיוולת של גארן, מקום הנחיתה הראשון של המשלחת מאמבר שמצאה את המקום הזה. הוא נטוש בימים אלה, והג'ונגל כבש אותו מחדש, אבל עדיין ניתן להבחין בצורת הבניינים, כמו גם את שריד הרציפים הישנים. קצת צפונית לזה יש חולות שחורים, לגונת מלח המוחזקת על ידי בית דה סורגו מאמבר.

## סַחַר

משאבי טבע בשפע בסיבולה, ובעיקר פירות הג'ונגל. כל דבר שניתן לקצור מצמח ניתן למצוא ב-Cibola, והם מייצאים פירות, תבלינים, גומי ומגוון תרופות, שלא כולם בהכרח חוקיים באמבר. נראה שיש להם גם שפע של מתכות רכות - זהב, כסף ונחושת - והם מצטיינים בעבודתם. ומעל לכל Cibola מצטיינת באריגה. ציבולה הוא גם שוק ידוע לעבדים.

סיבולה קונה הרבה מאוד ברזל, מעובד וגולמי, וגם עצים קשים. למרות שתמיד יש סחר מותרות, נראה שסיבולה הכי מעוניינת להשלים את הפער ביכולות שלהם. זה כולל כוח אדם וידע. לגבי בדים - במיוחד חומר הגלם לאותם בדים - שהציבולנים לא מכירים יכולים להימכר תמורת הון עתק לקונה הנכון.

## מִלחָמָה

חיל הים של Cibola הוא מיוחד בכך שהם עדיין משתמשים בספינת משוטים (Galley). הם מלחים נאותים ולוחמים מעולים בלב בים. בקרב הספינות השחורות שלהם אינן תלויית ברוח, והם ידועים במהירות חתירה על אנושית למרחקים קצרים. בשילוב עם סירות כבדות המיועדות לחבטות, ניגוח של הספינות שלהם יכולות לפצל את רוב הספינות לשניים. זה אומר שספינות Cibolans לעתים רחוקות מוטרדות לאורך שבילי הצללים.

השימוש היצירתי בתרופות אינו מוגבל רק לחיל הים, והחיילים שנראו במעגל הזהב, המוצעים בדרך כלל לשירותה של אמבר, נוטים להיות קנאים עם סמים, נראים למות בקרב או להתרחץ בדם של אויביהם. הם מפריעים מאוד בשדה הקרב גם לחבר וגם לאויב, ולמרות הנכונות העליזה והנלהבת של סיבולה לשלוח כל מספר של חיילים למות תחת דגל אמבר (כך הם מצהירים), יש להניח שהם יענו לדרישת אמבר רק בנסיבות הקשות ביותר.

ההנחה היא שסיבולה מסוגלת מאוד להגן על עצמה במקרה של התקפה, אבל זה מעולם לא נבדק. העובדה הפשוטה שאפילו להגיע לבירה שלהם כרוכה בלחימה על פני כמה מאות קילומטרים של ג'ונגל ואז במעלה רכס הרים מרתיעה מספיק.

## אֲנָשִׁים

למרות כל הדיבורים על דם ועור וכאלה, אנשי צ'יבולה הם די ארציים. דייגים שמצאו את עצמם מועלים לגדולה, אנשי אנטוקט נכנעים לכללי האימפריה באופן המוכר לכל מי שעבד אי פעם בסניף. זהב, קנאים ורוב הסמים המפחידים יותר מגיעים מפנים הארץ, והם לא דואגים יותר מדי בקשר לזה. הסבים שלהם הובאו תחת תחום האימפריה לאחר שהובהר עד כמה האלטרנטיבה תהיה כואבת. יחסית, זה לא הופעה כל כך גרועה.

## קֶסֶם

האימפריה של ציבולה מלאה בקסמים רבים. קסמי דם, שטיחי קיר המעצבים את הגורל, סמים שגונבים חלומות, עכבישים ששותלים ביצים בנפשו של אדם - כל אלה יוחסו לציבולזים בשלב זה או אחר. הקסם שלהם היא סוד מוחזק היטב.

## סגנון

סיבולה היא כל הדמיון הגרוע ביותר של הציוויליזציה האצטקית, בשילוב עם ג'ונגלים שמשתלבים בין אפריקה האפלה ביותר למעמקי האמזונס.

Cibola עצמה משרתת את התפקיד של נבל נמוך במעגל הזהב. לא יוצאים למלחמה בגלוי, הם עדיין צפויים להיות במקומות מעניינים, רודפים אחר האג'נדה שלהם . חישבו עליהם כממלאים תפקיד דומה לזה של הנאצים בשודדי התיבה האבודה, מחפשים את סודות המציאות והצל למטרותיהם המרושעות. עשויות להיות לכך השלכות פוליטיות מדי פעם, אבל הן בדרך כלל יהיו מינימליות, שכן שליטי ציבולה לא מכבדים אף אחד מלבד אמבר, ועבור אמבר הם ישלמו את המחיר המתאים בדם וימשיכו הלאה.

בתוך Cibola, הג'ונגל מספק הזדמנות אינסופית להרפתקה. אורכו של החוף הוא מאות, אולי אלפי קילומטרים, ואמבר הייתה שם שנים לפני שהבינה שהציבולזים היו שם. מקדשים עתיקים, תרבויות אבודות וחיות מעבר לכל סוג של הכרה, כולם מתאימים לסוג הדברים שאתה הולך למצוא בג'ונגלים של סיבולה.

למידע השראתי נוסף ראו: http://cibola.roadtoamber.com/