Одинадцята спецбригада 'Ашаланоре'

## Історія появи

Як і дві інші окремі спецбригади, 'Ашаланоре' повністю укомплектована представниками іншої раси - а саме, ельфами - сін'дорай. Історію появи підрозділу можна відраховувати від першого контакту з новоприбулими у світ таласійцями, який відбувся у 1058 році за загальним літочисленням та мав місце у форті Б'Наар (тепер - неофіційна столиця ельфів). Згідно умов тодішнього договору з Екзархатом, сін'дораї в обмін на право залишитися у покоцаному ними ж форті та стабілізацію мана-горнів ульторійськими техномагами були зобов'язані передати ульторійцям технологію видобутку арканної енергії та принципи створення їх магічних големів (які виявилися дешевшими та не менш сильними за наші аналоги). Однак, як виявилося, двом расам було чому повчитись одне у одного, і після виконання цих умов взаємообмін технологіями та магічними принципами не припинився. Так як ельфи планують повернутись у свій колишній світ задля відвоювання та переміщення вже у світ наш свого трофейного міжпросторового корабля, вони вкрай зацікавлені у створенні власних літальних апаратів а також мобільній тактиці ульторійських штурмових загонів, через що в обмін на принципові схеми деяких винищувачів (щоправда, переведення силової установки на арканну магію вже стане їх проблемою, а не нашою) та відрядження паладинів-інструкторів у Б'Наар, король Кель'Тас запропонував відправити у Екзархат одного зі своїх найближчих радників - головного просторового технолога, магістра Паталеона Рахівника, для ознайомлення з нашими принципами ведення війни та підходом до техномагії загалом. Сам магістр, в свою чергу, висунув пропозицію приєднатись до ульторійської армії на постійній основі, відлучаючись лише у випадку потреби власного народу у його послугах. Разом з самим Паталеоном, присягу Екзархату склали тридцять його послідовників, які виявились непоганими чаклунами, до того ж дещо обізнаними у сін'дорайському напрямі техномагії. Через таку кількість новоявлених бійців, їхнє цілком незвичне для рядових частин спрямування та расову приналежність, було вирішено прийняти їх у якості окремого спецпідрозділу, призначеного для протидії ворожим магам та штурму магічних укріплень (так як Корпус Віндікаріо зараз в основному задіяний для підтримки порядку на окупованих територіях або знищення особливо небезпечних чаротворців).

## Особовий склад та спорядження

Бригада складається з тридцяти сін'дораїв, кожен з яких пройшов підготовку мисливця на магів та володіє необхідним спектром заклять для знешкодження ворожих чаклунів й переривання їх чарів. Окрім цих здібностей, вони в рівній мірі володіють арканною магією та піромантією, а також холодною зброєю, що робить цих ельфів доволі небезпечними супротивниками навіть у ближньому бою. Щоправда, через тимчасову (наші формотворці разом з Кель'Тасом вже працюють над цим) відсутність постійного джерела магічної енергії, користуватися цими силами доводиться обачно, інакше легко зловити енергетичне виснаження.

Крім ельфів, у склад бригади входять і їх головні творіння та помічники - бойові големи. Ці гуманоїдні конструкти на кристалічних арканних батареях доволі міцні та витривалі, а у ближньому бою не гірші за професійного мечника. Вони виконують роль передньої лінії, прикриваючи своїми рядами більш вразливих ельфів, являючи собою непогану середню піхоту. Всього у підрозділі 50 таких големів, декілька з них пройшли експериментальну модернізацію за проектом одного з арк-інженерів та здатні випускати струмені вогню з рук завдяки конвертеру арканної енергії у вогонь, який і є тим самим 'експериментом'. Бойова ефективність ще неперевірена, тому в серію поки не пішло.

Що ж стосується спорядження самих сін'дораїв, то попри високий рівень індивідуальності, воно все ще підпадає під єдину концепцію - кожен ельф має зачаровану мантію з вшитими усередину пластинами легкого сплаву, важкий плащ зі стаціонарним закляттям захисту, та зброю, яка представлена мечами і глефоподібними патерицями у ближньому бою та арканною гвинтівкою 'Лаер-52' у дальньому.

Решта оснащення є глибоко спеціалізованим та видається виключно певним бійцям за наступним принципом:

Штурмовий авангард включає в себе усіх големів та 15 сін'дораїв, кожен з яких має потрійний боєкомплект та по чотири енергетичні гранати, які виводять з ладу будь-які механізми чи завдають значних пошкоджень живій силі ворога.

Щитова батарея складається з п'яти ельфів, які споряджені переносними генераторами магічних щитів, які можуть бути розгорнуті на будь-якій більш-менш рівній поверхні та забезпечать абсолютний захист до моменту вичерпання запасів енергії. Їх задача - оперативно встановити щити та прикрити своїх товаришів, поки ті відновлюють витрачену власну енергію чи перезаряджають зброю, якщо битва затягується.

Взвод техномансерів являє собою гібрид військових інженерів та медиків (так як ельфи все ж є живими, на відміну від нас, то їм час від часу потрібна допомога на полі бою). Теж містить п'ятьох сін'дораїв, кожен з яких здатен швидко зцілювати некритичні поранення або стабілізувати критичні, а також відновлювати постраждале спорядження, перезаряджати батареї та лагодити големів. Замість 'ближньої' зброї мають плазменний різак та запас паралітичних гранат.

Ну і останні п'ятеро бійців складають відділення, чия задача - забезпечення енергозапасів усієї бригади. Окрім транспортування та догляду за енергетичними блоками, у яких зберігається арканна енергія, у їх обов'язки входить оперативна доставка цих блоків тим, хто їх потребує, а також переробка ворожих трупів (сін'дораї винайшли ритуал, який дозволяє перетворювати свіжу органічну матерію у арканну енергію, хоч і з великими втратами, так як початково він призначався для енергії демонічної). Вони споряджені портативними трансмутаторами для цієї самої 'переробки', а також світловими гранатами.

Магістр Паталеон воює разом зі своїм підрозділом, окрім усіх здібностей рядових ельфів, він здатен витягувати арканну енергію напряму з живих ворогів, через що не боїться виснаження. У ближньому бою командувач орудує кристалічною патерицею, яку він колись добув у якості трофею з ворожого міжпросторового корабля, а для дальнього має унікальний прототип 'Лаер - Х', енергопромені якого прошивають найтовстішу броню.

## Формація, тактика й призначення

Основний стиль бою 'Ашаланоре' - різкий наступ, в ході якого важкі големи пробивають передову лінію ворога, а ельфи сіють хаос у його рядах за допомогою далекобійних заклять та шквального вогню зі своїх гвинтівок, після чого добивають дезорієнтованого противника більш традиційним способом, у ближньому бою. Щоправда, якщо 'з наскоку' пробити ворожий стрій не вдасться, це не стане проблемою - бійці бригади підготовані як до довготривалих сутичок, так і до позиційної війни - стаціонарні щити дозволяють укріпитись та зібрати сили перед новим штурмом, а техномансери підлатають поранених ельфів чи пошкоджених големів.

Так чи інакше, бригада надає перевагу фланговим атакам та різким проходам у тил, залишаючи наступ 'в лоб' більш захищеним ульторійським штурмовикам. Зазвичай, сін'дораї цілять у скупчення ворожих магів, діставшись до яких, швидко та ефективно позбавляють ворожу армію чаклунської підтримки.

Через вищезгадані фактори, командування Екзархату застосовує одинадцяту спецбригаду в основному проти окремих скупчень потужних чаклунів ворога, однак були випадки участі ельфів і у прямому штурмі деяких міст...

## Бойовий досвід

**ГРИФ СЕКРЕТНОСТІ БУДЕ ЗНЯТИЙ** ==*НЕДІЙСНА ДАТА*==

## Традиції та символіка

Більшу частину даного аспекту військових формувань бійці 'Ашаланоре' успадкували з давньої збройної традиції власної раси - так, основними кольорами лишились властиві усім сін'дораям червоний та золотий, хоч і були дещо 'розбавлені' властивим вже Екзархату білим та сріблястим. В якості символів абсолютну перевагу має срібний фенікс - інтерпретація, мабуть, найдавнішого сін'дорайського символу, який досі активно застосовується у базовому золотому кольорі бійцями ельфійського королівства та у темно-червоному - особистою гвардією Кель'Таса. Срібний же птах став офіційним знаком місії Паталеона в Екзархат, а згодом і гербом підрозділу як такого.

Будучи за натурою своєю доволі гордовитими та прискіпливими, сін'дораї вкрай ретельно підходять до питання прикрашення власного спорядження, через що їх мантії часто не гнуться від товщини вишивки, а на лезах мечів вигравіювані цілі поеми видатних митців їх раси. Якщо у чоловічої частини підрозділу зазвичай дане прагнення до понтів закінчується на вищеперерахованому, то ельфійки активно користуються срібними прикрасами у вигляді браслетів чи амулетів (які окрім декоративної функції несуть і практичну - зберігають потужне захисне закляття, а іноді і не одне), а складність їх зачісок може викликати сумніви, куди зібралась власниця - на війну чи на подорож у чиюсь столицю.

Поголовно не визнають шоломів, зрідка викорисовуючи обручі чи прості короноподібні каркаси, компенсуючи відсутність фізичного захисту голови потужним відхиляючим полем навколо неї, яке здатні тримати на підсвідомому рівні.

На відміну від ульторійців, дуже люблять поговорити про все і зразу, однак на відміну від швидкого та нерозбірливого спілкування ферратів, навпаки ведуть розмову повільно та 'з помпою'. Часто застосовують бойові кличі, з найпопулярніших - 'Ану'белоре деланар' ('Сонце направляє нас), 'Селама ашаланоре' ('Справедливість нашому народу') та 'Ама'норал аркана' (Магія хранить мене').

Релігійності серед сін'дораїв помічено не було, однак усі ельфи вкрай поважають сонце, вважаючи його основною рушійною силою їх життя.