Směr Bergstein

Pátá část

Předchází: Chřadnutí

## 11. 1. 2024, Dahak: Huňáček, Ušáček, Čumáček a jedna malá Opička

Beru si všechny klíče z kaslíku. Pak svlíknu strážnýho, jasně že má tetovačku, ale jinak nemá ani tužku. Rychle to tam prohlídnu a jdem do další chodby, kde by měla bejt laborka. Odemknu a Travis se tam cpe jako magor. Radím rozvážnost a nepustím ho tam, ale i se Sejrem je oba neudržím.  Za dveřma jsou tři klece, metr vysoká veverka, obří zajíc a megaježek. Z obřích zvířat vedou hadičky do přístroje a je zřejmý, že to sou samý hadičky jako vedli do kolovrátku. Travis a Sejr to tam chtějí hrozně rozbít, tak se je snažim uklidnit, ale jsou úplně bezhlaví… Travis má prostě zcela pochopitelnou empatii ke zvířecím bratrancům a Sejr je prostě magor. Oba je chtějí osvobodit.

Sejr mlátí do mříží. Tak já je radši odemknu a prohlídnu králíčka. Ten je pod sedativama. Tak zjistim, že vlastně mu není zas tak špatně a brzo by mohl bejt v pohodě... Sejr, když nerozbije mříže, tak aspoň přesekne hadičky, zcela nedbaje mého varování, že by tím taky mohl zastavit kolovrátek všehomíra, což by znamenalo koncem vesmíru a vůbec všeho kromě věčného čchi. Vesmír teď asi běží jen na setrvačnost...

Karlosop tvrdí, že ty obludy jsou víly, a aby mi to dokázal, tak mi nasadí brejle a různý věci svítěj fialově. Musim říct, že to trochu otřáslo mojí představou víly jako polonahý bosorky, co tančí při měsíčku.

Špekulujeme jak se dostat do vílího světa a jak se dostat zpátky. Dám Karlosopovi nepohnutelnou tyč, pak si udělají řetěz se zvířaty a Metaxou a Travisem. Já, Sejr, Gajar, Aulie tu zůstáváme.

Puf a jsou pryč.

\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*

Objeví všichni se na anglickym trávníku, kterej kouzelnou silou vdechne život zvířatům. Zahrada kvete, asi je tam jaro. Taky je tam chlap, co sází strom. A taky zmenšuje zvířata, včetně Travise. Najednou mají úplně normální velikost vzhledem ke svýmu druhu. Ježek si zalezl do hromádky klestí, veverka si poskočila do větví s oříškem, zajíček dostal novou noru. Akorát Travis se nechce houpat na pneumatice, ale radši visí na rameni Metaxe. I Karlosop dostane najednou síly jako by ho polila živá voda a bere všechny zpátky.

\*\*\*\*\*\*\*\*\*\*

Puf jsou zpátky. Akorát Travis je teda maličkatá, plešatá a úplně bezmocná opička.

## 4. 1. 2024, Sejr: Únava

Sme na konci toho šílenýho podzemního putování, otrávený a znavený. Co dál? Deliberujeme. Dahak bouchá do tajemnejch koulí, nahoru vedou roury a uplně nahoře se ozývá jakýsi pravidelný mrdání. Duch duch duch, jakoby. Pak Dahak vleze do jednoho z průduchů nahoře a čuchá tam malej závan toho svinskýho plynu. Slejzá zas dolu, marně se hledaj tajný dveře – buď sou to málo dveře, nebo sou moc tajný; pak Karlosop posílá nahoru straku a ta vidí, jak zezhora padaj dolů šutry a padaj na takovej pás, kerej je vodváží preč. Říká se něco vo přechodu z fantasy do scifi a já se meziti rači du mrknout zpátky, kde se rozhoukal jakejsi alarm a svítí tam červený světýlko. Dobrý je, že ubejvá ten jedoplyn. Mezitím Dahak zkouší zvedat ty koule. Opět marně. Aulie říká, že chce doprdele, takže azazmarem rozmrdám ty dveře a meč motivačně ječí a dem všichni zpátky. V kapli je teleport a Dahak mi vysvětluje, proč ho nechceme použít a začne otvírat další dveře ven. Karlosop říká, že by ho použít uměl. Pak ale říká, že by to naopak neuměl. Načež si to rozmyslí Dahak, opustí dveře a píchne do teleportu dýkou. A teleport se maličko rozevře a ukazuje mu škvírou náhled do vznešený bílý místnosti, kde se točí zlatej kolovrátek. A Dahak tam chce vlízt, takže ho Gadžar zmenšuje za příslib deseti zlatejch a Dahak je najednou v tý bílý slavnostní místnosti, lítaj tam cáry mraků, na pódiu ten kolovrátek s hadičkama a taky je tam řetěz z adamantinu na sloupu, podobnej tomu, co je nahoře v kapli, kde sme my všichni vostatní a čumíme. Řetěz drží nejasnou humanoidní postavu, kerou se Dahak snaží naprosto marně vysvobodit. Mezitím Karlosop mele něco spletenýho vo kolovráku všehomíra a energii stvoření. Pak se Dahak vrátí k nám a říká, že to je neuvěřitelný. Tomu věřím. A řikám, že to je celý pěkná blbost. A taky řikám, ať už dem konečně pryč těma dveřma, co je předtím Dahak začal otvírat. Ale bohužel mezitim se Gadžar nechá přesvědčit, aby zmenšil Karlosopa, a do teleportu skáče Karlosop. Opisuje si symboly na tamním teleportu a zkouší chmatat na kolovrat, cítí děsivou přitažlivost a přitažlivou děsivost. Hledí na hadičky a vnímá, že energie kolovrátku pracuje pro Jáma. Gadžar mu hází adamantinový pouta, ale jako všecko dneska to dělá uplně marně, neboť jiný takový pouta visí i dole v tý místnosti. Karlosop se nerozplynul ve věčnosti a vylez zpátky a pouta následně vyměněna za diamant a Gadžar se jistě raduje. Dem teda zpátky zase těma dveřma, co Dahak předtim povotevřel, a konečně sme zpátky v chodbě se dvouma bočníma dveřma. V první místnosti je kancl a ten strážce a křičí, že sme se špatně modlili a tak spustil ten alarm a to červený světýlko. Dahak mu leze do skříňky s klíčema vod kaple, laborky, kanceláře a důlního stroje. Pak ho praští, aby viděl, co strážce schovává u stolu. Sou tam papíry vo vládě a nástupnictví a zástupnictví v Bergsteinu, že když prej není v městě král (což je teď), zastupuje ho představenej církve kamene (teď ňáká velekněžka) a další takový všeljaký urbánní zajímavosti, třeba nákresy církevního archivu, kde je kryt a pokladnice, nebo nákres celýho Bergsteinu takovej nejasnej, jakoby průřez asi. Já v něm chcu vidět cestu ven.

Jeden z plánků nalezený v podzemní skrýši jámovcůDruhý plánek nalezený v podzemní skrýši jámovců
## 5. 12. 2023, Karlosop: Plyn, výbušniny a roboti

Vylítli jsme s Dahakem do střešního okýnka, a zatímco se ostatní škrábali nahoru, přišel nějakej lokaj, uvítal nás, a vedl nás dál do Jámovy svatyně. Nechal nás, ať se pomodlíme v místnosti s platformou, řetězem a dvěma golemy a teleportačním kruhem. Vokukovali jsme to tam, a Dahak si prohlížel ten řetěz. Všimnul si, že je z Adamantinu, tak ho zkusil servat. Golemové se v tu chvíli probudili a vrhli se na něj. Golemové byli celkem bijci, tak jsem je na chvíli odčaroval do jiný dimenze a utíkali jsme pryč. V cestě nám stály těžké kovové dveře, které se nám nedařilo otevřít. Teleportoval jsem se a Dahaka na druhou stranu dveří a doufal, že půjdou odsud otevřít. Nešlo to ale o nic lépe. Začal jsem náhodně mačkat čudlíky u dveří, a když to nic nedělalo, zničil jsem ovládací panel a doufal, že se tím všechno zlepší. Nezlepšilo (ale aspoň jsem si u toho připadal drsnej). Rychle jsme koukali, jestli v další místnosti není něco, co by dveře otevřelo, ale ne. Jenom nějakej přístroj poháněnej baterkama na duše, co asi vrtá skálou nahoru do Svitu nebo bůhvíco. To je jedno, na to bude čas, až dostanem ostatní na správnou stranu dveří. Metaxa mi volá, že se tam dusej nějakým plynem, tak trochu panikařím. Dahak si vzpomněl, že má bombu, tak jí vytahuje, mačká tlačítka a hází ke dveřím. Bum, ve dveřích je díra a s trochou čachrováním se ostatní prodrali skrz. Tak jsme všichni spolu a živí! Až na Sejra a Aulii, který jsou na druhý straně místnosti s golemama (ale živí snad jsou taky).

## 15. 11. 2023, Dahak: Kverulanti

Sme u spoutaný Aulie, která staví hrad z kostek. Hodiny jí odpočítávají čas než zase dostane čoud. Sejr loktem nerozbije vokno, Ale pak Azazmarem úplně napohodu. Vyhážem kocky ven, aby nemetali bleskama. Gajar vysvobodí Aulii mančkinskym spellem. Sejr a Aulie chlastaj vizoury z kredence, já demoluju vybavení bytu. Sejr šplhá dokola kolem věžičky. Ukáže se, že robot hlídal dveře na balkon a zdá se, že nic nikam nevede. Rozbíjim flašky a utrhnu umyvadlo. V místnosti, kde byla Aulie nás zavřel zespoda robot, Gajar dvířka zmenšil, čímž je pokroutil, vidíme skrz toho robota a Karlosop se tam teleportoval na druhou stranu dvířek a poslal straku na rameno robota. Karlosop se Sejrem ten poklop nakonec vylomí. Azazmar výjimečně nebrblá, že chce všechno rozsekat. Aulie přiznává barvu, že dřív pro Katzenbacha pracovala, ale pak se rozhádali protože mu něco sekla. Mimo jiný právě i Azazmar! Metaxa se hrozně hádá o hovadiny kde se může spát a trvá to strašně dlouho. Je strašně ospalá a ospalý lidi jsou prostě protivný. Nejdřív chce jít sešplhat oknem do Šeřína. Když jí to odkýváme, tak konečně uzná, že je to hovadina. Nakonec si ustelem v chodbě, protože tam je jenom zdemolovanej botník. Pak se vyspíme, Gajar slyší slabý otřesy, asi těžba. Pak si říkáme proč je důležitý zabít Katzenbacha a každej komu je to jedno to taky obsáhle rozebírá. Tak to ale samozřejmě nejde, protože je to přece zmrd. Přijde mi zpráva od Andrese Wernera, že Jámovci se mohou účastnit náboženského koncilu, ale není jasný kdo je bude zastupovat, protože jim onemocněl velekněz. Že by Katzenbach byl velekněz? Jdeme dolů k sochám, Roztočím hůlku a ta se točí bez ustání. Všechno je past nebo tajný dveře. Vymýšlíme chujoviny jak bychom se mohli dostat někam dál. Karlosop si na všechno vzpomene na moták od Mistryně a poobjímá sochy, i tu nejmenší, která se teprve objeví a dostaneme se tunelem nahoru.

## 3. 11. 2023, Gajar: Urstein

Výborně se bavíme, ale v tom si všimnu tři postav. Ty si nás taky všimly a nenápadně zahly do boční uličky. Houknu na Dahaka, a ten to napálí za nima, já lezu po střechách. Jsme si celkem jistí, že právě pronásledujeme Paběrky. Díky tomu zjistíme, že do domu se symbolem vycházejícího Slunce, před kterým čekáme, vede ještě zadní vchod. Jdu pro ostatní, zatímco Dahak leze dovnitř za Paběrkami s tím, že pro ně má skvělou nabídku. Paběrky totiž lezou pod zem do Urštajnu, do starýho a opuštěnýho města. A tam my chceme, protože tam má bejt dům se znakem ozubenýho kola a tam bychom měli najít Katzenbacha. Paběrky souhlasej, říkaj že nás tam vezmou výměnou za nějakou lampu nebo co jim to dává Karlosop. Jo a teda jako pojistku si nechaj naši krev. To se mi teda nelíbí, zvlášť, když Dahak tvdí, že jsou to nějaký víly nebo co a maj hrozně špičatý zuby. Tfuj. Ale jinak se do Ursteinu nedostaneme, tak to holt musíme risknout. Ale domluvíme se, že si uděláme dvě nějaký perly, který poznaj, když někdo z nás ať už my, nebo Paběrky poruší dohodu. Čekáme na rituál, řežeme se do ruky, teda Karlosop mě řízne do ruky, pak ale když se má říznout Sejr, tak to zkouší zahrát s falešnou krví, čehož si všimnou úplně všichni, podle mě to bylo tak nenápadný, že si toho všimli i v Bergsteinu v hospodě. Tohle neúspěšný Sejrovo vystoupení ho tak rozhodí, že rozkopne kotel, kde už si veselé bublaj naše krve a uteče. Za ním vyrazí Metaxa a nějak ho přesvědčí, aby to přece jen zkusil a že jinak se nehneme. Tak to pak všichni uděláme znova, Dahak dostává jednu tu perlu, která pak nějakým zázrakem končí u mě, asi by si měl Dahak zašít kapsy. My se shromáždíme kolem Paběrek, ty maj nějakou zářivou koli, tý se dotkneme a šup, prásk a najednou jsme Ursteinu.

Chvilku nás vedou, raděj ať si dáváme pozor na jezírka a na ještěrky (podle mě to jsou spíš pěkně zkurveně velký ještěři) a pak nám ukážou na ten barák s ozubeným kolem a prej sajonára, kdyžtak si zapískejte na píšťalku a my pro vás přijdeme.

Tak jdeme kolem takový rozpadlý zdi a najednou CHŇAP CHŇAP a nebylo to Chňapík, maličký krokodýl ale pěkně zkurvená chapadlatá svině s jedním okem, která se tam objevila a hned chytla Dahaka a Sejra do chapadel a jak voni řvali, a tý příšeře se to líbilo, tak s nima tleskala dohromady, což se jim moc nelíbilo. Já jsem do ní nějak střílel, pak tam přišly ty svinský ještěrky, všude byly zkurvený houby a Travis s Metaxou skoro natáhli brka (i když opice žádný brka nemá teda, tak nevím co by měla natahovat). Příšeru jsme nakonec rozmrdali, ale jak chcípala tak ještě mrdnula chapadlem, ve kterým držela nebohýho vopičáka, a ten chudák dopad přímo do další zpíčený vody, kde samozřejmě bydlel nějakej zkurvenej vodní elementál, ale toho jsme zahnali, a opičák utek, a teď už se asi vopravdu bude bát vody, což je blbý, protože občas hází kdejakejma věcma a neuškodilo by, kdyby si čas vod času umyl ruce. Karlosop s Dahakem si všimnou krásný houby, která vypadá jako velká klec a samozřejmě je nenapadne nic lepšího, než se vsadit o to, že se to Dahakovi nepodaří proskočit. Tady přichází na řadu starý drowí přísloví, který Dahak nezná, protože žije už asi moc dlouho nóbl životem. „Když to vypadá jako obří živá past, patrně to bude obří živá past.“ No a taky že jo, žejo. Houba Dahaka chytla a začala z něj mačkat život. Karlosop a Sejr ho pak museli zachraňovat a Dahak sázku prohrál, takže pak ješte Karlosopovi solil 5 stříbrnejch nebo tak něco.

No ale to už jsme byli u schodů do baráku s ozubeným kolem a v bezpečí. Teda skoro. Sejra napadlo rozkopnout nějakou další houbu, která samozřejmě vypustila jedovatej oblak, takže jsme zase museli čekat, než se to usadí. Vevnitř jsme našli zamčený dveře, který jsem v pohodě otevřel svojí kouzelnou rukou. Pasti žádný, pohoda. Pak tak nějak začal vzduch chutnat, jako když máš plnou pusu měďáků a najednou prásk, elektrickej výbuch jako kráva. Já jsem v pohodě, tak zatímco si ostatní lížou rány, zkoumám dál dveře. Aha, chodba je za zdí, ta zeď jsou dveře, tak ty dveře zmenším, rozloměj se jim panty a dáme je pryč a jdeme nahoru po schodech. Projdeme chodbou, tam je nějakej výtah se třema různejma světlama, chvilku zkoumáme co tak s ním, ale pak už víme, že mu akorát trvá, než se rozjede. Nahoře najdeme chodbu a jednu iluzorní chodbu která vede do místnosti plný soch. Z místnosti se sochama jdeme hrozně dlouho hrozně nahoru, až vlezeme do nějakýho sklepa, tam po schodech vylezeme do nějaký haly (aha to byl asi tajnej vchod v podlaze!) tam je nějakej robot, kterýho Sejr s Dahakem začnou rubat, taky je tam nějaký magický udělátko kukátko, který Dahak chce rozmlátit. V další místnosti pak nacházíme úplně vystresovanou Aulii, ještě navíc v okovech, jak staví nějakou stavebnici, kterou když nepostaví, tak jí to probije. Aulie, Aulie, bleskama se probije! Roztáhnu okovy svojí neskutečnou silou (magickou žejo) ale Aulie je stejně mimo. Počkat, jsou to okna ven? Jsme na povrchu? A jak hluboko do prdele zarazíme Katzenbachovi jeho bleskovou stavebnici? Samé otázky!

## 25. 10. 2023, Metaxa: Fricek

Karlosop se baví s Fritzem o Ursteinu, Fritz je předák mechanickejch horníků, máme mu přinést vrtačky. Dahak lítá jako vrtulník. Nocleh nám nabídne nějakej místní blb, ubytování v Happajärvi se to ani neblíží, ale spíme, Dahak chrápe. Zřejmě se na nás dobejvaj nějaký tři loupežníci, Sejr je honí, ale utečou. Blb ráno dovalí smaženici z hub z Ursteinu, který tam sbíraj nějaký holky Paběrky, a k snídani nám vypráví, že se z Ursteinu pašuje. Pak dovalí ještě svýho kámoše pašeráka Hinriho, ten vykládá o Muldě a Thalu, což jsou opuštěný vesnice na povrchu před Bergsteinem, odkud se pašuje přes Urstein do Šeřína. Východ pašerácký cesty je u starejch dolů v Šeříně a cestou se udělá líp, když se jeden/jedna vyhne jezírkům a potokům. Pak se zas sejdem s Fritzem, prej máme hledat barák s ozubenym kolečkem mechaňáků v Ursteinu, tam by mohl bejt Katzenbach. A Paběrky bychom mohli najít v rozpadlym baráku vycházejícího slunce, odtamtud choděj do Ursteinu.

## 18. 10. 2023, Sejr: Mlátička

Dyš se dořešilo všecko to placení, vidíme, že k nám de z druhý strany ulice zas ta divná vožralá holka rohatá, co jí řikaj Batšeba. Jak se blíží, napadá nás, že bysme ji mohli prodat nebo vyměnit za Sisi, je celkem hezká. Ale ne. Vona strašně divně mele. Chce bejt mrtvá, a je pravda, že dyš sme jí k tomu předtim chtěli pomoct, moc se nebránila. Hrozná dekadence. Dahak jí navrhuje, aby se dala na cestu pokání a pověděla nám něco vo krysách. Vona si dává perník s Karlosopem (já do toho tentokrát nejdu) a povídá, že Katzenbach ji poslal do prdele, koho taky ne, a že možná se teď schovává v Urštajnu. A pak eště něco. Zdá se mi, že mrákoty Bergštajnu prozáří jasnej paprsek světla. Z šera slojí zazní hrom a nehybný kamení se rozkočí do všech světovejch stran. Batšeba utrousí, že „kurva Aulie bude mejt hajzly“. Z paprsku se stává blesk a bleskem se stávám já. Co? Kdo? Kde? Nikdy! Vždycky! Aulie!?

Sem obrovsky nahej. Močím na Karlosopa jako vodopád a Metaxa žvatlá cosi mile nesmyslného. Kolem louže různejch kapalin a lidi na zemi s modřinama, prudce dejchaj. Batšeba prudce nedejchá, skoro vůbec nedejchá. Má strašně voteklej krk, mě bolí prsty, Dahakovi a Trevisovi teče krev z nosu. Karlosop si mne pěst a raduje se, že se Trevisovi nepodařilo ho naoplátku udusit. Nerozumím. Nevadí. Aulie!? Aulie!? Nikdy hajzly nemyje! Je u Katzenbacha, pudu po něm, dokud nezhebnu. A Karlosopovi prej Batšeba pomůže najít kříšťálovou kouli. Každej něco hledá.

Další plán je, že pudem s pomocí horníků do Urštajnu. Cestou míjíme zabedněnou kancelář Salónu Madam Gló, co má prej vodevříno v úterý a čtvrtek vod dvou do štyr. Přicházíme k horníkům, vobtěžujem je, Dahak je zve na pivo, ale jinej je tahá do šichty v šachtě. Hledáme Fritz Klotz, jakýsi týpci se vášnivě bavěj vo čemsi, Dahak se vobratně zapojuje, ale Fritz Klotz nikde, přijde večer (von přijde večer, večer už navopak přišel, promrdaný vodpoledne je daleko za náma). Zatimco Karlosop hledá kancelář, Dahak vymejšlí, že se bude za prachy mlátit v místním ringu – kolem devátý v Mydlírně. To je vlastně teď, večer. Ptá se po Lejfovi, má jít sám a bejt slušnej, to všecko je pro něj jako dělaný. Tvrdí, že se menuje Birnir a běží se vychcat, ale ne tak mocně jako já prve. Karlosop se mění na zlegračnělýho cirkusáka, přichází Fritz Klotz a Gadžar (vodkaď vlastně? Asi scháněl ňáký peníze, chudák.) a mně došel alkohol. Fritz je zaraženej, dyš Karlosop zmíní, že hledá Katzenbacha, ale ohledně vrtaček a vrtáků je to všecko zjevně cajk, takže podezření zažehnáno a zejtra v Pivu se vohledně tý věci domluvěj.

A Dahak de do boje. Je to tam těsný a zahulený, dav řve a jásá, sedáme na vochoz a koukáme dolu na představení. Proti Dahakovi „Birnirovi“ de jakejsi šampion Eugen, trpaslík. Karlosop sází 5 zl. na Birnira, já 10 zl., kurz je 1:4. Kdo vyhraje, dostane půlku sázek. Dahak nejdřív dělá, že je zápasník nahovno – hodí takovou nešikovnou hvězdu a kurz tim posune na 1:5. Paráda! Ale pak je to chvílema vo strach. Dahak to Eugenovi sice začně hustě nakládat, jenže Eugen se nedá a nakládá. Hrozně drsná bitka, voba skoro umíraj, ale nakonec Dahak umírá vo kus míň. Dav řičí, Dahak se tyčí, Eugen je v piči a my sme vyhráli prachy na další kurvy – já konkrétně 50 zl. Škoda že Gadžar si nevsadil, moch by konečně přijít taky na ňáký prachy.

## 11. 10. 2023, Karlosop: Bordel v bordelu

Sejr chtěl do bordelu že si tam koupí nějakou holku a že se tam třeba dozví něco o tý svý hustý kamarádce. Tak jdem, a je to moc pěkný místo. V tý hospodě ráno na nás byli hnusný, tady se k nám chovaj daleko příjemějc. Dahak si s nějakou starou kurvou zalezl do kouta a dělali tam bůhví co. Sejr si vybral Sisi, takovou pěknou elfku, a zalezl s ní dělat mužné činy. S Gajarem a Metaxou a další pracující holkou jsme zevlili v salónku a hráli karty. Metaxa z toho celýho byla hodně napruzená, že tu ty zaměstnanci nejsou zaměstnaný, ale zotročený. Hádala se s bordelmamá, zkoušela se doptat na majitelku, aby jí zavraždila. Ta ale nebyla na místě, tak to bude muset počkat. Prej se jmenuje Gló Frejdottir a má kancl tady v ulici. Potkali jsme taky Nilse Brauna, Bergsteinskýho cirkusáka z vrchního města, co nás zval k sobě do šapitó, a Birnira, místního geje, kterýmu se moc líbil Dahak. Po strašně dlouhý době se vrátil Sejr a říkal, že si Sisi nekoupí, že prej na to není dost šikovná. Ale dozvěděl se, že sem prej byla přivedená asi nějak podzemím v bedně a kapala tam voda. Metaxa se rozzlobila ještě víc, hrozně divně něco zakouzlila až se málem rozbil lustr a nám se udělalo blbě, a utekla z bordelu ven. Pak tam byly nějaký uplně divný oplejtačky s placením - Gajar nás očividně nějak hrozně šmelil. Takže to vlastně byl dost debilní a fakt drahej večer. Ale aspoň si Sejr zašukal.

## 3. 10. 2023, Dahak: Batšeba na Pivu

Z dobitýho robota vytáhnem polomrtvýho kluka. Je hrozně zmatenej a vystrašnej. Hrafnir se jmenuje a tvrdí že nekecá. Vezme nás do dílny na roboty. Je to normální dílna a v jednom místě jsou vyražený dveře z místnosti, kde robota kutil. Všude jsou rozdělaný kusy robotů a vrtačky a sbíječky a injekční vrtačky a očividně je to prostě Katzenbachova dílna na zlověci. Karlosop se ptá na Bílýho, šéfa Krys. Většina kšeftů, včetně těch Krysích, se prej dojednává v Pivu. To je asi nějaká místní nálevna. Karlosop najde krystalickou kuličku, která vypadá trochu jako žvýkačka se šťávou vevnitř. Prej tam tak dva tejdny nebyl. Teda jako Katzenbach.  Měl prej deal s Augustem, předákem týdletý dílny. Hrafnir nás vede do Piva a cestou se omlouvá Sejrovi, co mu ten robot natropil. Taky nás varuje, že nás tam asi neuvidí rádi. Gajar si nalepí falešný fousy a obří obočí, aby ho nikdo nepoznal. Hned ve dveřích se porafáme s partou přivožralejch trpošů. Jednoho musim naučit pohostinosti vůči návštěvám až si ho kámoši musej odnýst. Jdeme dovnitř. Čučej na nás jako na idioty a moc se s náma nechtěj bavit. Sejr narazí na překupnici otroků a jdou se bavit na bar. Tendle kšeft se prej dělá v bordelu, kterej je za rohem. Já otravuju lidi s gnolíma tesákama a snažim se z nich něco dostat, očividně tu o krysách vědi úplně všichni. Za falešny Gajarem jde na záchod postava vetchého vzezření a já a Karlosop jdem za ní, ukáže se, že je to Batšeba, což já nevim protože sem přišel později, oni spolu strašně dramaticky odcházejí, tak se jdu aspoň vymočit. Venku se pokusí Batšeba zdrhnout, ale Gajar jí zamotá nohu do pláště. Karlosop ji vyslýchá, kde se tu slejzaj Jámovci. Batšeba je v totální depresi, apatická a akorát vzbuzuje lítost. No trochu to vylepší Sejr, kterej jí čapne pod krkem potom co se ani nežiníruje přiznat, že objednala vraždu Gajara. Já hraju s Metaxou a Travisem čingčongy. Batšeba vyklopí, že spoutanej je Pomocník. Sejr prosí o sto zlatejch na bordel. Tady v hospodě už teda vědí, že sme v pohodě a nemusí nám říkat, že sme cizáci a myslet si Forseti ví, co máme za lupem, teda za lubem.

## 21. 9. 2023, Gajar: Robot

PJ píčuje, že ho tohle baví tak napůl a že máme hrát naživo.

My se probouzíme ve Forsetiho klášteře. Banda feťáků a já. Někdo z nich je víc zmuchlanej, někdo už má kocovinu a někoho teprve čeká. Karlosop vstává asi hodinu. Od Heinricha dostáváme vzkaz, že za dvě hodiny sraz a ať s sebou máme horolezecký vybavení. Jdeme do Perlíku doplnit tekutiny, je to tam plný lehce ožralejch lidí s vajíčkama. Stojí tam strážnej, kouří nervózně cígo. Bere nás ke starýmu výtahu. Kterej se už nepoužívá, zejména proto, že tam není. Takže je to vlastně jenom díra asi 150m hluboká. Skáčeme postupně dolů, featherfall je pro frajery. Když procházíme temným podzemím, najednou se objeví obrovský robot, který chytne Sejra a začne ho drtit. Střílím do něj, je to opravdu mechanická svině, ale drtí dál, i když elektřinou probije. A bohužel trochu přismahne i sejra. Ale protože nemám fištrón, tak si řeknu, že zničit robota nebude jen tak, když je silnej jako… ani nevím jako co. Travisovi je to jedno a rozhodne se robotovi utrhnout ruku, což se mu nedaří. Všímám si nějakýho křesla a někoho, kdo ho asi ovládá. Tak to křeslo magicky zvětším, dál toho robota bijeme, pak mu zničím brnění a dál ho bijeme, Sejr už je v bezpečí, konečně vidím vnitřek robota, tak mu zpřeházím převody a padá k zemi, kde Dahak nějak křísí jeho pána, kterej robotovi jako by z oka vypadl. Jakože mu teda vypadl spíš z hlavy skleněný, která se rozmrdala na sračky. Zatímco si všichni lížou rány, jdu se vrhnout na průzkum robota.

## 6. 9. 2023, Sejr: Prášek

Dem rychle do Perlíku, abysme zjistili, co sme všecko nabrali na poště a taky předtím v Katzenbachově kanclu. Tam byly takovýdle tři papíry:

„Katzenbachu, splať dluhy. Poslední šance. KL“.

„Pane Katzenbachu, jsme spokojení s výsledky pokusných robotických vrtáků a sbíječek, rádi bychom objednali další. Pokud možno nás kontaktujte. Fritz Klotz“.

No a poslední bylo zlodějskou hatmatilkou sepsaný něco takovýho: „Nutnost utajení roste. Poříčí i Osergorod selhává. Posilujeme dohled nad děním v chrámové čtvrti. X“

Na poště pobral Gadžar tydle psaní:

„Dodávka těžebních pomůcek k vyzvednutí, obvyklé místo.“

„Diamant se dostal do hromady kamení, bude dobře ukryt mezi uhly. Kámen se drolí, když se jedním tluče o druhý.“ Jestli myslí můj diamant, tak si to ňák museli pomotat, každopádně ho nikomu nedám!

V dalších schránkách byly všeljaký kamenický účty, žádnej měšec, malá těžká zamčená truhlička (spojená ňák se Sigvaldem Švitulou), zlatá cihlička, milostnej dopis s kondomem (psanej ňákou ženskou) a eště klíček malej zdobenej, kerej k ničemu nepasoval, ani k tý skříňce.

Všecko sme si to prohlídli a leccos popili, když k nám přišel ten strážník, co sme ho ukecali prve u lanovky. Celej spletenej něco šeptá, a tak sme mu našeptali, že je ve skutečnosti Džango a dostane nás ňák do Šeřína. Chudák na to přistoupil. Prej vymyslí jak a vzkaz nám ráno nechá ve Forsetiho chrámu. No a pak (jako eště teď v tom Perlíku) začla konečně vopravdická legrace. Já sem si totiž líznul takovýho prášku a za chvíli taky Dahak. Nejdřív nic, bylo to jen takový hořký. Ale pak prostě mě to výborně nakoplo a já sem nakopnul cokoli, co sem viděl, a celkově mi najednou přišlo, že čekat do rána je vopravdu uplná kravina. Do Šeřína se musí hned! Přesně. Byla to pravda. A taky že jo. Kdo by myslel, že ne, tak ten by se pěkně mejlil. Skutečně. Vyběhnul sem a už sem tam skoro byl a se mnou i moje sliny, kerý sem se snažil doběhnout, jak strašně rychle letěly dolů. Nedohoním je, už sou tam, tak za nima lezu dolu. Dahak levituje, je to skvělý, určitě tam ale budu dřív! Nahoře přicházej a vodcházej pořád nějaký strážný, chytaj nás a zas pouštěj, zjevně nejsou tak důsledně protivný jako ty, co choděj ve všední dny nahoře. Je to pecka! Dolez sem vo patro níž, hnedka ke vchodu do Šeřína! Karlosop se s hlídačema snaží vyjednat, aby nás pustili dál, ale voni sou ňáký zaseklý, vůbec nás tam nechtěj pustit. Není jasný, vo co jim de. Tak začnem dělat různý legrácky, dyž zapískaj na píšťalku, zapískám taky, a tak dál. Povede se mi tím pískáním přivolat zase eště další hlídku, Těch je nějak moc, zajímaj nás a vedou na stanici, zase sme ve vězení, ale povede se nám vyplatit ven. Uplně zbytečný zdržení, hlídky tu sou fakt debilní. Dem teda do toho Forsetiho chrámu, eště není sice ráno, ale bude za pár hodin, tak se tam můžem mezitím vyřádit, nebo vyspat, kdo chce. Karlosop vytáhne další prášek, já votevřu jednu z posledních flašek osergorodskýho vína, co mi zbejvaj, je veselo. Dem pro další prášek, to je všecko čim dál víc zábavný a zároveň čim dál víc únavný. Spíme, začíná novej den, kdo v noci nepařil, může jít na procházku.

## 30. 8. 2023, Karlosop: Fízlové a pošťáci

S Dahakem jsme chodili po nákupech magických předmětů, když vtom do butyku vpadnul malej Sejr. Neviděli jsme se kdovíjak dlouho, a on nás očividně nečekal, protože hned překvapením upustil bednu, co nesl. Ošklivě to zacinkalo, jak se obsah krabice rozbil a my cítili smrad nějakejch alchemikálií, co se rozlily. Rychle bednu dal obchodníčkovi do dřezu, my dokončili nákupy a namířili si to do putyky, abychom si pověděli všechny novinky. Před krámkem seděl na zídce Gajar! Tak jsme šli do putyky i s ním.
Sejr je prej v Bergsteinu už hrozně dlouho. Šel sem, protože slyšel, že je tu prej ta jeho kamarádka Aulie - Mistryně ji asi poslala Katzenbachovi. Doslechli jsme se, že Katzenbach by tu poblíž měl mít krámek, tak jsme se do něj vydali. Měli jsme trochu oplítačky s místníma strážnejma, co nás prudili, že nesmíme lítat a běhat po stěnách. A protože Sejr už byl předtím varovanej, tak po něm chtěli zaplatit pokutu a vyhrožovali mu, že bude muset pracovat. Nakonec jsme našli Katzenbachův krámek - jmenoval se *Logistika Bergstein - Poříčí* a vevnitř byl jen nějakej jouda, co nic moc nevěděl a neuměl nám s Katzenbachem sjednat schůzku. Gajar mu ale udělal skvělej numerologickej výklad, a při tý příležitosti ho obral o spoustu dokumentů a i pár peněz. Dostal z něj taky, že Katzenbach má na hlavní poště schránku číslo šedesát něco.

Tak jsme se vydali na hlavní poštu, já zneviditelnil sebe i Gajara a ten se pustil do odemykání všech schránek od 60 do 69. Všechny je Gajar odemknul a vybral, našel v nich nějaký dokumenty, malou truhličku, klíček, měšec, kondom s milostným dopisem, a složku se jménem Katzenbach. Ale pošťáci si všimli, že jsou schránky otevřený a začali čmuchat. Gajar vyklouznul, ale já byl nešikovnej a zavřeli mě na poště. Teleportoval jsem se rychle pryč, a zdá se, že jsem vyklouznul. Sejr se mezitím tahal se zaměstnancem pošty a Dahakem o dveře. Ale asi zdá se, že nás nechytli a my jsme získali ty dokumenty, tak asi úspěch.

## 8. 7. 2023, Dahak: Chrámová turistika

Přijdeme k Forsetiho kapli. Je malá, ale bohatá (jak jinak). Tam potkáme kněze Heinricha, ten hned běží pro představenýho místní organizace. Vede to tady Andreas Werner. Žádáme ho o pomoc při vyšetřování přícin destrukce kláštera. Karlosop nabízí, že se podrobí detekci pravdy, čímž si získáme jeho důvěru. Řekneme mu, že po nás jsou Krysy. Vyzvídáme co a jak to tady chodí a jak to chodí v Šeříně. Říká, že tam žije původní enkláva trpaslíků, který považují světlo za přežitek moderní doby. Trochu se ho vyptávám jak moc dobře sme udělali ten obchod s jakama. Přespíme tu a ráno nás čeká Heinrich, ukazuju mu minci s pěstí. Říká, že na kurzu daňovýho poradenství viděl chlapa, co měl něco takovýho na krku. Dáme mu úkol, aby hlídal jestli neuvidí někoho s tímto symbolem a reportoval nám to. Pak se jdeme podívat do Jámova Chrámu. Karlosop se totiž strašně diví, že toto tady vůbec je veřejně a oficiálně a poukazuje na rozpor jejich teoretické a praktické teologie. Tady nás potká Majlo. Ptáme se na vzkaz od Mordechaje a ve skutečnosti koukáme po reakcích, ale nic to v něm nebudí. Batšeba tam byla před půlrokem, ale asi chtěla jenom dát se trochu do kupy. Dělají se tady pravidelný setkání v pondělí. Karlosop jde turisticky očumovat chrám Kamene. Pak letíme (doslova) omrknout cech kouzelníků. Tady mu otevře vrátnej, ptá se jestli má domluvenou schůzku. Sice nás vyhodí, ale zjsitíme, že Anika Lauer, Krysácká vědma, tu fakt působí. Takže není vymyšlená a fakt vystupuje pod tímhle jménem. Za rohem je krám s čarodějným zbožím, tak tady koukáme do regálů…Co bych si tak vybral…

## 28. 6. 2023, Karlosop: Příchod do Bergsteinu

Asasíny jsme pobili a protože byla zima, vyčaroval jsem znovu tajný hut. Vyzpovídal jsem duši asasína a dozvěděl se spoustu věcí:

Pracuje pro organizaci, co si říká Krysy - znamená to, že Batšeba není jen zákazník, ale má s nima něco společného? Jsou tihle asasíni taky uctívači Jáma? Ať je to jakkoli, velitelství mají v Šeříně. Jejich šéf si nechá říkat Bílej (asi jako bílej krysák, ale kdo ví). Kouzelnice, nějaká Annika Lauer, pro něho lokalizuje cíle. Dostal jsem taky vizi tohohle jejich velitelství. Byla tam skoro úplná tma, v okolí jen pár barabizen, většinou nízkých domů od kterých se odráželo odněkud z dálky matné jakoby měsíční světlo. Na velikých vratech, v kterých byla malá dvířka, byly nějaké grafity či nápisy, ale bez světla nebyly k přečtení.

Po deseti dnech jsme přišli do Bergsteinu. Po okolí byla rozeseta hrstka starých budov, zřejmě opuštěných dolů. Dominovala veliká kupolovitá stavba s řadou bran dovnitř, u kterých se řadily povozy směřující do Bergsteinu. Městští úředníci u vstupu vyměřovali a kasírovali daně. Pořádně nás vyzpovídali, tak jsme jim řekli, že zůstaneme tak týden, ke komu se modlíme a že máme na prodej jaky. Zkásli nás o padesát zlatejch, varoval nás, že vopičáci tu mají zakázaný nosit kouzelný palice a už jsme byli v Bergsteinu. Drahej kraj a samý pravidla!

Abychom nemuseli řešit ustájení jaků, rovnou jsme je prodali na dobytčím trhu. Moc nám za ně nedali, ale aspoň jsme se jich zbavili. A pak už jsme se vydali svažujícím se tunelem do nitra Bergsteinu. Město je to opravdu jedinečné. Budovy jsou postaveny všude kolem jeskyně ve tvaru obřího dutého vejce. Zhora, jako obrovský stalagtit, visí obrovská zářící masa, která osvětluje celé město - to je Svit, na který jsou Bergštajnští velmi hrdí.

Na dně Bergsteinské jeskyně je otvor, ústící do další části jeskyň - Svit tam dosáhne jen stěží, do koutů snad vůbec. To je Šeřín. Když jsme se ptali, místní o něm mluvili se směsí strachu a studu. Je to očividně místo, kde žije lůza a kriminálníci. A očividně i gilda vrahů, dost možná Jámovský kult a kdo ví, možná i ztracené poklady.

Pro tuto noc jsme se rozhodli vydat k Forsetiho kapli - třeba nám tam Dahak sežene protekční místo k přenocování, nebo třeba jen dobrou radu od někoho důvěryhodného. Trhovci u stupu nám sice nějaké “hotely” doporučovali, ale kdo ví, co z toho mají.

## 20. 6. 2023, Metaxa: Gone Gajar

Zalomíme to u holubníku, Karlosop posílá Rapu zprávu, že po nich ty padouši dál pudou. Už samozřejmě neuděláme takovou blbost, abychom v noci nehlídali a nechali se překvapit, hlídku si prostřídaj Dahak a Gajar a ráno nás překvapí, že Gajar zmizel jak pára nad hrncem. Nechal mi vzkaz, ale nevim, co si o něm mám myslet.
Vydáme se na cestu a potkáváme karavanu, jsou v ní hlavně trpaslíci, jaci a koně, ale taky vozy, gnómové, hobiti a lidi. Trpaslík na voze nás pokoutně sleduje, Karlosop vypadá jako Gajar, Dahak trpaslíka zatahuje do konverzace, nějakej Tobias to je. Karavanu předběhneme, mineme odbočku na Bachfall a na noc se utáboříme v chýšce, kterou Dahak během svojí hlídky samozřejmě opustí a honí se se stínem, meč a kuše, stín je Tobias, pak se tam zjeví nějakej jeho kumpán, to už se ve tmě naháníme všichni, my vyhrajem.

## 14. 6. 2023, Dahak: Duše, jímka na hovna a holubi

Dávám Gajarovi masáž srdce a dejchání z úst do úst. No Gajar teda upír určitě není. Fuj. Oba sme celý upatlaný od krve a hrozně to klouže. Karlosop mezitím běží pro horkou vodu a ručníky jako by tu někdo rodil. Jdu dolu a vymáčknu z hospodskýho co byli ty dva zač. Karlosop mezitím ty dva atentátníky šacuje (otrávený dýky, pouzdra na bomby, žádný kérky). Hospodskej nakonec kápnul božskou a dovedl nás do jejich pokoje. Maj normální cestovní vybavení, jed a spoustu drahokamů. Jinak prd. Hodíme ten bordel (což zahrnuje i jejich těla) do jímky. Karlosop se ptá duší: Kdo je najal? Batšeba. Co se stane, když selžou? Gilda pošle další dva. Kde je Batšeba? Nevim. Jak reportujete stav mise? Holubicí. Pak jdeme na brzkou snídani, kde si dáme chleba s tvarohem. Pak se jdem podívat na jejich koně. Teatrálně zaplatim a odcházíme, než se někdo probudí, máme teď dva jaky a dva koně. Jsou to klisny Hatátytlá a Melasa. Karlosop magicky detekuje přítomnost holubů pět mil na jih. Je to trochu bokem od cesty, ale stojí to za zjištění. Metaxa si zničehonic vzpomene jak si jako malý vyrejvali milostný vzkazy do kůry. To jí odkejvám a běžim pro toho holuba. Najdu takový tajemný kopulovitý domky a v jednom jsou fakt holuby. Tak jednoho čapnu a před domem se střetnu s němym chlapem. Ouč, co teď? Dám mu pergamen a brk, abychom si mohli povídat, ale jenom mi nakreslí jak dává ruce vzhůru. Což teda opravdu udělal. Možná se na něj byl trochu moc vostrej. Umí odezírat, tak aspoň něco. Ale má vyseknutej jazyk, tak možná i opravdu slyší. Pošlu Karlosopovi zprávu, aby přišel. Ten se cestou ještě ptá na poslední duší otázky – Jak se hledají cíle? Dělá to kouzelník. Kdo jsou další cíle? Azriel a Django. Němec se nám pochlubí dřevem, který hřeje aniž by hořelo. Nakonec se rozhodneme, že nejlepší bude poslat Batšebě výhružnej dopis po holubici a podepsat ho Mordechajovym jménem. Přenocujeme tady. Dobrou…

## 24. 5. 2023, Gajar: Atentát

Zažili jsem legraci a loučíme se s trpaslicí Jazzmin. Předala nám pásek v balíku, který má Dahak a máme ho odnést do Bergsteinu Egonovi. Kupujeme zásoby a jaky Zaka a Baka. Z Poříčí nám píše Medovína: „Ahoj Gajare, tady Medovína, stala se blbá věc, na mě i na Rapu byl spáchanej atentát, na každou zvlášť. Divný.“ My odpovídáme, máme to celkem 3 týdny do Poříčí a stejně je to až za Bergsteinem. Karlosop v noci vleze do snů k Rapu.

Dahaka v noci probuděj dva pobudové. A my se ráno probudíme do stanu plnýho medu. Medovína se snaží identifikovat útočníky. Jeden měl na ruce tetování. Přemýšlíme o tom, jak Medovínu a Rapundzelku ochránit a ani v nejmenším mě nenapadne vyložit si karty a třeba jen zapřemýšlet, že nebezpečí by mohlo být blíž, než si myslíme. Táboříme další noc v hospodě, tak dlouho se dohadujeme, jestli budeme hlídkovat, až nehlídkujeme vůbec. Probudí mě vrzání dveří a následně dvě postavy ve dveřích. Jedna šipka, no problem, sjíždí po magickým štítu. Druhá šipka už je přesnější a končí mi v hrudníku, kde trochu vybuchuje. Nevadí, říkám si, vyskočej ze mě 3 další Gajarové a všichni se schováváme pod postel. Probouzí se Dahak a i zbytek družinky, a atentátníci dostávají bídu. Aspoň to si teda myslím, dokud se ke mně pod postel nepřijde schovat taky bomba. Nějakým zázrakem mě výbuch mine. Nandavám jednomu protivníkovi kouzlem, a s posíleným sebevědomím vylézám z podpostele a jdu dát všem výprask. To jsem se ale přepočítal, Dahak utíká dodělat jednoho, co utíká, a já dostávám výprask místo něj. Nejdřív mi sfoukne dvě kopie, pak dostanu do pupku dýku. Protáhnu se mezi Metaxou a Trevisem zpátky do pokoje a střílím na něj z kuše. Trefuju ale nesundávám. Hází na mě další bombu, po výbuchu skáče dovnitř a zase mě bodá, haha vedle. No ale dostanu bídu a trochu jedu. A pak z ničeho nic znova hop a skok od Dahaka a dvě rány na solar (dýkama) a štěstěna mě opouští společně s vědomím. Kolem mě utichají zvuky boje a slyším v dálce jen Karlospovo „Je po něm.“ a Dahakovo „Ty jsi lékař?“ A pak už jen „Ne nemá hlavu“. Nebo se mi to jen zdá?

## 16. 5. 2023, Karlosop: Jačí Utopie

Když jsme se probudili u Jazmin, zjistili jsme, že psiska si našla cestu domů. Ráno jsme všichni (bez psů) vyrazili směrem k civilizaci. Cesta byla náročná. Jednou jsme přespali v nějakým Jazzminnině přístřešku. Na stole tam byla mince se symbolem pěsti - prý ji tu asi nechal nějakej kajícnej trpaslík - asi ten, co jsme ho našli zmrzlýho u orla.

Po dvou dnech jsme dorazili k hostinci/obchodní stanici Jačí Utopie. Ouřadoval tam nějakej Klipman - a od Jazmin jsme se dozvěděli, že to tam má celý nějak obchodně pod palcem a je to asi celkem blb. Dahak se mu snažil střelit nějaký magický cetky, ale Klipman se zajímá spíš o obyčejný nemagický zboží, tak si neplácli. Hospodská Suetonie zklamala Jazmin, když jí řekla, že její obchodní kontakt Egon Gajer tu už nějakou dobu nebyl. Jazmin nás teda poprosila, jestli bychom nedonesli balíček (ve kterym jak víme je belt of frost giant strength) tomuhle Egonovi v Bergsteinu. Tak jsme souhlasili.

Dahak chytře vyslídil, že jeden ožrala má vytetovanou pěst - a je to teda zjevně Jámovec. Byl dost opilej, a tak jsem z něj dostal nějaký informace. Měl namířeno do Fernfeldu, kde měl vyzvednout nějaký ty koule nabitý feyektřinou. Jeho kontakt na ostatní Jámovce je Hanz Feuerbach v Šeřině. Jak byl ožralej, nebylo těžký ho s pomocí trošky magie přesvědčit, aby šel ven do mrazu. Dovnitř se nevrátil, tak předpokládám, že je teď rampouch.

Dozvěděl jsem se taky o významu kamene nad třema horama, co jsem viděl ve vizi s korunou: je to Kámen, který uctívají trpaslíci. Věří, že je to počátek všeho a v Bergsteinu by měl mít nějakou katedrálu. Tak se tam třeba dozvím víc.

## 1. 5. 2023, Metaxa: Obři a Ice Tea

Odešli jsme od orločlověka, jdem na jih, Dahak zkoumá cestu napřed, trochu si to zkracujeme poletovánim, sněhovou bouři přečkáme v chýšce, pak zas jdem dál a najednou vidíme sáně, jak si svištěj údolím dolů. Vtom se z jednoho balvanu vyklube obr s balvanem a balvan letí na sáně, na druhý straně druhej obr s balvanem. Chrabře se vrháme vpřed potrestat bezpráví, to ještě nevíme, jak to s tim bezprávim doopravdy je. Trpaslice tam mocně tluče obra do palce, přidává se Dahak a pak i všichni ostatní, obry posílí ještě třetí obr. Dva jsou trochu oblečený, jeden je nahatej, ale nepřišli jsme na to, že by to bylo nějak důležitý, asi kakal. Je to docela mela, různý z nás maj namále, ale nakonec obry pobijem a všichni stojíme, ale Dahak, já a naše nová známá Jazzmyn už pamatujem lepší časy. Nechceme riskovat, že přijdou další, vyprostíme Jazzmyniny naložený sáně, Jazzmyn si rozsype nějaký kostičky, kudy máme jít, a vybere horší, ale delší cestu. Dahak nechce vyjít z formy, tak si ještě odběhne zaběhat a že prej se k nám přidá. Jazzmyn nás vede přes ledovou pláň, kde vznikaj a zanikaj pukliny. Jednu takovou překračujem a mě se něco snaží stáhnout dolů, ale Karlosop a Travis mi nevěřej. Pak je to lapí taky, tak mi věřit začnou. Fujtajbl, nějakej mrazivej hlásek nás láká na čaj, asi ledovej. Nakonec se přes tu hrůzu dostanem a na konci pláně čekáme na Dahaka, ale pak Karlosop skrzevá straku vidí, že Dahak padá do jedný z těch puklin a straka letí za nim, ale ven už jí to nejde. Je nám jasný, že s Dahakem je zle, měnim se v orla a letíme mu s Karlosopem na pomoc. Dahak se marně snaží vydrápat nahoru, aby nemusel na ten čaj. Karlosop mu hodí lano, ale to zmrzne a Dahak na něj nedošáhne, pak se svalí zpátky. Straka letí za Dahakem, ten jí dá tašku a skočí do ní, straka se snaží dostat nahoru, ale nejde jí to, nakonec tam vlítnu v orlí podobě, je to teda fakt hnusný a nejde to, ale nakonec vytáhnu straku i s taškou ven. Karlosop tahá Dahaka z tašky, je naživu a tady už nebudem ani minutu, letíme za ostatníma. Už je to jenom kousek a z kopce, frčíme si na sáňkách, cestou vidíme výjezd z tunelu (to byla ta kratší a lepší cesta), číhá tam obr, takže nakonec dobře, že jsme jeli tudy. Obr rozmrzele vrhá balvan a spouští lavinu, ale my jí jen tak tak profrnknem. U Jazzmyn v chalupě se občerstvíme, Karlosop prozkoumá věcičky, který Dahak našel v obřím tábořišti (potion of diminution, feather token) spolu se stopama Jazzmyninejch saní. Ukáže se, že Jazzmyn šlohla obrům belt of frost giant strenght, tak už víme, co je tak nasralo. Dahak a Karlosop se ji snažej přesvědčit, aby jim ho prodala, ale mně teda přijde, ať si ho radši nechá, moc nevim, co jinýho by jí tady mohlo pomoct proti nasranejm obrům. Dohodnem se, že do Bergsteinu pudem spolu (myslim).

## 23. 4. 2023, Dahak: Vlci a Orločlověk

Sme ve vykouzlenym domečku a prospíme se. Po tý bitce to bylo potřeba. Domeček sme si udělali v podzemní místnosti, což bylo fajn. Když držim hlídku, tak slyšim vlčí vytí, tak se tam jdu podívat. Venku je parta vlků, který vrtěj ocasama kolem toho zmrzlýho trpaslíka a cupujou ho na kusy. Jeden mě zmerčil, tak skočim šipku zpátky do domečku. Ráno tam po něm zbyl jenom hadr s obrázkem pěsti. Vlčí stopy se pak rozutíkávaj do všech směrů. Podezřelé… Straka obhlídne okolí a vidí na vršku skály vidí orlí hnízdo. Pak se podíváme hlouběji do jeskyně, tam najdeme několik soch. Vpředu je socha orla, kterej má pět párů očních důlků. Kolem něj jsou čtyři sloupy s šuplíkama na oči, v každym je deset skleněnejch očí, žlutých, zelenejch, modrejch a červenejch. Vzadu pak další tři sochy, pirát s papouškem, elfka na koni a gnom, co drží v ruce jehlu. Chvíli zkoušíme strkat různý počty očí do orla a nic se neděje. Pak najdeme na sochách zbytky barev a podle počtu očí na těch sochách nastrkáme barvy očí do orla. Pirát má jedno oko, tak to jsou tři zelený, elfka na koni je modrá, tak to jsou čtyři modrý, a gnomek a jeho oko jehly jsou tři červený. Tadá… Otevře se strop a my vyjdeme do orlího chrámu, kde nás přivítá orločlověk, kultista, kterej umí v misce ukazovat minulost a vůbec události výměnou za obětinu věcí, který jsou nám drahý. Nejdřív nám tam poděkuje duše toho trpaslíka a vyprchá jak pára nad hrncem. První šla Metaxa. Chtěla vědět co s maminkou bez duše. Ukáže se, že přišla o tu duši skrz nějakej náhrdelník a taky, že tim zachránila Metaxu před vypuštěním duše. Já chci vědět, kdo mi rozbořil klášter, vidim trpaslíka, toho Katzenbacha jak něco veze do Poříčí, jak si v Osergorodu vede golemy a jak si někde dělá seanci s partou acolytů a vzhlíží k takový rozcuchaný bánší. No fujtajbl. Karlosop chce vědět kde najde korunu královny Liesbeth, tak vidí její pohřeb, pak krvavou stopu, kterou za sebou tahle hračka nechává, když se o ní vraždí. Nakonec ji někdo zakope na místě označeným třema horama a stylizovaným kamenem, tak to je asi dobře, vypadá to jako fakt zlořečená věc. Gajar chce vědět kde je duše Aranky a jak jí může vrátit život. Vidí svojí kočovací partu, jak jejich stařešina dostane prokletí od tý samý banší jako se paktovala s mym trpošem a jak má radost z toho, že je někomu blbě, protože mu ta Aranka umřela. Víme teda, že žere slzy, to bude asi ta tanečnice. Ještě se zeptám na Polinu a o co jí jde, a vidim jak zjistí, že její brácha je upír a jak je z toho smutná, tak to asi Polina není za všim, co se dělo v Osergorodu, bych řekl. Ale asi bych jí měl říct, že jsem z jejího bratra to upírství už sejmul, to bude mít radost. Metaxa ještě jednou tajemně. Nakonec nám dá orločlověk pírko o který se ostatní poperou, vyhraje Gajar. To bylo intenzivní, jdeme zpátky dolu, Karlosop poukazuje na skutečnosti, že jsme uprostřed ničeho, je tu zima jako v psírně a máme jídlo jenom na dva dny…ups, možná sem se měl zeptat jak se odsud někam dostaneme…

## 20. 4. 2023, Karlosop: Orel a Vlk

Chrast nás přenesl do zasněžených ledových plání. Z útesu nad údolím vidíme skalní plošinu, u které je brána do skály. A směrem k hromadě sněhu na téhle plošině se řítí orel a vlk. Orel jako by bránil cokoli je zahrabané ve sněhu a obrovský vlk na něj dorážel. Když jsme viděli tu destilovanou symboliku (nevím teda zatím přesně čeho, ale asi to nějak souvisí s válkou Orla a Vlka) sestoupili jsme taky směrem k plošině a pustili se do vlka. Jasná volba - my sem šli abychom si s Orlem promluvili, navíc ve válce orla a vlka byl vlk nějak spojenej s Krvepijem a Azazem - ne uplně sympaťák.

Vlk na nás naštvaně vrčel, že se nemáme stavět mezi něho a jeho kořist, a přivolal si další menší vlky jakoby z jiné dimenze. Orel toho využil a zahrabal se do hromady sněhu jako Lyska do osergorodského jezera. Vlky jsme rychle vyřídili - aspoň prozatím, jejich těla jako by jen zmizela do větru - možná se vrátí. V hromadě sněhu jsme našli zmrzlé tělo nějakého prostého trpasličího poutníka. Po orlovi ani stopy. Protože nás vlci trochu porafali a už se smrákalo, řekli jsme si, že je čas spinkat. Venku bylo moc sněhu a tak jsme se utábořili za velikýma skalníma dveřma. Tak dobrou.

Předchází: Chřadnutí