Může se bojovník vypařit?

Odpověď zní, že může. Buďto je příčinou termonukleární katastrofa, nebo ženská. V horším případě obojí naráz. Něco podobného se týkalo jednoho z dobrodruhů, pravidelně absolvujících různé výpravy na místa povětšinou nepřátelská. O koho že šlo? Nebyl to nikdo jiný než Tarvius, který si po sekeře z Auchindounu a granátu z Mechanaru, donesl naprosto živou belfskou zahradnici. Prý že na převýchovu. Všechno by bývalo bylo v pořádku, jenže od výpravy do Botanicy uplynul den, dva...tři a nakonec z toho byl týden a Tarvius nikde, další výprava v nedohlednu. Obvyklá skupina spolupracujících a spolubojujících se jej pokusila hledat, ale kde začít? Jasně! Přeci od poslední cesty za kořistí a artefakty vůbec! Poptávali se jak v oblasti 52, tak v Shattrathu, ba i na Telredoru ale nikde nic. Tarvius jako by se do země propadl. Jediným vodítkem byla skutečnost, že před čtyřmi dny vylétl ze Shattrathu a mířil severně, prý ke goblinům na poslední stanici...Telredor přeletěl, ale pak? Nezbývalo než hledat.

Na cestu po jeho stopách se vydali ti nejbližší: Angelus s Berthallem a Sinandou. Poptali se v Telredoru a zjistili, že Tarvius cestoval sám, v dobré náladě a na odpočatém zvířeti tmavší barvy. Nedalo se nic dělat. Celá skupina musela přeletět hrozivou hradbu trnitých výstupků a pátrat v kraji, kterému více či méně vládli ogři klanu Bloodmaul. S pátráním si pospíšili, protože večer už byl za dveřmi a zůstávat mimo bezpečný hřbet gryfa kdesi na zemi se v daném místě jevilo jako velice nerozumné. V nejširším z trny ohraničených údolí byl nalezen Tarviův gryf ve stavu víceméně placatém...jaký by také měl být po pádu z výšky... takže se nedalo poznat, zda byl černý jestřáb sestřelen, či nikoliv. Po zběžném prohledání byl nalezen Tarviův klobouk a v brašně na sedle list, podle prvotního dojmu (a velice chabých znalostí řeči) adresován nějaké elfce. A jakou jinou elfku by mohl Tarvius znát, než zrovna tu, kterou převychovával? Tedy hurá nazpět do Shattrathu!

Tedy se pro nalezení Tarvia pátralo po elfce...podle vzhledu by ji poznal kde kdo a tak se prostě poptali té, která byla nejblíž a první na ráně. O osudu Tarviovy kořisti věděla (Elfka a u člověka, kdo to kdy viděl!? Taková věc se musela v drbech roznést rychlostí blesku.), ba dokonce byla svolná k přeložení dopisu, který byl - alespoň podle ní - napsán řečí belfů, ale tak mizerně, jak jen může umět člověk po několikadenním ne příliš intenzivním kursu. Z toho, co se jí povedlo rozluštit, měl Tarvius potíže s něčím modře zářícím a mumiemi. Zbytek se ani při nejlepší vůli prostě nedal přečíst. Co se týče "mumií", mohlo jít o Ethereály, jak nadhodil jeden kolemjdoucí draenei. Zrovna tihle draenei, jak skupina zjistila, jevili o Tarvia taktéž velký zájem, ale patrně kvůli něčemu jinému, než bylo jeho zmizení. Ve spolupráci s Draenei měly být podrobně popsány a zakresleny všechny tábory ethereálů v oblasti, kde se Tarvius ztratil. Zakreslování se jeví jako klidová činnost, to bezpochyby - ale nesmí vás u toho nahánět rozvzteklený horský gronn, kterých je v horách za hradbou trnů požehnaně. Přesně takto se vedlo svérázným zapisovatelům, když se vydali na obhlídku ethereálských ležení, spojených v jeden velký celek na severu oblasti. Množství hlídek a hlavně uzavřených cel bylo až šokující, avšak Tarvius nebyl spatřen.

Při přeletu na jih narazili průzkumníci na Gronna a nastal mazec. Gronn, zjevně hladový, se pokoušel srazit jízdní zvířata z oblohy, aby si opatřil alespoň blbou jednohubku, ale neuspěl - ještě ke všemu narazil na dračí hnízdo a začal jej vyžírat jako by to byly lentilky. Sledovat bitku gronna s drakem by bylo sice lákavé, ale příliš nebezpečné pro okolí. Proto bylo rozhodnuto o tom, že se letci pokusí gronna vynavigovat jinam, případně se ho zbavit. Lehko se řekne, ale těžko udělá. Po odvedení pozornosti a riskantním manévru bylo z hnízda ukradeno jedno vejce coby návnada. Hladový gronn by za takovým nepatrným pamlskem vystoupal až do nebes, což také zkusil předvést a jal se šplhat po trnité hradbě, na jejímž konci seděl na draku Maronaar i s kýženou mlsotou. Gronn byl zřejmě zkušený lezec, protože natahoval pařátu stále blíž a blíž. Nevěda, co jiného, hodil draenei dračí vejce Gronnovi a zvedl draka k odletu do bezpečí. Co na to gronn? Samozřejmě se rozhodl tu maličkost chytat... to by bylo všechno pěkné, jenže promáchl, ztratil rovnováhu a po několika vteřinách nekontrolovaného letu bez padáku se rozmázl hluboko v údolí. Okolní obyvatelé si mohli oddechnout, ale ti, co měli zakreslovat, nikoliv. Tarvius zůstával stále nezvěstný.

(ooc vysvětlení: když má hráč školní povinnosti, proč jeho nepřítomnost neschovat za šikovný event?)