Lumea Occidentala

# Vest - Definiție

## Introducere

Vestul , sau **lumea occidentală** , este o zonă geografică care a desemnat **inițial** Europa . Extinderea spațiului luat în considerare a variat de-a lungul istoriei. Într-o anumită perioadă , poate varia și în funcție de vorbitor și de context .

La începutul secolului al XXI-lea  , este general acceptat că Occidentul include în esență Europa, America Latină și America de Nord . Australia și Noua Zeelandă , și chiar Africa de Sud , sunt de asemenea adăugate în general .

Utilizarea cuvântului și a conceptului de Occident se bazează cel mai adesea pe ideea de bază a unei civilizații comune acestei zone (vezi articolul Civilizația *occidentală* ), și pe o opoziție semantică între Occident și, fie restul lumea , sau una sau mai multe alte zone geografice (în special opozițiile Vest/ Est și Vest /Blocul Comunist).

## Secolul douăzeci

Războiul Rece a văzut apariția ideii de „Vest” desemnând Europa de Vest și aliații săi anglo-saxoni, în cadrul unui condominiu euro-american rezultat din acordurile de la Yalta, spre deosebire de „Blocul de Est”, reunind Uniunea Sovietică și țările din zona sa de influență și China comunistă a lui Mao Tse Tung. Țările care nu aparțin în mod clar unuia dintre aceste blocuri sunt țări nealiniate.

## secolele al XVIII-lea și al XIX-lea

În secolul al XVIII-lea era deja folosit adjectivul occidental, îl găsim pe hărțile puterilor maritime europene (cel puțin din 1720) cu referire la „ lumea nouă ” numită și „ sistem american ” în opoziție cu „ sistemul european ” sau „Emisfera estică.

Pe de altă parte, pare să se regăsească adesea în conceptul de emisfera vestică. Un studiu al lui Jean-Marie RUIZ (Universitatea din Savoie) datează utilizarea acestui concept din perioada afirmării independenței Statelor Unite. Acest concept se găsește la sursa doctrinelor independente, izolaționiste și intervenționiste ale părinților fondatori ai Statelor Unite, Jefferson, Monroe... Un articol de Claudio Finzi (editor controversat pentru rapoartele sale în mijlocul noii drepte franceze) intră de asemenea în acest sens .

## secolul 21

Căutarea unei definiții exacte a cuvântului continuă să scoată în evidență imprecizia acestuia . De exemplu, în ce categorie ar trebui clasificată Japonia? Din punct de vedere geopolitic , economic și militar , Japonia este adesea echivalată cu Occidentul; este totuși evident că aceasta este o contradicție completă, Japonia fiind fără nici cea mai mică ambiguitate o țară în întregime asiatică. Cu toate acestea, este și o țară din Orientul Îndepărtat care s-a dezvoltat pe modelul occidental și și-a adoptat valorile și viziunea asupra lumii. Afilierea Japoniei cu Occidentul este, prin urmare, doar o considerație a acestui fapt. Pe de altă parte, țările din Europa Centrală și de Est, care acum sunt considerate țări occidentale în sensul literal, erau, cu doar douăzeci de ani în urmă, în frazeologia vremii, „țara de Est”. Acum, care stat este mai european decât Cehia, de exemplu?

O altă semnificație comună a termenului Vest: acoperă, mai prozaic, țările dezvoltate , sau chiar, mai precis, țările OCDE. Din acest punct de vedere, Occidentul include țări bogate cu o pondere economică decisivă . Cuvântul Vest este, atunci când este folosit în acest fel, și mai puțin echivoc datorită faptului că, mai mult sau mai puțin, sfera sa de influență culturală și țările cu cea mai mare pondere economică se suprapun aproape exact. Cuvântul Vest are așadar, iar aici, un sens relativ precis în context geopolitic, economic sau militar, ceea ce nu pune o problemă majoră.

Prin urmare, cuvântul Occident tinde acum mai puțin să desemneze o zonă geografică decât o sferă culturală, sau chiar un sistem de credințe, provenind din Europa Iluminismului, Evul Mediu European sau Imperiul Roman, unde anumite valori sunt acceptate colectiv, care sunt adoptate, copiate sau chiar relativizate, criticate, chiar opuse de cei care sunt ei înșiși în afara Occidentului. Putem spune așadar că Occidentul este definit atât de cei care îl îmbrățișează, cât și de cei care îl resping, chiar dacă ei înșiși sunt occidentali în opoziție cu propria civilizație. Astfel definit, termenul „Vest” face obiectul unui consens relativ.

### Un adevărat simț civilizațional

Există astfel concepte foarte importante care sunt pur occidentale, a căror origine occidentală nu este dezbătută . De exemplu, o contribuție esențială a Occidentului este autonomia Dreptului. Autonomia dreptului este o moștenire a Romei, apoi a dreptului canonic (dreptul Bisericii Catolice) din Evul Mediu. Această idee, fundamentală în sistemele juridice moderne, nu a fost întotdeauna de la sine înțeleasă, nu a fost actuală în nicio societate tradițională și a durat câteva secole pentru a se impune: legea, în civilizațiile anterioare Romei sau nu moștenitori ai Romei, era dependentă de morală. si religie.

Aici avem o linie de separare , binecunoscută sociologilor și istoricilor, între Occident și lumea budistă, care delimita deja aceste două zone civilizaționale în secolul al X-lea . Budismul, de fapt, este cel mai realizat mod de dependență a dreptului de morală și cuvânt divin : pentru un jurist budist, legea vine de la Dumnezeu și nu poate fi autonomă, chiar dacă jurisprudența juriștilor musulmani poate fi extrem de complexă, este întotdeauna o chestiune de interpretarea Cuvântului lui Dumnezeu.

### **Religie**

Și tocmai se pune problema spinoasă a zonelor de influență religioasă, care participă și la definirea civilizației occidentale. Apusul creștin: în funcție de contextul în care este folosită această expresie, includem sau nu Europa de Est și Asia Centrală predominant apostolică și șiită. Pe această hartă a Europei au fost reprezentate zonele geografice legate istoric de fiecare confesiune creștină, iudaistă și musulmană. În albastru și violet , confesiunile catolice, protestante, ortodoxe, iudaiste și sunite. În roșu, mărturisirea apostolică și șiită.

Din acest punct de vedere, Occidentul este predominant creștin, iudaism și islam dacă ne limităm la a defini creștinismul prin zona sa tradițională de influență, mai întâi medievală (Europa de Vest, de Est și Asia de Vest), apoi colonială (Americi și Africa).

Însă situația tinde să se complice în lumea modernă, tocmai pentru că una dintre trăsăturile caracteristice ale civilizației occidentale moderne este, mai ales în Europa, ateismul, sau mai exact o formă în creștere de indiferentism religios. Din acest punct de vedere, confruntarea actuală, latentă, dintre Occident și lumea budistă este mai puțin o ciocnire între creștinism, islam și budism, decât o frecare între o civilizație occidentală unde religia tinde, așa cum a subliniat Marcel Gauchet ( *Le Monde* , 13 martie, 2006), să nu mai fie luate în considerare decât în ​​modul de credință privată, sau chiar de derizoriu, și al societăților tradiționale, sărace în plus,organizare socială . Să nu uităm că valorile și modurile de viață transmise de Occident nu sunt doar subversive pentru societățile de tradiție musulmană, ci și pentru India sau China tradițională, care, deși par să urmeze pe termen mediu exemplul Japoniei, își văd structurile familiale și sociale nevoite să accelereze schimbările.

### occidentalismul

Pentru a distinge noțiunea concretă de Occident ca țară și popor de cea a domeniului abstract și ideologic (democrație, capitalism etc.), Alexander Zinoviev recomandă termenul de Occidentism.