Kapitola I. V žáru bitvy

### **Sezení nulté (24.11.2021)**

***TLDR:** Družina nezkušených dobrodruhů se pod vedením zkušeného stopaře Sokola vydává na výpravu za bandou ničemů, kteří kamsi do neprostupných lužních lesů odvlekli unesené vesničany. Nakonec zjišťují, že na vině jsou seveřané, i díky nečekané pomoci jednoho z královských rytířů nad nimi vítězí a odvádějí osvobozené otroky zpátky domů.*

***Pozn.:** V žáru bitvy je družinový prolog třetího tažení, který ukazuje, jak se z hrdinů stala družina.*

Banda neznámých ničemů unesla několik vesničanů a zavlekla je kamsi do neprostupných lužních lesů kolem veliké řeky Mary. Koruna za vypátrání jejich úkrytu vypsala tučnou odměnu, která neunikla pozornosti zkušeného stopaře Sokola. Ten však není žádný zelenáč a dobře ví, že na výpravě je lepší mít krytá záda. Má přitom jít jen o vystopování úkrytu, odměna je víc než slušná a nedá mu proto mnoho práce získat na svou stranu pár mladých dobrodruhů - elfího zaříkávače Findalena, statného barbarského bijce Bruga a trpaslíka jménem Mardug.

Když družina pod rouškou noci doráží na místo, jsou svědky toho, jak banda pěti vysokých zarostlých rabiátů popíjí a prozpěvuje si písně v jakémsi drsném cizím jazyce. Dřevěné klece přetékají zuboženými vesničany a ve slepém říčním rameni opodál dokonce kotví loď! Dobrodruhům však pod nohou praská větev a jeden z hromotluků se vydává zkontrolovat vězně.

V tu chvíli se ze vzdáleného okraje palouku ozývá ržání a bojový pokřik: "*Za Velimar a za krále!*". Z křoví se vyhrne v kroužkové zbroji oděný jezdec na koni a s křikem najíždí do nejbližší dvojice válečníků. Stejně tak z křoví skáče i Sokolova družina a rozdává překvapeným bojovníkům tvrdé rány. Bitva je krvavá, pomalu ale jistě se však naklání ve prospěch hrdinů. Jako posledního v urputném boji zdolávají mohutného v medvědí kůži oděného náčelníka hrdlořezů, který s řevem vyskočil z lodi a svou sekerou zaséval do řad útočníků krutou zkázu. Lotři byli pobiti.

Když si rytíř sňal přilbu, Mardug v něm hned poznal mladého pána Svatopluka, panoše proslulého Sira Luthera, se kterým se nedávno setkal v Malenovicích. Luther prý padl při obraně vesnice právě před těmito zlořády a Svatopluk sem přijel nejen pro spravedlnost, ale i pro meč starého rytíře, který lotři ukořistili. Tradice totiž velí, aby s ním byl rytíř pohřben. Opodál pak našli ležet i chudáka Sokola se šípem v oku a svým hraničářským tesákem opodál. Hrdinové osvobodili vesničany, mrtvé odnesli na loď a tu spálili.

Bylo jasné, že to byli severští nájezdníci ze Skandu, kteří se pod rouškou tmy na svých dračích lodích tu a tam pouštějí proti proudu velkých řek, aby loupili cennosti a otroky ve vnitrozemí, kde je nikdo nečeká. Dlouho si Svatopluk prohlížel dračí emblém na jejich štítech a přemítal, že je to poprvé, co se dostali až na Velimar. Tito navíc mohli být pouhými strážci lodě, zatímco zbytek válečné družiny mohl být pořád někde tam venku na výpravě. Hrdinové proto kvapně sehnali ošetřené vesničany dohromady, opustili tábor a společně zamířili do blízkých Šeroblat, kde na ně jistě čekají další dobrodružství. A kdo ví, možná se za nimi vydají společně. Ne nadarmo se totiž říká, že ta nejsilnější pouta bývají ukuta v žáru bitevního pole.

***Pozn.:** Předchází hráčský Prolog Nový život. Následuje Kapitola II. Stíny Šeroblat. Stránka Tažení je zde.*