Mutanti a jejich druhy

### Mutanti

*tento termín se používá pro nakažené, jimž nákaza kromě brutálního zásahu do psychiky a chování i nějak významně pozměnila fyziologii a jsou daleko vzácněji k vidění než zombie nebo ghůlové.*
Zarážejícím faktem je, že mutanti stejného "typu" se začali objevovat ve stejný čas na místech vzdálených od sebe i tisíce kilometrů. Nemohlo se tedy jednat o šíření od jednoho takto náhodně zmutovaného jedince přímým kontaktem. Výzkum některých vědců předpokládá, že vysvětlení můžeme najít v dřívějším životním stylu a psychice těchto zmutovaných kusů. Jejich teorie říká, že to, jak jedinec psychicky bojuje s prostupování nákazy jeho organismem rozhodne o tom, do jaké formy zmutuje, pokud nezůstane v jedné ze dvou základních. Snad jsou to právě ty poslední myšlenky, rozpoložení člověka či vzpomínky na svůj život, které je nakonec zformují do jednoho z těchto zvláštních typů. To, že se mutace neprolínají a jejich zástupci vykazují stejné projevy této teorii jen nahrává. To, že se vždy dají přesně označit jako jeden či druhý typ mutace je odrazem dřívějšího "škatulkování" lidské společnosti a typů charakteru lidí, které vyprodukovala.

## Kosič

Vzhledem se ze všech mutantů blíží normálním nakaženým nejvíce. Má normální stavbu těla, až na ruce. Kůže od ramene k loktu na nich postupně tvrdne a rohovatí. Od lokte dolů se ruka stále zužuje a končí ostrou tvrdou špičkou. Tato část se zároveň zplošťuje a tvoří po stranách ostré hrany, kterými není problém proříznout lidskou kůži a při silném rozmachu dokonce useknout ruku či nohu. Tato kosičova horní končetina od lokte dolů připomíná tedy spíše meč s ostrou špičkou, či velmi ostrou ploutev. Zrohovatělá kůže ztvrdne až do tisíců malých, velmi pevných a ostrých šupinek a někdy z ní vystupuje i ostrý kostěný hřeben. Kosič v drtivé většině případů vykazuje chování ghůla, čili je velmi agresivní, dravý a rychlý.
Poznámka: Označení "Kosič" se pro tohoto mutanta vžilo po té, co jeden dobrodruhů vykládal v jednom útočišti velmi barvitě příhodu, kdy ho právě jeden z tento mutant pronásledoval přes  několik městských bloků, oděný do černé mnišské kutny a s křížem vlajícím mu kolem krku. Dobrodruh si prý i podle rukou připomínajících kosy myslel, že si pro něj přišla sama Smrt.

## Smraďoch

Mutace viru se u nich projevuje nejprve nenápadně. Rozkladem svalové tkáně vzniká plyn, který postupně vytváří na jejich tělech puchýře, které se postupně zvětšují a spojují. Onen plyn, který se v nich hromadí je silně halucinogenní, způsobuje dezorientaci a při velké koncentraci může člověka i omráčit či ochromit. Velmi nebezpečný je i pro svou vysokou vznětlivost a hořlavost.
Puchýře u Smraďocha rostou neustále hromadící se plyn postupně odtrhává kůži od těla a napíná ji. V pozdním stádiu tak tento mutant už nepřipomíná člověka, ale spíše nafouknutý kožený vak. Tento mutant vykazuje většinou rysy chování zombie, ovšem jsou známy i případy chování "ghůlovitého".

## Golem

Tato kuriózní mutace se projevuje dobrou buněčnou regenerací a tvorbou, která se však týká pouze kůže. Ta se velmi rychle hojí a narůstá. Ovšem nezesiluje se, nýbrž se vrství. Tomuto nakaženému tak narůstá jedna vrstva kůže za druhou, což jej činí čím dál odolnějším a těžko zranitelným. V pozdější fázi jej už nezraní ani zásah kulky, která ve vrstvách uvízne a postupně zaroste. Jedinou šancí je v těchto případech střela do očního důlku, použití těžkých zbraní nebo například zapálení. Někdy se stane, že postupně zarostou i oči důlky kůži ze stran. Golem tak oslepne a je snazší se mu vyhnout. Ovšem stále se může orientovat podle sluchu (pokud nezarostou i uši) a nebo hmatu.
Neustálý kožní růst má i další nevýhodu. Jakmile se kůže na nohách navrství do takové míry, že se začnou třít o sebe, stává se pohyb čím dál obtížnější a nakonec se Golem nezmůže na víc, než na těžkopádnou i když vytrvalou chůzi.
Tito mutanti mohou vykazovat chování zombie i ghůla.

## Slizoun

Jeho tělo produkuje zvláštní lepkavý sliz tmavě modré až černé barvy, který přilne k jakémukoliv materiálu. Celý povrch jejich těla je od něj ulepený a když se slizu nahromadí více, tak odkapává na zem. Vzhledem k tomu, že jej produkují kožní póry, vytvářejí jej pravděpodobně zmutované potní žlázy.
Slizoun není nijak zvláště nebezpečný a díky odkapávání oné hmoty je poměrně snadné zjistit jeho přítomnost a nebo jej stopovat. Ale při máchání rukama ve snaze dosáhnout kořisti sliz odlétává díky odstředivé síle a může člověka např. zasáhnout do očí a oslepit jej, což se mu může stát osudným.
Tento mutant může vykazovat chování zombie i ghůla.

## Ostnatec

Mutace způsobila, že veškeré epidermis (vlasy, vousy i chlupy) na jeho těle ztvrdlo a většinou se i prodloužilo do formy velmi špičatých ostnů. Při útoku zblízka může tak jeho zásah byť i jen hřbetem ruky způsobit mnohonásobné zarytí do kůže a následné krvácení či poškození orgánů podle hloubky průniku. Pokud se ostny někam zabodnou dostatečně pevně, kůže mutanta je "uvolní" a oddělí od těla. Pokud má ostnatec dostatečný přísun potravy, v horizontu několika dní opět dorostou.

## Chmaták (Mrchožrout)

Tento druh je velmi obratný a rychlý. Pohybuje se zásadně po všech čtyřech končetinách v přihrbeném postoji. Ruce se mu přizpůsobily pro lepší pohyb v této poloze a stabilitu. Prsty se prodloužily a roztáhly od sebe a klouby jsou volnější. I nohy doznaly změn. Chodidla se otočila o 180 stupňů, takže míří od těla a kyčle se zdeformovaly tak, že umožňují širší pohyb do stran. Chmaták si při pohybu udržuje končetiny zhruba v 90ti stupňovém úhlu, takže tvoří přesný kříž.
Díky své obratnosti a pohyblivosti mu nedělají problémy hromady sutin ani nízké barikády. Bez problému přeleze i blokádu nízkých aut. Na rozdíl od většiny ostatních nakažených však Chmaták neútočí na lidi (pokud nehladoví více, než několik měsíců), ale živí se ze zbytků mrtvol, což mu vyneslo druhé označení – Mrchožrout. Objektem jeho zájmu pří výpadech proti přeživším je jejich majetek. Jeho cílem při útoku není člověka zranit, ale zmocnit se něčeho z jeho vybavení (tlumoku či batohu, zbraně, volného oblečení atd.). Pokud se mu to podaří, co nejrychleji se snaží zmizet a lup ukrýt. Jejich skrýše připomínají spíše sklady a odhalení takového místa je velkým přínosem a úspěchem jak pro jednotlivce, tak i skupiny. Ale pozor! Pokud je ohrožena jejich skrýš, stávají se Chmatáci velmi agresivní a divocí. To může být nebezpečná situace i pro zkušeného dobrodruha či sehranou partu žoldáků, jelikož takové doupě často sdílí skupinka 3 – 10 těchto mutantů.

## Siréna (Ječidlo)

Nositelem této mutace jsou bez výjimky dívky ve věku zhruba od 13 do 30 let.
Navenek se nijak neliší od zombie nebo ghůlů. Siréna není sama o sobě fyzicky nijak zvláště nebezpečná a není o nic těžší ji zabít než běžného nakaženého. Avšak svým jekotem ve vysokých tóninách dokáže přilákat nakažené ze vzdálenosti mnoha desítek až stovek metrů. Lze ji poznat pouze po sluchu. Tyto mutantky jsou "živoucím" důkazem toho, že i když nákaza zničí osobnost jedince, něco z jeho paměti se přenese do této nové formy. Příležitostně se totiž snaží hrdelním bezeslovným zpěvem napodobovat známé melodie. Nejčastěji se jedná o písničky z dětství, které jsou uloženy nejhlouběji v paměti. Dokáže tak (ač neúmyslně) nalákat přeživší do nebezpečných míst díky domnělé skutečnosti, že je tam další nenakažený jedinec. Tento efekt "dívky v nesnázích" stál život už mnoho zachránců.
Ve zlomový okamžik, kdy se ostatní nakažení na oběť vrhají začíná Siréna ječet vysokým hlasem, což začne lákat ostatní nakažené v oblasti. Jekot trvá zhruba od 20 vteřin do dvou minut a je tak silný, že pokud člověk stojí v okruhu několika metrů, mohou mu až prasknout bubínky či to dokonce vyvolá slabé aneurysma. Pak se i Siréna na přeživšího vrhne, pokud je ten stále v jejím dosahu.