Aedelas

Na severozápadě Hornomarského knížectví se rozkládá veliká elfí říše Aedelas, které se v jazyce Slávů říká Zlatý les. V jejích hlubokých hvozdech a skrytých horských údolích se rozkládá jeden z dvanácti domů vznešených elfů. O tom však drtivá většina smrtelníků, kteří během staletí prošli, nebo se usídlili v okolních zemích, nemá ani potuchy.

Aedelas byl založen a po staletí spravován posledními potomky vznešeného Fingolfinova domu, kteří dosud v zemích smrtelníků dlí. Jejich sídlem je Thingolion, bájné elfí město rozkládající se na Stříbrném jezeře Aedelasu (které napájí Stříbrná řeka pramenící ve Stříbrných jeskyních). Krása tohoto jezerního města je pověstná a smrtelníci, jimž se dostalo cti jej spatřit, na tento zážitek vzpomínali do konce svých dnů. V dobách vzestupu Temného krále byl princ Elladan, zakladatel a první pán Aedelasu, zrazen svým dvorním mágem, Orbrinem Vashendalem, a nakonec padl v poslední bitvě proti Temnému králi, kde udatně bojoval po boku bájného krále Dagoberta. Po další čtyři staletí tak Aedelasu vládl jeho syn, princ Ashanor, poslední mužský potomek Fingolfinova domu. Za jeho vlády aedelasští léčitelé dokonce zachránili v bitvě smrtelně raněného falckého císaře Karla Velikého, za což Aedelas na věčné časy uznal suverénní říší vznešených elfů a žádný z jeho potomků ani velimarských knížat si nedovolil to zpochybnit. Princ Ashanor nakonec hrdinně padl roku 869 církevního kalendáře v Bitvě o Gurthang a vlády v zemi se ujala jeho sestra, princezna Ashae. Aedelas tak vstoupil do nové éry.

Běžnému člověku by se mohlo zdát, že se vznešení elfové o záležitosti smrtelníků příliš nezajímají, ale není to tak úplně pravdou. Jejich ušima a očima v zemích smrtelníků jsou tzv. *durandir*, noční poutníci. Ti cestují krajem mezi domy vznešených elfů a přináší do nich zvěsti ze svých cest. V hlubokých lesích žijí také lesní elfové (některé z elfích vesnic ve Zlatém lese nesou jména jako Loar, Tenn a Eldin), kteří se živí zejména sběrem a lovem. Zemědělství neprovozují, protože nechtějí kovovými nástroji jizvit matičku zemi. Svá těla často zdobí malováním, nebo i tetováním. Většina elfů má velikou úctu ke všemu živému a je mezi nimi rozšířen kult uctívání hvězd. Své mrtvé pohřbívají do země tak, že nebožtík v dlaních na hrudi svírá semeno určitého stromu (druh stromu se liší dle lokálních zvyklostí, rodových tradic apod.). Když je nebožtík pohřben, jeho ostatky tak dodají živiny a na onom místě vyroste nový život. Elfové věří, že duše pohřbeného přejde do onoho stromu. Dá se tedy říci, že samotný les je pro ně jakýmsi hřbitovem.

*Pozn.: Mimochodem, termín "vznešení elfové" používáme jako synonymum Lidu pahorků z pravidel DrD II a termíny "durandir", "noční poutníci" a "noční elfové" používáme jako synonyma Lidu noci z DrD II. Na jihu, v pouštích Augorie, žijí též vznešení elfové z národa Sahdar, tzv. pouštní elfové. Ti vyměnili víru svých na severu žijících příbuzných za kult uctívání Slunce.*

## Hierarchie

* Postavení 3. Pán Zlatého lesa - princezna Ashae, princ Ashanor (dříve), princ Elladan (dříve)
* Postavení 2. Starší (spravují větší celky hvozdu)
* Postavení 1. Strážce (spravují jednotlivé vesnice)
* Postavení 0. Elfí poddaný