Kapitola VI. Jako štvaná zvěř

## Cíle:

* Ukrýt se před pomstychtivým marigradským podsvětím na čas na venkově. *✓*
* Vystopovat Illeanovu ztracenou ženu. *✓*
* Přemoct Nazariášův kacířský kult, který zachvátil Žďárec. *✓*

## Zápis:

#### **Sezení prvé (06.05.2021)**

***TLDR:*** *Mocná sedma je přepadena hrdlořezy marigradského podsvětí a pod rouškou noci proto z města prchá. Na cestě nočním hvozdem je nicméně přepadena znovu.*

Mocná sedma předala všechny informace o korupci v Marigradu zemskému velmistru Balthusovi a v zapadlé krčmě plánovali, kam se na jeho radu uklidit, než skončí čistky a situace ve městě nebude znovu pod kontrolou. Dohodli se, že Illeanovi pomohou zjistit, kde skončila jeho žena Marika, kterou jako otrokyni po nějaký čas vlastnil Kartel. Poslední stopy prý vedou do jedné odlehlé dědiny nedaleko jménem Žďárec. Poklidný večer přerušil až roztřesený posel, který Illeana přišel varovat, že na ně podsvětí vypsalo tučné odměny a že by tak měli zmizet okamžitě. Nebylo to nic platné. Jen co se za poslem zavřeli dveře, rozrazila je čtveřice rabiátů, kteří se na hrdiny sbírající se k odchodu sesypali, jako hejno vos. Mocná sedma s nimi sice byla rychle hotova, přesto bylo jasné, že po nich teď nejspíš jde každý hrdlořez z města. Illean je proto zapadlými uličkami vedl k městským branám, kde Janek ve strážném naštěstí poznal svého starého přítele z mládí a ten je tak bez větších okolků pustil ven přesto, že už bylo po setmění a brána tak byla oficiálně uzamčena. Illean trval na tom, že nocovat v Lovcově odpočinku ani jinde v okolí města není bezpečné a že tak musí zamířit rovnou do oné dědiny. Dali tedy na něj a vyrazili. Když vstoupili do lesa a pro husté koruny stromů vzal za své i chabý svit dorůstajícího měsíce, zažehl Janek bledým světlem alespoň svůj meč, aby jim svítil na cestu. Po čase dorazili na místo, kde přes cestu ležel převrácený vůz. Okamžitě zpozorněli. V křoví křupla větévka, následovalo drnčení tětiv a zlověstný hvizd šípů. Janek skočil na převržený vůz, ruka vystřelila vzhůru a smrtící šípy se rozlámali o bledý tetelící se magický štít, kterým je obklopil. Když ani další salva jeho štítem nepronikla, ozval se dusot kopyt. Ze tmy se vyřítili jezdci a s napřaženými meči hnali své koně přímo na Janka. Illean z pod vozu zasáhl jednoho dýkou, zatímco Baindil s Aughi skočili ženoucímu se zbytku do cesty. Baindil odvrátil druhého a Aughino umění odrazilo všechny zbývající. Jezdci se stáhli do tmy, aby se přeskupili. Znovu se ozvalo drnčení tětiv, další salva šípů se rozbila o Jankův štít a země se znovu zachvěla pod kopyty koní.

#### **Sezení druhé (13.05.2021)**

***TLDR:*** *Mocná sedma poráží noční útočníky a dozvídá se, že jsou to žoldáci, které nejspíš jen využil nějaký kouzelník, aby se včas dozvěděl, že někdo mocný míří k vesnici Žďárec, kam vedou i stopy Illeanovi ztracené ženy. Tam se dozvídají, že doba je zlá a mnozí místní kvůli nekončícímu sledu útrap a bezpráví ztrácejí nejen naději, ale dokonce i samu víru ve Stvořitele. Půlnoční mše, která má tento trend zvrátit, je hrubě přerušena bandou rabiátu, jejichž vůdci (v otrhaném mnišském rouchu oděný kacíř Nazariáš, zbloudilý bratr místního faráře Jonáše, a Beltrom, loupeživý falešný rytíř) mnohé místní navzdory farářovu naléhání přesvědčují, že žádný Stvořitel neexistuje a že se o svoji záchranu musí postarat sami, nejlépe pod jejich osvíceným vedením. Illean se vmísí mezi vesničany, kteří rabiáty následují z kostela, a Janek mezitím promlouvá s farářem a ostatními.*

Aughi před dalším nájezdem vyskáče na druhý z rozbitých vozů a projíždějícím jezdcům rozdává tvrdé rány, div se udrželi v sedlech. V zápětí je však šípem zasažena do nárameníku, ztrácí rovnováhu a jezdci ji obklopují. Jejich čepele sice odráží, ale druhý šíp nachází mezeru mezi pláty a zastavuje se až o lopatku. Třetí se láme o její hrudní plát a sráží ji na znak do vozu. Baindil opouští bezpečí Jankova štítu, vyráží jí na pomoc, ale sám je sražen jedním z jezdců. Janek dál udržuje svůj štít proti střelcům a Illean rozdělává pochodně, aby je rozházel po bojišti a oni tak konečně viděli své nepřátele. Aughi je ostřelována ze všech stran a při pokusu o skok ze zoufalé situace nakonec pod tíhou své těžké zbroje padá z vozu skoro pod kopyta jezdců. Baindil svým kladivem stahuje jednoho z jezdců z koně. Koně druhého odrovná mocným bočním úderem do lebky a jeho jezdec zůstává uvězněn pod jeho škubajícím se tělem. Lukostřelci se se zbylými jezdci dávají na útěk, Illean jednoho zasahuje dýkou do zad a ten tak padá z koně.

Janek pro jistotu ještě chvíli drží magický štít, pod jehož ochranu se doplazila Aughi, zapřela se o meč a vyškrábala se do sedu na zlámané kolo. Pak odplivla krev a s nadávkami a Illeanovou pomocí si začala vyndávat šípy z těla i zbroje. Co nezadržela zbroj, zadržela naštěstí její lopatka, žebro a pažní kost. Přestože tak byla neskutečně dotlučená, žádná z kostí nepraskla a smrtící šípy se tak nedostaly hlouběji do těla. Aughi nakonec rukou setřela krev ze své zbroje, odhodila ji na zem a prohlásila, že už na tom byla daleko hůř. Rozrušený Janek jí vynadal, že místo aby se spolu s ostatními semkla pod ochranu jeho štítu, odkud se mohli poměrně bezpečně vypořádat nejdřív s jezdci, tak naprosto bez rozmyslu vletěla hlava nehlava do bitevní vřavy. Aughi zavrčela, vyletěla ze sedu a svým dlouhým mečem brutálně sťala jezdce, který zlámaný skuhral pod tělem svého koně. Janek pochopil, že na taktický rozbor bitvy teď Aughi náladu nemá a přidal se proto radši k Baindilovi s Ileanem, kteří ohledávali a zpovídali dalšího přeživšího.

Všichni to byli elfové, žoldnéři, které si prostřednictvím jakéhosi sedláka ze Žďárce kdosi před pár dny najal, aby tu přepadávali a obírali pocestné. Když na něj doráželi, dal jim dopis, na němž bylo napsáno *Rozkazy*. Janek jej otevřel a viděl, že na něm není nic víc, než jakýsi veliký znak. Okamžitě ho odhodil a dopis začal sám od sebe hořet. Janek plameny naštěstí utišil, takže stačili strávit jen polovinu dopisu. Pak rozčíleně tasil meč, čepel prořízla chladný noční vzduch a zastavila se jen pár coulů od zajatcova krku. Ten vysvětlil, že jejich zaměstnavatel to tak vyžadoval. Kdyby prý náhodou byli poraženi, měli svým pokořitelům předat tento dopis. Víc o tom nevěděl, Illean poznal, že znaky na dopisu byli napsány kvalitním černým inkoustem, jaký se používá v klášterech Církve svaté, a Janek rozpoznal, že onen ochranný obrazec nakreslil nějaký mocný kouzelník, který nejenže vládne ohnivou magií, ale dokonce i mistrovsky zvládá tajemné umění ochranných obrazců. Byl si jist, že onen kouzelník je skrze obrazec viděl a teď ví, že se blíží ke vsi. Tlupa loupežníků to byla početná, takže onen kouzelník ji nejspíš využil k tomu, aby byl informován, pokud se ke Žďárci bude blížit někdo mocný, snad knížecí zbrojnoši. Nebo že by snad očekával přímo Mocnou sedmu?

Illean potvrdil, že o místě pobytu jeho ženy vědělo několik lidí z Kartelu. Měl ale za to, že pokud jsou tu loupežníci jen pár dní, pak ty dvě události časově nesedí a nejspíš tak jde jen o shodu náhod. Janek si tím tak jistý nebyl a proto nahlédl do zajatcovi mysli. Viděl, že k smrti vyděšený elf mluví pravdu, onu dědinu, v jejíž krčmě je naverbovali, tvář toho prostředníka i tajné místo u rybníka, kde se s ním scházeli. Illean pak vlídně zajatci domluvil a ušetřil jeho život. Vděčný elf jim za to dal píšťalku vyřezanou do tvaru ptáčka, na kterou prý mají v nouzi třikrát zapískat a pokud ji uslyší, přijde jim odplatou na pomoc. Pak vyrazili dál do Žďárce.

Před půlnocí už seděli v tamní krčmě, kde od krčmáře nenápadně vyzvěděli, jak se tu věci mají. Vrchnost prý místním sedlákům zvyšuje odvody z polností, v lesích řádí lapkové a mnozí se k nim ze zoufalství přidávají. A co hůř, zlá doba zkouší i víru místních lidí, kterou mnozí pod náporem zlých událostí ztrácejí. Jonáš, místní farář i rychtář v jedné osobě, prý dělá co může, aby lidé neztráceli víru a naději. Dokonce dnes chystá výjimečnou půlnoční mši za ty, kteří už odpadli, aby znovu našli cestu do světla. Janek od krčmáře podle popisu dokonce zjistil, že ten prostředník loupežníků byl nejspíš nezvedený synek jednoho místního velkostatkáře, jménem Honcek. Aughi měla pro dnešek dost, Baindil se nenechal odtrhnout od pípy a oba měli o věci ducha stejně pramalý zájem. Zůstali proto v krčmě, zatímco Illean s Jankem se vypravili na mši.

Illean se hned ztratil v davu a Janek se dal do řeči s vedle sedícím místním od kterého vyzvěděl, který z návštěvníků mše je Honcek. V půli mše rozrazila vrata kostela banda rabiátů vedená jakýmsi v těžké zbroji oděným rytířem a podivným poustevníkem v otrhaném mnišském rouchu. Přerušili mši svatou a ozbrojeni vtrhli na posvátnou půdu, aby místním sdělili, že žádný Stvořitel není a že se o svou záchranu musí postarat sami, nejlépe pod jejich velením. Honcek byl první, kdo jim horlivě přitakal a mnozí další se navzdory Jonášovu naléhání přidali též. Když banda ozbrojenců odešla, následovali je nejen mnozí místní, ale i Illean, který se mezi ně vmísil. Janek si mezitím nechal od faráře požehnat a promluvil s ním o tom, co se stalo.

Ten poustevník je prý nešťastník jeho zbloudilý bratr Nazariáš, který z cesty víry před lety sešel a nedávno se v tomto kraji znovu objevil. Ten druhý je pak loupeživý falešný rytíř Beltrom, vůdce místní loupeživé bandy, na jejíž úkryt v pobořeném loveckém zámečku v lesích nedávno padli nějaké děti ze vsi. Janek pak zamířil do domu Honckových nešťastných rodičů, do jejichž ran nejdříve přisypal soli v podobě vyprávění o tom, jak Svatá inkvizice zachází s kacíři. Pak jim ale promluvil do duše a dodal naději s tím, že se pokusí jejich synka najít a domluvit mu. Nechali ho proto prohledat jeho světnici, kde našel dopis, jehož rukopis odpovídal slovu *Rozkazy* napsanému na onom falešném dopisu. Rodiče říkali, že často chodil z domu, prý do krčmy, ale sousedé tvrdili, že se tam objevil jen zřídka. Někdo ho prý ale viděl jít za vesnici kamsi k rybníku. Janek se tam šel podívat a brzy došel na místo s lavičkou pod starou vrbou, které viděl v mysli onoho elfího zajatce. Prohledal ho a našel staré magické obrazce na jednom z kamenů u rybníka. Teď byli sice nefunkční, ale bylo zřejmé, že kouzelník to místo často sledoval.

Janek se v mysli skrz pramen jeho vlasů spojil s Illeanem a ten mu řekl, že infiltroval úkryt loupežníků. Ti si prý myslí, že je jedním z nich a dokonce už i od zámečku sehnal klíče. Janek jen nevěřícně zíral, varoval Illeana, že ten kouzelník je mocný a že o nich ví. Z obrazce na elfově dopise ví, že mířili do vsi. Domluvili se, že se spojí zase zítra a Janek se odebral zpátky do pronajatého pokoje v krčmě za Aughi a Baindilem.

#### **Sezení třetí (20.05.2021)**

***TLDR:*** *Mocná sedma infiltruje úkryt Nazariášova kacířského kultu, rozluští jinotaj ukrytý v magickém obrazci a sestupuje tak do tajné podzemní sluje. Tam se ukáže, že to celé byla od začátku past, nikoliv však na Mocnou sedmu, ale na samotného Janka. S vypětím všech sil a za cenu mnoha Jizev Sedma nakonec vítězí a jediní kultisté, kteří zůstávají naživu, jso sám Nazariáš a Beltrom. Od nich se dozvídají, že Ileanův kontakt z Kartelu, od nějž se dozvěděl kam převezli jeho ženu, byl podplacen stejným mužem, který najal i tyhle dva. Jediné, co o jeho identitě vytušili bylo, že má blízko k hornomarské zemské radě. Samo dočasné přemístění Illeanovi ženy (kterou prý už ale odvedli zase jinam) pak mělo zajistit, že sem Mocná sedma skutečně zamíří a do přichystané pasti se tak chytí. Jejím cílem mělo být získání Jankovi krve, ale kdo je tím tajemným mužem zemské rady a nač Jankovu krev chtěl, to mohli jen hádat.*

Před polednem druhého dne se Jankova mysl skrze pramen jeho vlasů spojila s Illeanem a ten mu tak ve své paměti vyjevil vše, co zatím zjistil - dispozice a obrany úkrytu kultistů, počty a výzbroj mužů i tajemný obrazec, o němž se Janek dovtípil, že jde o pokroičilý magický zámek částečně z oboru zakázané černé magie. Jeho rozluštění nepochybně otevíralo vchod do magií zapečetěného čarodějova úkrytu. Černokněžná složka obrazce tkvěla v jeho propojení se Snovým světem, odkud v případě narušení, či chybného rozluštění mohl povolávat démonické strážce. Janek své společníky nechtěl rozrušovat zbytečnými detaily a tak jen důrazně přikázal, aby se Illean k obrazci nepřibližoval a aby s ním za žádnou cenu nemanipuloval, dokud tam nedorazí.

Bylo zjevné, že Aughina zranění byla vážnější, než si sama připouštěla, takže by na nadcházející výpravě, kde potřebovali být co nejtišší, nejspíš byla jen přítěží. Využili proto s Baindilem jejího spánku a vyklouzli z vesnice bez ní. V lese za rybníkem minuli skupinu lovců a když dorazili k pobořenému loveckému zámečku, zaklepal Janek dle domluvy na vybrané okno, aby tak dal znamení Illeanovi. Ten jim šel sice hned s ukradenými klíči nenápadně odemknout, zapomněl ale na jednoho z hlídačů a srazil se s ním ve dveřích. Obratně ho sice přesvědčoval o tom, že jen hledá něco lepšího k pití, jeho snahy však přerušil hlasitý zvuk tříštícího se skla. Hlídač vytasil obuch a s řevem zamířil ke dveřím, aby domnělým spratkům ze vsi řádně vyčinil. Měl to nicméně na svědomí netrpělivý Baindil, který Jankově magii nevěřil, měl za to, že Illean znamení neslyšel a tak vzal věci do vlastních rukou. Bohužel jediný kámen, který kolem našel, byl pořádný valoun, který se teď otáčel mezi střepy roztříštěného okna.

Jak obuch příběhl ke dveřím, začal nadávat, že nemá klíče. Illean se nicméně rychle sehnul a už je v napřažené ruce držel s tím, že hlídači asi spadli, když se ve dveřích srazili. Ten odemkl, vyřítil se před dveře a začal řvát. V půli slova však utnul, upustil obuch a v bezvědomí se sklátil vpřed. Za ním stál Illean, který mu uštědřil pořádnou ránu hlavicí svého krátkého meče do zátylku. Janek s Baindilem rychle přeběhli k němu, vevnitř zlikvidovali další tři hlídače a pustili se do luštění obrazců. Janek začal učeně popisovat, že v něm vidí písmena abecedy jednoho z dávno mrtvých jazyků, sepsal ji celou na pergamen a pak písmenům v obrazci přiřadil čísla podle jejich pořadí v abecedě. Baindil to sledoval a když viděl čísla, připomnělo mu to jednu hru, kterou s trpasličími runami křídou napsanými na zem hrají dwergheimské děti a jinotaj tak rozluštil. Janek s jeho řešením souhlasil, doplnili jej na chybějící místo a s pufnutím se v rtohu místnosti oběvili dveře do sklepení. Lehce dotčený Janek jízlivě podotkl, že se Baindil aspoň něčemu při tom neustálém počítání zlaťáků naučil a vyrazili dolů.

Tam je čekalo překvapení - padli do léčky. Na ochozu nad nimi stál oddíl lukostřelců s nataženými tětivami a naproti nim byl Beltrom s Nazariášem. Ten je jízlivě přivítal s tím, že je čekali dřív. Pak prozradil, že je to od začátku past, past políčená na Janka. Janka to zaskočilo, ale při vzpomínce na černou magii ochranného obrazce a pohledu na složitou alchymistickou aparaturu na stole před čarodějem se poněkud domýšlivě dovtípil (chybně, jak se později ukázalo), že ten zvrácený kacíř chce jeho brilantní mozek k nějakým zvráceným alchymistickým pokusům. Čaroděj se rozesmál a Janek se je pokusil překvapit tím, že prudce máchl rukou směrem ke střelcům, aby spálil natažené tětivy. Čaroděj však byl na pozoru, jeho kouzlo zlomil a Beltrom zavelel k palbě. Tětivy zadrnčely, šípy vypetěli a Jankova druhá ruka zrovna tak. Vzduch kolem se zatetelil a vytvořil bublinu, o níž se letící šípy rozlámali.

Střelecký oddíl svou palbou hrdiny rychle zahnal do úkrytu. Baindil se schoval do výklenku ve stěně, zatímco Illean zmizel ve stínech, kam ho Janek v zápětí následoval. Ostřelovaný Baindil zasypával nepřátele kletbami a výhružkami, zatímco Janek se pomocí magie vyřítil ze tmy jako vichřice a s rázovou vlnou přistál na ochozu přímo uprostřed střelců. Někteří z ochozu spadli a jiní zůstali viset za jeho okraje, překotili se na záda nebo jen narazili na dřevěné bariéry, které ho lemovaly. Čaroděj nicméně přelétl za Jankem a snažil se ho zasáhnout mocným úderem větru. Janek v poslední chvíli seskočil z ochozu a s podvrtlou nohou se pod ním skryl z dohledu. Illean se mezitím vyřítil ze tmy a ze zadu zaútočil na Beltroma. Ten jej na poslední chvíli postřehl a smrtícímu útoku se vyhnul. Pak štítem zkušeně vykryl spršku Illeanových dýk a srazil ho k zemi. Baindil vyletěl, aby mu pomohl a začal do Beltroma řezat hlava nehlava. Ten některé rány vykryl štítem a jiné zachytila jeho těžká plátová zbroj. Illean se nicméně posbíral a falešný rytíř tak sám čelil dvojici hrdinů.

Když to čaroděj viděl, přelétl z ochozu k Beltromovi a snažil se ho zaříkadlem posílit. Baindil se na něj pohotově a s řevem vrhl, strhl ho s sebou přes stůl a na zemi do něj bušil hlava nehlava. Čarodějovi oči zašlehly plamenem a sršícími jiskrami se snažil Baindila upálit za živa. Illean mezitím vzdoroval dorážejícímu těžkooděnci. Beltrom byl ale zkušený bojovník a díky perfektnímu postoji a práci se štítem ani jedinkrát neodkryl slabá místa své plátové zbroje. Jeho obrana byla neprostupná a Illean se tak rychle zcela vyčerpaný znovu ocitl na zemi a plazil se před postupujícím rytířem pryč. Nakonec klekl na kolena s tím, že se mu vzdává. V tom se ozvala ohlušující rána, celé sklepení zadunělo a hrdiny zasypal prach, sutiny, třísky a mrtvá těla lukostřelců.

Zraněný a k smrti vyčerpaný Janek se pod ochozem totiž vzpamatoval a když viděl zoufalost jejich situace, psobíral síly k mocnému kouzlu. Rozpřáhl ruce a se zavřenýma očima se vznesl do vzduchu. Skrčil se do klubka, zakoncentroval tak veškerou magickou energii do jediného bodu a pak ji prudkým roztažením všechnu najednou vypustil. Účinek byl devastující. Rázová vlna se od něj bleskově šířila ve všech směrech, rozvrátila okolo stojící kamenné sloupy, prkenné ochozy nad ním rozmetala na třísky a lukostřelci se rozlétli do všech stran. Ty, které nezabila samotná exploze, zabily nárazy do stěn a stropu. Když pak ohněm ošlehaný Baindil s doutnajícím ohořelým vousem zbavil čaroděje mocnou ranou do spánku vědomí, přesvědčili společně Beltroma, aby se vzdal. Ten sice nejdřív nechtěl s tím, že dokud stojí na nohách, voják se nevzdává, ale nakonec si domluvit nechal. Oba pečlivě svázali a podrobili výslechu.

## Rozuzlení:

Výslech Nazariáše s Beltromem odhalil, že byli v Marigradu najati, aby na Mocnou sedmu políčili past. Dokonce i Ileanův kontakt z Kartelu, od nějž se dozvěděl kam převezli jeho ženu Mariku, byl prý podplacen stejným mužem, který najal i tyhle dva. Jediné, co o jeho identitě vytušili bylo, že má blízko k hornomarské zemské radě. Samo dočasné přemístění Illeanovi ženy (kterou prý už ale odvedli zase jinam) pak mělo zajistit, že sem Mocná sedma skutečně zamíří a do přichystané pasti se tak chytí. Jejím cílem mělo být získání Jankovi krve, což družinu a Janka obzvlášť zaskočilo. Kdo ale je tím tajemným mužem zemské rady a nač Jankovu krev chtěl, to mohli jen hádat.

Družina se nakonec rozhodla předat oba zločince do rukou místní spravedlnosti, do rukou místního rychtáře a faráře Jonáše. Rozhodnutí, zda na svého kacířského bratra Nazariáše a jeho kult povolá Svatou inkvizici či nikoliv, tak nechali na něm. Bylo ale jasné, že ta se o tom, co se tu stalo tak jako tak brzy dozví. Také se dovtípili, že onen falešný rytíř Beltrom je *ten* Beltrom, slavný kapitán osobní stráže samotného knížete Mojmíra, který byl po desetiletích věrné služby natolik znechucen prohnilostí Marigradu a místní šlechty, že nakonec odešel. Mnozí tvrdili, že dezertoval, ale sám princ (kterého v mládí Beltrom, tehdy zbrojmistr na Veligradu, učil šermu a válečnému umění) jeho ztráty litoval a z vděčnosti za desetiletí věrné služby rodu Mojmírovců ho za dezrtéra nikdy neprohlásil.

Protože místo pobytu Mocné sedmy bylo marigradskému podsvětí zjevně prozrazeno, vytratili se v noci ze vsi a ukryli se na čas v lesích, ve starém loveckém srubu, kam je zavedl Illean. Byl to srub, kde vyrůstala jeho žena Marika a který teď byl zanedbaný a zarostlý okolním lesem. V posteli poskvrněné rozkládajícím se tělem našli dekou přikrytou kostru, jejíž oční důlky nesly drásance se zapečenými okraji, jako od žhavého železa. Pro Illeana nebylo těžké uhodnout, že je to jeho tchán Keron, kterého kvůli němu kdysi mučili a oslepili. Zdá se, že zemřel již dávno a pokojně. Zakopal proto jeho ostatky za chalupou, na hrob navršil kameny a zapíchl z klacků svázanou hvězdu Svaté církvě, v jejíž učení Keron věřil.

Bylo jasné, že dokud Balthus v knížecím městě znovu neprosadí zákon, nebudou v bezpečí ani tam, ani jinde v knížectví. Svým způsobem jsou tak teď všichni jako Illean. Jako štvaná zvěř. Dříve či později se však do Marigradu budou muset vrátit. Jejich jedinou stopa jak směrem k Illeanově Marice, tak směrem k tajemnému muži, který se bůh ví z jakých zvrácených důvodů shání po Jankově krvi, totiž leží právě tam, v rukách onoho Illeanova kontaktu, který je do Žďárce poslal. A co víc, čeká je tam přeci i jejich radgastský poklad, Kamenný býk a tajemství radgastských spisů a artefaktů, které touto dobou snad již univerzitní učenci alespoň částečně rozluštili.

***Pozn.:** Předchází Kapitola V. Pavučina lží. Následuje epilog Období II. Stín a plamen. Přehled Tažení je zde.*