Navirantslaget

Stridende parter| Huset Tussarix | Navirantene* Familien de Lulan

## Kommandanter

Renaud Tussarix †
Hugues Tussarix

Tanguise de Lulan †
Jacquette de Lulan

**Navirantslaget** var en beleiring av byen Lulan, og en reaksjon på Tanguise de Lulans husholdelse av de podarske navirantene. Angrepet ble ledet av kong Renaud I av Tuss og hans sønn Hugues Tussarix, ansporet av en rekke soldater – deriblant Francoys Montsang.

## ***Historie***

### **Bakgrunn**

800-tallets Tuss var en splittet og ustabil nasjon. Grensene til fiendtlige nasjoner lå i konstant endring grunnet vasallers militante inkompetanse, feighet eller grådighet. Kongeriket ble regelmessig angrepet av naviranter, et krigerfolk som fartet over havet på plyndringstokt.

I et forsøk på å samle adelsmennene mot sine fiender, hadde huset Tussarix samlet kongeriket under ett banner så godt det lot seg gjøre. Tuss var blitt samlet under kongehuset, men monarkene holdt i realiteten lite av makten: den lå i det store og hele hos landadelen. Flere adelsmenn hadde føyd seg enten på grunn av frykt eller mangel på økonomi, andre hadde blitt en del av hoffet grunnet sin lojalitet til Tussarix-familien. Disse var sentralisert rundt Valois, som ble maktsenteret i kongeriket. Landområdet lå i nærheten av rike gull- og sølvgruver: dette ga Tussarixene et utømmelig skattkammer å dele ut lønn til de lojale soldatene og hærførerne. Det er usikkert nøyaktig når nasjonen ble samlet, og hvem som var den første monarken: det er likevel antatt at dette var Pharamond, og settes dessuten som grunnleggeren av huset Tussarix – selv om han gjerne ikke er det.

Én av adelsmennene som var kommet dårlig ut av Tussarix-familiens felttog, var familien de Lulan. De hadde ikke økonomien til å stå imot kongefamilien, og gjorde knefall for dem. Familien, som var lokalisert i havnebyen Lulan, var tvunget til å bruke krefter og energi på å beskytte seg mot navirantene som invaderte med jevne mellomrom, og la marker og byer øder.

#### ***Tanguises svik***

Mannen som fikk nok var Tanguise de Lulan. Han kom fra fattige kår, og arvet et grevskap som strevde med å få endene til å møtes uansett hva det gjaldt. Med hjelpen av vasallene sine, skapte han en mektig stat som kunne stå imot hvilken som helst makt. Han giftet søsteren Aude inn i den innflytelsesrike Dorian-slekten ved å gi henne til Éric Dorian. Han ønsket å skaffe seg flere allierte når han omsider valgte å bryte løs fra kongen.

Han var imidlertid svært taktløs i signalene sine om løsrivelse, og nektet å møte opp i Renauds kroning. Resultatet var at dronningen innledet en beleiring på Plaine de Dorian, hvor Aude og Éric oppholdt seg. Tanguise ble med dette tvunget til å anerkjenne Renaud som sin suverene monark. En håndfull av hans vasaller hånte ham for at han ikke hadde bein i nesen.

Etter beleiringen av Plaine de Dorian kom til en slutt, mistet Dorian-slekten sin innflytelse i byen. En natt ble Dorian-residensen angrepet av sinte borgere, og Éric ble drept mens han sendte Aude avsted fra byen. Hun vendte barnløs tilbake til Tanguise, og brøt for alvor alliansen med Dorianene. Familien sverget sin troskap til kongehuset uten å mukke – av frykt. Uten mulighet for å forhandle et nytt bryllup med henne, ble hun satt i et kloster for Diana.

Hendelsen med kongehuset ble også observert av de podarske naboene, og en navirant ved navn Jacquette ble sendt til Tanguise for å forhandle. Navirantene hadde vært en torn i monarkenes side i lange tider: hvis Tanguise nå ga dem ly, ville de stille med tropper til rådighet for å beskytte ham i en konflikt med kongehuset. For å forsegle avtalen, ble Tanguise giftet med Jacquette – en høyt ansett navirant. Dette startet et langt partnerskap med Podarix, som sendte navirantene til Tuss' nordøstkyst.

## ***Ettermæle***

Da Tanguise falt i navirantslaget og hans sønner og hustru henrettet kort tid etter på ordre av enkedronning Claude, ble Aude de Lulan utpekt av henne som den nye grevinnen av Lulan – bifalt av den nye kong Hugues. Betingelsen var å gifte seg med én av den avdøde kongens nære venner: Francoys Montsang. En kvinne kunne ikke arve et adelssete, så ekteskapet skulle sikre hennes egen posisjon, og gi kongehuset en hemmelig agent og øyne ved Mortehavet.