ג'פרי החבר הדמיוני

כותב: Nadav Shamsian

היי, השם שלי הוא נדב אני בן 14, אני לא ילד מקובל כל כך, אין לי חברים ותמיד היו מציקים לי.

תמיד הייתי שונה מכולם, למשל אני תמיד הייתי נחמד כזה.. וביישן, וכולם היו טיפוסים יותר מוחצנים, במחשה הייתי משחק תמיד במשחקי נוסטלגיה כאלה כמה מהם כנראה ילדותיים כמו סופר מריו, סוניק וכאלה.. אחרים היו משחקים במשחקים כמו פרו אבולושיין, קונטרה, סי אס גו.. וכאלה..

כולם אהבו לשחק כדורגל, אבל אני פשוט אהבתי לקרוא ספרים.

כמו שאמרתי תמיד הייתי ילד שונה מכולם, כמו באטרס מסאות פארק ולכן לא הייתי מקובל כל כך וילדים תמיד אהבו להציק לי ולהתעלל בי..

אבל מאז גיל 6 הסיבה שהייתי לבד כל כך, גרמה לי ליצור לעצמי חבר חדש, חבר דמיוני: הוא היה כלב בשם גפרי חמוד כזה עליז כזה הוא היה מציור כזה כמו מיקי מאוס או באגס באני. הסיבה שהוא כלב זה כי תמיד רציתי אחד כזה אבל ההורים שלי לא הרשו לי. וכן הוא היה חבר שלי אפילו עד היום. אל תאשימו אותי בזה הייתי לבדי כל כך הרבה זמן והייתי ממש נואש לחברים זה כנראה גרם לי להשתגע. ג'פרי היה חלק בלתי נפרד מחיי אפילו, הרגשתי כאילו שהוא אמיתי מרוב שדמיינתי אותו.

עם הזמן גם כעסתי על אלה שהציקו לי ושיתפתי את זה עם ג'פרי, הוא ממש לא אהב את זה שמציקים לי..

ותמיד שוחחנו לגביי כמה אנחנו רוצים להתנקם בהם.

ג'פרי שאל אותי למה אני אף פעם לא מתנקם בהם.. עניתי שזה כי הם רבים ממני וחזקים גם ותמיד פחדתי גם ככה.. ג'פרי ענה אל תדאג, אני עוד אטפל בהם.. עניתי אבל איך: אתה דמיוני הרי.. והוא אמר יום אחד אתה כבר באמת תאמין בי כל כך עד שכבר באמת אהפוך לאמיתי.

ואכן עם הזמן כבר באמת הרגשתי כמה שיותר שג'פרי הולך נהיה יותר ויותר.... קיים, אפילו לא הייתי צריך לחשוב כדי לראות אותו.. מוזר.

יום אחד שבאתי לצאת מהבית כדי ללכת לבית הספר, ג'פרי נבח אליי ואמר לי.. חכה רגע! הסתכלתי מאחוריי וראיתי אותו. הוא אמר בואו נתחיל היום את הנקמה שלנו! תיקח סכין מהמטבח ו.. לא! עניתי, זה ממש מוגזם מדי.. ככה לא מטפלים בבריונים..

שטויות! לבריונים מגיע למות!! ג'פרי כעס בנביחות עליי. הנה אני אתן לך, זה הקטע הכי מוזר! הוא פשוט פתח את המגירה לקח סכין והביא לי אותו!!!

מה.. מה.. איך.. אבל.. ג'פרי גיחך, נו... רואה אמרתי לך בזכותך אני אמיתי כבר אבל לא כולם יכולים עדיין לראות אותי.. הם גם צריכים להאמין בי. קדימה קח את הסכין. ל-לא! אמרתי א-א-אני בטח משתגע לגמרי! טסתי בריצה מהבית.

בהפסקה. ישבתי לי מתחת לעץ הזית עדיין בהלם מעצמי.. איך ראיתי אותו פותל את המגירה ולוקח סכין.. אין מצב בטוח דמיינתי!

ואז באו הבריונים האלה שאהבו להציק לי.. נו נו נו..

רוי, "הנהיג " שלהם אמר, הנה נדב החנון הזה שאוהב לדבר עם החבר הדמיוני הזה שלו מרוב שהוא לבד.

תעזוב אותי כבר עניתי בהיסוס.

לא, אנחנו לא נעזוב אותך אתה צריך חברים נכון? חחח הם צחקו. והתחילו לבעוט בי ואני מתכופף ואומר די כבר!

תעזבו אותו!!! זה היה הקול של ג'פרי הוא היה שם עם סכין ביד עם פרצוף כועס! מ-מה זה רוי שאל הסכין הזאת מרחפת באויר! וחשבתי ששמעתי קול גם..אבל לא בטוח..

אני ג'פרי, החבר של נדב, באתי להתנקם בכם!

לפני שמשהו הגיב הוא פשוט בא ודקר את כולם דקירות ועוד דקירות ואז נשך גם את רוי. כולם צרחו בייסורים ואני פשוט ברחתי..בפחד ובאימה.

לאחר כמה ימים שמעתי שהם שכבר נקבע מותם.

ג'פרי עדיין היה איתי בכל מקום אבל הוא לא היה חמוד ומצחיק יותר הוא היה נראה יותר מפחיד וקשוח..

זה היה כשהייתי בדרך חזרה הביתה,ל-ל-למה עשית את זה.. שאלתי, למה?! הוא ענה זאת התודה שלך?? מה זאת אומרת? זה הגיע להם!

ת--ת-תפסיק לעקוב אחריי! אמרתי, אתה ממש מפחיד אותי!

מה זאת אומרת, אנחנו חברים ואני עזרתי לך! אתה פשוט כפוי טובה! אני פשוט פחדתי כל כך עד שפשוט ברחתי ממנו, אבל דמיינתי אותו בכל מקום כבר מרוב שפחדתי ממנו. וגם מרוב פחד האמנתי בכל דמיון שלהם עד שהם כבר נהיו אמיתיים ותתחילו לתקוף אותי ולנשוך אותי! אחחח די אההה זה כואב! תפסיקו כבר!!!! כן באמת הרגשתי את הנשיכות שלהם ונשארו לי חבלות עליי. ואז התעלפתי..

מצאתי את עצמי בבית חולים.. על המיטה.

הו טוב שהתעוררת בא הרופא, אנשים מצאו אותך ככה על מעולף ברחוב כשנשיכות של כלבים עלייך.

אתה בסדר? כן, עניתי.

יש לך כמה אורחים הוא אמר ויצא, אלה היו ההורים שלי, אמא שלי חיבקה אותי ואבא שלי שאל לשלומי.

אני בסדר עניתי. מישום מה הרגשתי מין כעס כזה.. כאילו משהו לא בסדר..

למה אתה כועס? היא שאלה אותי.

אני בסדר עניתי. אתה נראה כועס..

תעזבו אותי כבר אני בסדר! צעקתי!

וואוו משהו מטריד אותך? אבא שאל, קרה משהו?

כן! קרה משהו! עניתי יותר ממשהו! העיקר עכשיו אכפת לכם ממני? יש לכם מושג כצה סבלתי מבריונות בבית הספר? כמה הרביצו לי, הכו אותי, לעגו לי השפילו אותי? ורק עכשיו אכפת לכם ממני???!!! אתם הורים גרועים!!! אני שונא אתכם!!! מגיע לכם שג'פרי ירצח גם אתכם!

אמא שלי ענתה.. א-אתה צודק.. היינו עסוקים מדי בפרנסת הבית ולא היה לנו זמן בשבילך.

כן ענה אבא, א י מאוד מתבייש בזה.. זה לא בסדר.

אחרי שתצא מבית החולים נקנה גלידה או פיצה או6

משהו ונבלה ביחד.

רגע ו.. מי זה ג'פרי?

אההה... סתם משהו מסרט מפחיד שראתי.. שיקרתי..

הלילה כבר הגיע, נשארתי עדיין במיטה בבית החולים ישנתי אבל אז העוררתי באמצע. לא הצלחתי לישון.. לפתע שמעתי גיחוכים.. הם היו של ג'פרי, הוא נראה כבר ממש ממש מעוות וחולני ואני קפאתי במקום. נראה שלמדת לקח נדבי.. חחח..

ג'פרי מה זה למה תקפתם אותי ככה?

זהבאת את זה לעצמך, חשבת שאני אתקוף גם אותך אז גרמת לכך שבאמת באו כמוני ותקפו אותך.. אתה אשם בזה, לא אני.. אבל טוב שכך סוף סוף הבנת שאף פעם לא עזרו לך.. ו.. באמת מגיע לכולם למות!!!

מ-מה מה לא! לא נכון אל תפגע באף אחד, מספיק שהבריונים מתו כבר! לא באמת התכוונתי על מה שאמרתי להורים שלי לגביי זה שתרצח אותם! פשוט כעסתי ו..

ששש.. ענה ג'פרי, אל תדאג נדב, הנקמה עוד תגיע.. הנקמה עוד תגיע לכולם!

> ©הזכויות של כל הקריפיפסטות המוצגות באתר זה שמורות לכותבים המקוריים שלהם - אין להפיץ/ להקריא/ להעתיק את התוכן ללא אישור המפרסם. לפרטים נוספים: tomerc2712@gmail.com©
>
>