Lidské balady a romance

## Poslední drak

Stará západní balada o tom, jak drakobijci před staletími vyháněli draky. Není to oslavou vítězství lidí, ale smutnou vzpomínkou na dávné křivdy páchané na dracích, na rase, která byla pověstná svou moudrostí a kulturou daleko vyšší než lidskou. Uměli se i převtělit do lidské podoby.

Poslední drak, QueiXaar, se zamiloval do lidské dívky Nianté, když byl ve své lidské podobě, jenže drakobijci postupovali a dozvěděli se, že chlapec se zlatými vlasy je ve skutečnost drak. A mezi drakobijci byl i otec Nianté, a protože drak nechtěl drakobijce usmrtit, rozhodl se, že uletí za moře.

Během loučení s dívkou QueiXaar zpíval, a zpíval tak krásně a přesvědčivě, až pobřežní útesy žalem pukaly a moře vřelo. U této části lidé obvykle pláčou.

Existují ještě další verze, kde se rozpracovává to, že Nianté měla nemocnou matku a otec zemřel, Nianté natolik plakala pro svého milého, až ze svých slz vytvořila elixír, který matku po čase vyléčil. Ale Nianté dál plakala, až jednou zemřela steskem.

Nebo také, drak odletěl, Nianté svou láskou přemluvila smrt a žila věčně, jen aby draka našla. A odjela na východ, kde daleko od lidských sídel hledá draky, aby jí pověděli, kam zmizel její QueiXaar.

Nebo také, že QueiXaar se rozloučil s dívkou, ale drakobijci ho dopadli a ubili, načež dívce puklo srdce žalem, a jejímu otci taktéž a matce se zle přitížilo.

## Konec Hromníkovců (přímořský příběh)

Stará západní balada o prvním rodu, který vládl na území Přímořska. Jmenoval se podle zakladatele Hromny. Poslední následník trůnu, králevic Pohrom, se zamiloval do jisté dívky z obrazu, a rozhodl se, že ji najde za každou cenu. Opustil dvůr a protože nebyl jiný následník, padla celá dynastie.

Jednou se ale vrátí jeho potomek a nahradí současné vládce.

Jinou variantou je to, že za tím stály pletichy rodu Moranů, kteří tak získali uvolněný trůn.

## O Bílém trůnu (přímořský příběh)

Stará západní legenda o tom, že v Bílých horách poblíž Mramorového města je dávná mramorová místnost. A tam je zvláštní a krásný trůn, z čistého mramoru, pokrytého rytinou. A usedne-li na něm čistý chlapec a napije se z šestismyslového poháru, stane se králem.

A ten chlapec se skutečně našel, byl jím bystrý král Mudro ze Šestsmyslu a založil dynastii Šestmyslovců (trochu krokolomné, proto později nazýváni jen jako Šemyslovci).

Balada líčí další osudy krále Mudra. Že sice svůj trůn získal, ale v osobním životě pak nakonec natolik nešťastný, že kdyby na trůn neusedl, byl by mnohem raději. Ženy jej odmítaly, nestále jen řešil problémy a neměl chvilky odpočinku.

Tato legenda je starší než Přímořsko, protože rod ze Šestismyslu vládl již v Jezerní říši. Mudro není historicky doložen.

## Romance o Andorovi a Farré (východopřímořský příběh)

Jen pár desítek let stará romance o válce s druidy. Andor byl mladý druid, který opustil les a stal se měšťanem, obyvatelem Zátočiny. Tam se zamiloval do dívky Farré, a protože otec ji nechtěl vydat bývalému elfímu druidu, utekli spolu do Almaenu.

Jenže začala válka s druidy a Andora zabili. Farré krátce na to porodila dítě, ovšem to se změnilo v jelena a z města uteklo do lesa. Farré nato zhynula žalem.

## Sir Robin

Příběh o tom, jak velký hrdina pozabíjel spousta skřetů a obrů po celém východním světě, jak se probíjel skrze bazilišky a jak ze spárů pirátů zachránil spousta princezen a krásných dcer bohatých měšťanů.

Nakonec se s jednou z nich usadil, ta ho ale ze žárlivosti otrávila. Co neudělaly armády netvorů, to udělala jediná žena…

## Příběh o Zkázovi (legenda rozšířená těsně před Záplavami)

Zkáza, posedl jej démon na východě, v chladném lese, proto Zkáza zčernal. Dokázal utéct z vlastní popravy, sežehnout Almaen, zničit armádu Jezerova a obrátit ji na útěk jen proto, aby on sám mohl spálit Nový Almaen! Zabil Démanta a potopil Jezerov během své další popravy, sám se tam utopil při jeho zkáze.

Na Jezerovském Hrádku straší, chodí tam s pytlem na hlavě a řinčí řetězy. Vysvobodí ho ten, kdo mu sundá pytel a v hrůze neuteče.

## Prokletí Rouderenu (východopřímořský příběh)

Wondar z rodu Rouderenů, který vládl městu Královu. Vzbouřil se proti králi a plánoval proti němu puč, dokonce se spojil s piráty. Jenže hrdina Alen jej předal místokráli, takže ke krveprolití a k válce nedošlo.

Rod byl zatracen, jeho členové chodí světem a straší. Najdou klid až poté, co „zmizí vrány ze všech mincí světa“, do té doby jezdí krajem jako bezhlaví rytíři, kterým krouží nad hlavami vrány. Kde se v podvečer sbíhají vrány a dělají hluk, je lepší zmizet, protože brzo se vynoří jezdec z Rouderenu…

## Dračí legenda (původně elfí legenda, rozšířená mezi lidmi)

*My členové prastarého elfího rodu, potomci lesních elfů, jsme nejstarší rasou na této zemi. V dávných dobách, kdy zde žili jen elfové a draci, krvavě spolu soupeřili a nehodlali jeden druhému postoupit prim ve světě, se zrodil velký **Kleiah**. Už od narození byl předurčen k tomu, aby v našem světě nastolil mír. Od malička se projevovala jeho vychytralost, mírumilovnost a snaha o diplomacii. Podle legendy si jako malý hrál na dračím území, kde ho služebníci draků objevili. Jiného by ani nezajali, ale okamžitě zabili, Kleiaha však, přesto, že věděli, že je elf, vzali pod svá kožnatá křídla a několik měsíců vychovávali ve svém městě. Kleaih tak dokázal pochopit jejich zvyky a poznal, že stejně jako elfové nejsou ve většině zlí, a že spor, který s elfy mají, je jen dávnou a ještě dávnější tradicí. A tak se rozhodl ho rozřešit.*

*Pracoval na tom mnoho let, od mládí až po zralý elfí věk, kdy se snažil všechny (draky i elfy) přesvědčit o vzájemné spolupráci. Dokázal je nakonec sjednotit, když vybral nejmírumilovnější dračici toužící po mláděti a přemluvil ji k výchově malého elfského sirotka. Ze sirotka vyrostla krásná a moudrá žena, bájná elfská kovářka **Liliaen**, která prý dokázala vykovat květinu krásnou jako sama příroda. Kleiah si pak o mnoho mladší Liliaen zamiloval, vzali se a společně dali na dlouho dobu múr elfům, drakům i světu - dokud nepřišli lidé a tvrdohlaví trpaslíci. Jako znak sjednocení dvou ras draků a elfů nosí příslušníci našeho rodu ve znaku ještěrku – znak elfí obratnosti, dračího srdce a bojovnosti a také znak samotného Kleiha Diplomata.*