Мікронація

**Мікронація** (англ. *micronation*), або **віртуальна держава** — загальна назва проектів зі створення нових штучних держав, частіше всього на просторах інтернету, або утворень, що претендують на статус незалежної держави, хоча не є такими, оскільки лише імітують певні елементи державності.

Не варто плутати з мікродержавами — невеликими, незалежними державами, які є повноцінними суб'єктами міжнародного права.

Мотивами для створення мікродержави є теоретичний досвід, політичний протест, художнє слово, особисті розваги, або здійснення злочинної діяльності.

## Визначення

Терміни *мікронація* та *віртуальна держава* є неологізмами, що з'явились в 1970-их роках, для опису маленьких невизнаних самопроголошених псевдодержавних утворень і, в подальшому, також поширився для позначення більш ранніх віртуальних спільнот, котрі існували ще на початку XIX століття, наприклад Королівство Седанґ.

## Критерії державності

У міжнародному праві, ознаки державності закріплені у статті 1, Конвенції Монтевідео:

* постійне населення;
* визначена територія;
* власний уряд;
* здатність вступати у відносини з іншими державами.

Також, у статті 3, цієї Конвенції, зазначається, що: «політичне існування держави не залежить від визнання іншими державами». А отже, будь-яке утворення, що відповідає критеріям викладеним у першій статті, можна розглядати, як суверенну державу, не залежно від визнання його з боку іншої держави.

## Територіальна цілісність

Принципи територіальної цілісності не забороняють відокремлення від вже існуючих держав в односторонньому порядку, а лише заявляють, що інші держави, не можуть заохочувати до сепаратизму чи відчужувати частину території шляхом військового втручання.

## Формування віртуальних держав

   Відповідно до одного з визначень, держава — це політична форма організації життя суспільства, що з'являється після виникнення та діяльності публічної влади. Віртуальні держави прагнуть бути у всьому схожими на справжні. Форми політичного устрою в віртуальних державах різноманітні, це республіки, монархії та навіть джамахірії. У кожній більш-менш розвиненій віртуальній державі є глава (зазвичай главою держави є його засновник), певна форма парламенту та суду. Структура управління може бути дуже різноманітною. Більшість віртуальних держав — монархії, абсолютні, або конституційні, вони управляються однією людиною, часто ідеологом створення цього проекту. Однак, є й винятки — наприклад, Республіка Лакота або Вільне місто Християнія.

Структура законодавчих норм у віртуальних державах зазвичай подібна. Основним, стартовим документом є Декларація незалежності. Її підписання є певним чином початком історії нової країни. Потім зазвичай формується конституція, що визначає основи політичного ладу. У віртуальних державах, як і в реальних, діє безліч кодексів — кримінальний, цивільний, а також велике різноманіття законів.

## Економіка

 Файл:Hutt River Province coin 1991.JPG  Економіка віртуальних держав достатньо проста. Більшість таких новоутворень випускають поштові марки, грошові знаки, колекційні монети та інші сувеніри. Частина таких країн пішла далі: вони розміщують у себе віртуальні сервери та продають хостинг, купують та перепродають акції великих світових компаній. Деякі віртуальні держави створюють на своїй території офшорні банки та компанії для відмивання грошей й легалізації бізнесу.

## Примітки

1. ↑ Collins English Dictionary
2. ↑ «Взгляд» — Другой глобус
3. ↑ Rights of Passage: The Passport in International Relations — Google Книги
4. ↑ *The People's Almanac #2*, page 330.
5. ↑ Montevideo Convention on the Rights and Duties of States
6. ↑ [Charter of the United Nations]
7. ↑ [Держава як політичний інститут]

## Посилання

* Поява «мікронацій» породила жваві дискусії
* Greenpeace створила державу в чилійських горах