La lluita de la Segona Arribada, la Trampa d'Imoeade

## El llibre perdut: La lluita de la Segona Arribada, la Trampa dels déus

Aquest llibre sembla antic, però la tapa dura i la cura del seu propietari l'han mantingut en bon estat. Està tot narrat en primera persona, com si l'hagués escrit un habitant de Mirathil, però també com si estigués present a les escenes a on les deïtats prenen decisions. I és que el sorprenent és això, que les deïtats són representades a aquesta història com si tinguessin una forma física mortal.

Aquí explica el que (Segons el narrador) va passar realment a la segona arribada.

**Nota:** *Aquest llibre va ser escrit durant l'era de la Segona Arribada, per tant no té en compte la caiguda dels déus antics ni la destrucció de les esferes de poder. Parla en el que era el present en aquell moment.*

## Contingut del llibre

Al principi parla de com era el món abans del que, per vosaltres, és l'any 0 de la Segona Arribada. La màgia estava molt més present, els deus intervenien sovint i Mirathil tenia tant llocs pròspers com regions fosques governades pel mal pur. Les guerres eren constants entre aquests dos bàndols i el domini de la màgia era una peça clau. Alguns la van saber dominar a l'extrem, convertint-se en herois o monstres malvats segons el bàndol que explicava la història.

En aquella època els monstres alats dominaven els cels, els krakens el mar i grans essers subterranis atacaven les ciutats nàniques. La vida era difícil per a la gent humil de Mirathil.

La gota que va besar el got va ser la llavor de Rovagug. Aquest déu caòtic i egoista va voler abastar més del que podia, amb la intenció d'envair la terra dels mortals. Això va portar a la gran guerra de Mirathil, a on van participar tots aquells herois, malvats, monstres i déus.

**Rovagug** va voler fer un portal des d'on totes les bèsties de l'avern poguessin entrar lliurement al món material. Durant el procés, però, tots els déus van lluitar, units contra ell. Inclòs Asmodeus, el governador de l'infern, es va enfrontar a ell. La batalla, per sort, es va dur a terme en gran part a fora del món de Mirathil.

Quan Rovagug va estar reduït tots els deus van saber que era qüestió de temps que l'escena es repetís, així que van decidir fer un pacte amb Rovagug: **Fer una barrera sobre el món material que no deixes als deus intervenir tant fàcilment**, que no deixes passar la màgia dels plans exteriors (Tant els dels deus com els elementals)  i que protegís Mirathil dels deus, i a canvi Rovagug podria governar tots els plans exteriors.

Aquest, contra tot pronòstic i amb altres factors que el llibre destaca, va acceptar l'oferta dels altres deus. **Llavors van decidir crear les esferes i entregar-les als regnes de Mirathil.** I aquí és a on Rovagug va caure a la trampa. Cada déu posava part del seu poder a dins dels nuclis, cada regne exterior havia de crear una esfera. Un dels predecesors dels déus d'Elissium va crear **l'esfera de la Voluntat, entregada als nans.** Del que llavors era nirvana va sortir **l'esfera de La Vida i La Mort, entregada als humans.** El deu de l'infern va crear la seva esfera, **l'esfera del Llamp, i la va entregar als Elfs.** I, en el moment en el que Rovagug anava a crear **l'esfera de la Sang** tots els altres déus van fer servir la seva màgia per dur a terme el que portaven planejant en secret des del moment en el que van fer aquesta proposta: **Van atrapar al mateix Rovagug, amb tot el seu poder, a dins l'esfera de la sang, la qual va ser entregada a comptat de Drokamur**, a l'actual Terragris, els qui més tard, per voluntat del seu governador i amb l'ajuda dels deus, **van quedar atrapats per sempre al regne de les ombres** custodiant l'esfera que, amb el seu sacrifici, no deixaria escapar mai al déu de l'Avern.

Després d'això el món mortal va estar molt més limitat però molt més segur, amb guerres menys destructives i amb una mica menys de màgia que, tot i que seguia present, va deixar molts canvis als estils de vida de la gent.

Les criatures màgiques van ser les més perjudicades. Els dracs, que treien el seu poder dels plans elementals, van quedar al límit de l'extinció. Les fades i altres criatures es van convertir en uns ens exòtics i poc a poc van desapareixent, convertint-se pràcticament en llegendes en algunes zones del món. També els gnoms es van veure afectats, molts van morir de decoloració, tot i que aquells que van néixer a aquest pla eren cada cop més immunes a aquests efectes. En resum, totes les criatures d'un origen extraplanari van sofrir la davallada de la màgia a les seves carns.

Tot i així, els deus sabien que no era prou, que sempre podria haver algú que intentés reunir les esferes. Tot i que no tindria per que implicar l'alliberament de Rovagug, això si que provocaria la destrucció de la barrera màgica i via lliure pels seus servents, que esperen ansiosos la seva tornada. Per això van fer un pla B, una assegurança pels habitants de Mirathil.

Hi ha quatre punts al món material que serveixen per potenciar els nuclis de poder, destruint les esferes en el procés però allunyant per sempre el pla material de tots els altres. Això implicaria el final de qualsevol tipus de màgia a Mirathil i impossibilitaria per sempre que cap deu intervingués al món, però només s'hauria de fer servir com a últim recurs.

Aquests punts no venen indicats als llibres, però van ser notificats a cada regne al qual van ser entregats... Però a cap regne se li va dir a on era el punt que corresponia a la seva esfera. És a dir, per exemple, als elfs se'ls hi va donar l'esfera del Llamp, però només se li va notificar a on era el temple per portar una de les altres tres esferes.

Per sort, només els habitants del món material poden manipular les esferes i ningú del món material podria tenir interès en que aquestes es reunissin, així que podem estar segurs de que el pla dels deus va funcionar i de que Mirathil no corre perill.