Орлей

Орлей на мапі Тедасу

**Орлезіанська імперія** (або, скорочено, **Орлей**) на сьогоднішній день є найбільшою та наймогутнішою державою Тедасу. Її було засновано Кордилієм Дракконом І. Столиця держави, Вал Руайо, є також осередком вищої влади Церкви. Орлей очолює імператор або імператриця.

## Історія

Першими людськими племенами, що оселилися на цій території, стали Сиріани і Інгріші, вони і були пращурами сучасних орлезіанців. Сиріани оселилися у центральній частині Орлею і впродовж довгого часу залишалися мало описаним народом, незважаючи на розвинену культуру. Інгріші ж відзначалися войовничим норовом, але водночас залишалися кочовим децентралізованим племенем, через що невдовзі і були розбиті Нероміанами (пращурами сучасних тевінтерців) у воєнному конфлікті. Натомість Сиріани, незважаючи на відчуженість і ізоляцію, залишалися істотною силою аж до моменту заснування Орлею. У наш час культура Сиріанів майже повністю занепала.

Під час спалаху Першого Мору Сиріани воювали на боці Тевінтеру і Сірих Вартів, намагаючись перемогти Архідемона Думата. Пізніше, за часів Величного Походу Андрасте на Тевінтер, усіх імперців було вигнано з більшої частини Орлею. Після війни у -165 Прадавньої південні землі Тевінтеру (включаючи колишню територію Інгрішів) було розділено між синами Маферата.

У -155 Прадавньої Сиріани на чолі з Ізоратом, старшим сином Маферата, сформували королівство, що певний час існувало під назвою Велике Об'єднання. Метою його створення було формування такої воєнної сили, яка зможе дати відсіч Тевінтеру у випадку прямого конфлікту, якщо завойовницькі настрої Імперії знову наберуть силу. Коли з'явилися перші повідомлення про зраду Андрасте Мафератом у -160 Прадавньої, брат Ізората, Веральд, втративши контроль над Неваррою, втік до Орлею. Там він і розпочав свою кампанію, маючи на меті скинути старшого брата. Саме в той час жінка Ізората, Жешевіс, почала втілювати в життя власний план із звільнення Сиріанів від впливу з боку Аламаррі. Вона підштовхнула Веральда до вбивства власного брата, а після його перемоги - вийшла за нього заміж. Коли Ізорат помер, вона позбулася усіх Аламаррі на землях Сиріанів, а до того - вбила свого нового чоловіка і всіх його прямих нащадків. З цього і розпочався тривалий період конфлікту між Аламаррі і Сиріанами, який пізніше перетворився на кофлікт між Орлеєм і Ферелденом. Жешевіс утримувала владу впродовж 42 років.

У -11 Прадавньої культ Творця швидко поширювався на півдні країни, що і зумовило будівництво першого Катедрального собору у Вал Руайо, який мав стати релігійним центром нової віри. Одним із найпалкіших її послідовників був молодий король Орлею, Кордилій Драккон, який розпочав серію священних воєн на честь Творця. Саме тоді він зарекомендував себе як одного з найславетніших полководців в історії. У -3 Прадавньої, після завоювання кількох сусідніх міст-держав, Кордилія Драккона було визнано імператором. Церемонія вібулася у Вал Руайо, а Орлей із королівства перетворився на імперію, якою є і понині. Втім, це не вгамувало його завойовницьких амбіцій — навпаки, вони зросли й тепер сягали самих Вільних Марок на півночі, але ці спроби завершилися нічим через постійний тиск з боку Далей на сході. За часів правління Кордилія була остаточно сформована Церква, а Культ Творця став вважатися офіційною релігією. Драккон також розсилав місіонерів по усьому Тедасу з метою розповсюдження доктрини Церкви.

Коли у 1:1 Божественної Ери Юстинія І стала першою в історії Пресвятою Жрицею Церкви, вільне використання магії опинилося під забороною в Орлеї (за вийнятком тих чаклунів, що діяли безпосередньо під керівництвом і від імені Церкви).

У 1:5 Божественної вибухнув Другий Мор. Імператор Драккон очолив боротьбу проти темнородів. До армії почали вербувати чаклунів, яким нарешті дозволялося діяти у повну силу задля збереження миру. Під керівницством Кордилія І людству вдалося здобути кілька визначних перемог, і на момент його смерті у 1:45 Божественної до складу Орлею також увійшли землі Андерфелсу і більшість Вільних Марок на заході. Однак його син, Кордилій ІІ, не хапав зірок з неба на політичній арені, тож у 1:65 Божественної Андерфелс проголосив свою незалежність.

У 2:5 Славетної кількість сутичок між Далями і Орлеєм значно зросла. У 2:9 Славетної ельфи напали на орлезіанське містечко Ред Кроссінг і швидко захопили його. Через це Орлей оголисив Далям війну, але навіть тоді ельфам вдалося захопити Монцімард і навіть взяти в облогу Вал Руайо. Це змусило Верховну Жрицю Ренату скликати новий Величний Похід проти агресорів. І, не дивлячись на перевагу ельфів, які вже розграбували Вал Руайо і в цілому далеко просунулися територіями людей, Галамширал все ж був завойований, а ельфи - остатоточно розбиті у 2:20 Славетної. Далі були повністю анексовані, щоб стати частиною Орлезіанської імперії. Саме тоді і були створені ельфінажі - спеціальни райони, в яких дозволялося жити ельфам, що згодилися стати мешканцями імперії і подали відповідні документи. За наказом Ренати І, усі церковні витвори мистецтва, які прямо зображували ельфів або посилалися до них, було зниащено. Вийнятком стала лише фреска, що зображувала Шартана (але із обрізаними вухами). ЇЇ достовірна репродукція і досі існує в Університеті Орлею.

В останні роки Славетної Ери було скликано ще один Величний Похід, цього разу - щоб вигнати тевінтерців зі Старкгевену. У 2:99 Славетної будівництво Великого катедрального собору у Вал Руайо нарешті завершилося.

У 3:10 Веж розпочався Третій Мор. Армія темнородів напала на орлезіанські міста, зокрема на Арлесан і Монцімард, але сил армії вистачило, щоб відтіснити ворога. До 3:18 Веж Орлей (через тиск з боку Сірих Вартів) постійно відправляв гуманітарну допомогу до міст Вільних Марок, що потрапили в облогу. У 3:25 Веж Орлезіанська армія навіть брала участь у фінальній битві Третього Мору під Старкгевеном. Однак тоді вони скористалися післявоєнною ослабленістю і виснаженістю Вільних Марок і окупували місто-державу Неварра (яка, однак, у 3:65 Веж все ж здобула незалежність).