Азура і скриня (двемерська казка)

Нчильбар провів молоді роки в пригодах, проте з роками став дуже мудрим, дуже старим двемером, що проводив своє життя в пошуках істини та розвіюванні забобонів. Він багато винайшов і створив багато теорем і логічних структур, які носили його ім'я. Але більша частина світу все ще спантеличувала його, і ніщо не було більшою загадкою для нього як природа Аедра та Даедра. Протягом свого дослідження він прийшов до висновку, що багато Богів були цілком сфабриковані людьми та ельфами.

Однак ніщо не було більшим питанням для Нчильбара, а ніж межі божественної сили. Чи Великі Сутності були господарями всього світу, або ж менші істоти мали силу творити свою власну долю? Оскільки Нчильбар наближався до кінця свого життя, він відчував, що повинен зрозуміти цю останню основну істину.

Серед знайомих мудреців був святий чімерський священник, на ім'я Атинік. Коли священик відвідував Бталаг-Зтурамз, Нчильбар сказав йому, що він має намір знайти природу божественної сили. Атинік був наляканий і попросив свого друга не зламувати цю велику таємницю, але Нчильбар був наполегливим. Нарешті, із любові до свого друга, священик погодився допомогти, хоча й побоювався наслідків цього богохульства.

Атинік викликав Азуру. Після звичних обрядів, котрими священик декларував свою віру в могутність Богині, Азура погодилась не шкодити йому, Нчильбар та з десяток його учнів увійшли до кімнати викликання, несучи з собою велику скриню.

«*Як ми бачимо, Ви прийшли до нашої землі, Азуро, Богине Заходу та Світанку і усіх їхніх містерій*», - сказав Нчильбар, намагаючись здаватися таким же люб'язним як і підступним, наскільки він міг бути. «*Кажуть, що ваше знання є абсолютним.*»

«*Це так*», - посміхнулася Даедра.

«*Ви б знали, наприклад, що в цій дерев'яній скрині*», сказав Нчильбар.

Азура повернулася до Атиніка, похмуро дивлячись. Священик негайно почав пояснювати: «*Богине, цей Двемер дуже мудра і шанована людина. Повірте мені, будь ласка, він не намагається висміювати вашу велич, а всього лише продемонструвати її вченим свого народу та усій його скептичній расі. Я намагався пояснити йому вашу силу, але його філософія така, що він повинен бачити це на власні очі*».

«*Я можу продемонструвати свою могутність народу двемерів, проте дивіться, як би ця демонстрація не стала більшою, а ніж ви хочете бачити*», — невдоволено промовила Азура, і глянула Нчильбару прямо в очі. — «*В скрині лежить квітка з червоними пелюстками*».

Нчильбар не став а ні посміхатися, а ні хмуритися. Він просто відкрив скриню, і всі побачили, що вона порожня.

Коли очі учнів повернулися до Азури, її вже не було на колишньому місці - вона зникла. Тільки Атинік побачив вираз на обличчі Азури перед тим, як вона пропала, і він не зміг сказати ні слова, тремтячи від страху. Він знав, що на них всіх впало прокляття, але ще страшніше було усвідомлення продемонстрованої божественної сили. Обличчя Нчильбара теж було блідим, і він нетвердо тримався на ногах, але його обличчя виражало не страх, а блаженство. Посмішка двемера, який з'ясував істину, про яку раніше тільки здогадувався.

Два його учні підтримували його, супроводжуючі до виходу, і ще два підтримували Атиніка.

«*Я вчився все життя, на присутніх справив безліч експериментів, вивчив тисячі мов, але тим вмінням, що відкрило мені істину, я оволодів ще тоді, коли був бідним хлопцем, який намагався добути скибку хліба*», - прошепотів мудрець.

І коли його вели до ліжка, червона квітка випала з рукава його об'ємної туніки. Нчильбар помер цієї ж ночі, й обличчя його було сповнене задоволення, котре приходить тільки від осягнення істини.

## Виноски

1. ↑ Аедра - добрі божества у світі ігор Elder Scrolls.
2. ↑ Даедра - переважно злі божества у світі ігор Elder Scrolls.
3. ↑ Азура - даедрична княгиня сутінок, рахується доброю даедра.

Насіння ♥
Про важливість місця ♥
Про користь голок та скляних кульок ♥
Пісня алхіміків ♥
Кімервамідіум ♥
Придане ♥
 **Інше** | Шаблон:Elder Scrolls  ♡