Alexander & Ann Shulgin

**Ann Shulgin** (s. 22. maaliskuuta 1931) on yhdysvaltalainen tutkija ja kirjailija, joka työskenteli yhdessä aviomiehensä **Alexander Shulginin** kanssa psykoaktiivisten aineiden parissa. Ann Shulgin toimi myös itseoppineena psykoterapeuttina kolmen vuoden ajan, kun hänen terapiassaan käyttämänsä psykedeelit, kuten MDMA ja 2C-B olivat vielä laillisia. Kyseisten psykedeelien tultua laittomiksi hän päätti mieluummin keskittyä uraansa kirjailijana. Ann Shulgin myös testasi yhdessä miehensä Alexander Shulginin kanssa tämän kehittämiä psykoaktiivisia yhdisteitä.

**Alexander ”Sasha” Shulgin** (17. kesäkuuta 1925 Berkeley, Kalifornia – 2. kesäkuuta 2014 Lafayette, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen farmakologi ja kemisti, jonka erityisalana olivat fenetyyliamiinit ja tryptamiinit.

Shulgin alkoi työskennellä Dow Chemicalsin palveluksessa, jossa kehitti muun muassa biohajoavan hyönteismyrkyn meksakarbaatin (kauppanimeltään Zectran), joka osoittautui tuottoisaksi. **Lopulta Shulgin sai luvan toimia vapaasti ja tutkia mitä halusi ja hän päätyi tutkimaan erilaisia psykoaktiivisia kemikaaleja.**

Vuonna 1966 Shulgin irtisanoutui Dow Chemicalsilta ja ryhtyi itsenäisesti tutkimaan kemikaaleja. Hän teki myös yhteistyötä DEA:n kanssa, piti luentoja ja laati raportteja psykoaktiivisista kemikaaleista.

Shulgin vaikutti MDMA:n eli ekstaasin tunnetuksi tekemiseen erityisesti terapeuttisessa käytössä 1970- ja 1980-luvuilla. Ekstaasi alkoi kuitenkin levitä katukaupassa, ja tämä oli kova isku Shulginille, joka piti löytöään terapeuttisessa käytössä merkittävänä. Hän kehitti myös uuden synteesin MDMA:lle.

**Shulgin julkaisi kirjat PiHKAL (1991) ja TiHKAL (1997), jotka ovat hänen ja vaimonsa Ann Shulginin elämäkertoja ja samalla tieteellisiä oppaita erilaisiin päihdyttäviin kemikaaleihin ja niiden syntetisoimiseen**. Teoksia pidetään tärkeinä lähteinä erilaisten psykoaktiivisten kemikaalien vaikutuksesta ihmiseen psyykkisesti ja fyysisesti – myös psykedeelien käyttäjille ja niitä kokeileville henkilöille.

Uransa aikana hän syntetisoi ja henkilökohtaisesti testasi yli 230:tä nykyisin huumausaineiksi luokiteltavia yhdisteitä. Hän myös kehitti 2C- ja DO-ryhmien (kuten esimerkiksi DOM) kemikaaleja, jotka nykyisin luokitellaan suurimmalta osin huumausaineiksi.

Shulgin toimi myös konsulttina ja opetti yliopistoilla sekä San Francisco General Hospital -sairaalassa. Ystävänsä Yhdysvaltain huumepoliisi DEA:n Western Laboratoriesin johtajan Bob Sagerin kautta Shulgin muodosti suhteen DEA:han ja piti farmakologian seminaareja, toimitti näytteitä ja toimi asiantuntijatodistajana oikeudessa. Hän myös kirjoitti lainvalvonnan opaskirjan laittomista huumeista ja sai useita palkintoja DEA:lta. Vuonna 2010 julkaistiin Shulginista kertova dokumenttielokuva *Dirty Pictures,*jossa häntä nimitetään psykedeelien kummisedäksi.

Vuonna 1993 Shulgin joutui tekemisiin virkavallan kanssa, hänen laboratorionsa tutkittiin ja hänet tuomittiin 25 000 dollarin sakkoihin huumausaineiden hallussapidosta.

Shulgin jatkoi tutkimuksiaan vielä 2000-luvulla, kunnes vuonna 2010 sai vakavan sydänkohtauksen. Myös Shulginin dementia paheni, ja hän vetäytyi tutkimustyönsä parista viettämään viimeiset päivänsä Lafayettessä sijaitsevalle maatilalleen, jossa vaimonsa toimi hänen omaishoitajanaan.

Vuosien terveysongelmien jälkeen Alexander Shulgin kuoli kotonaan 2. kesäkuuta 2014. Vaimonsa Annin mukaan Shulgin kuoli maksasyöpään