Akisilarions möte med Maros

Li no i ada narani mira (Vi följer hen "pga stor rädsla") (år 2 e.b.)

Vi gick ut ur den provisoriska rådssalen med en stor känsla av nedstämdhet. Går vi verkligen rätt väg med vår kamp? Till och med Opinani Mirat (opinani = titel för den som ansvarar för underrättelsetjänsten, ”spymaster”) som har gjort en del diskutabla saker såg nedslagen ut efter vårt allvarliga möte med Diraki Mitara Kim Maros (Diraki = ”ordförande” för rådet, Mitara = magimästare Kim = arttitel för komai (kattfolk)). I korridoren stod Kidamitara Akisilarion (Kidamitara = dödsmagiker). En man som var lätt att lägga märke till. För även om Akisilarion nu börjat använda den typiska vita Serandiska knälånga chitonen med tillhörande axelkappa, så avslöjar det vitaktiga buskiga orakade skägget en utländsk härkomst.  Fattiga serandiabor kan få en del skägg, men ingen skulle missta Mitara Akisilarion för fattig med tanke på de fina lila knapparna som binder ihop chitonen med axelkappan och bältet med dyra gulddetaljer.

*”Diraki Mitara Kim Maros ot no ma lada piraka”*

(Diraki Mitara Kim Maros vill att du går in till hen)

 Mitara Akisilarion tittade upp mot mig och log.

*”Ima barakoa ada barako”*

(Gick ert möte bra?)

Våra blickar möttes och vi stirrade på varandra ett ögonblick. Opinani Mirat ignorerade Mitara Akisilarion och gick iväg. Dibarakani Sanador (Dibarakani = den som ansvarar för utrikespolitiken, ich) lade sin hand på min axel.

*”Aka Osikani Akana li mirio”*

(Följ mig Osikani Akana.)

*”Aka li ak no ki lakio”*

(Vi går härifrån.)

Dibarakani Sanador nickade lite lätt mot Mitara Akisilarion.

*”Niakai Kidamatara”*

(Adjö dödsmagiker.)

Vi gick iväg och Mitara Akisilarion gick in till rådssalen.

Kidamitara Akisilarion stängde dörren bakom sig och möttes av synen av ett blodigt stenbord med en uppsprättad människa på. Diraka Kidamitara Kim Maros, vars vanligtvis mycket vita päls nu var mer blodsröd än vit, stod lutad över bordet och petade runt i likets tarmar som nu låg utspridda över bordet. Mitara Akisilarion gick framåt.

*”Vad säger inälvorna dig Mäster?”*

Diraka Mitara Maros fortsatte stirra ner bland tarmarna och röra runt lite med sina kladdiga händer.

*”Att en av mina lärljungar kommer att ställa till en del problem.”*

Kidamitara Akisilarion stannade till och höjde på ögonbrynet.

*”Vem?”* Frågade Akisilarion med en lätt oro i rösten

*”Du kan vara lugn Axilarion. Du är varken den som kommer att vara problematisk eller den som kommer drabbas av problemen.”*

 Mitara Akisilarion gjorde en lättnad utandning och frågade igen.

*”Vem är det då då? Någon som du vill att jag skulle hålla uppsikt över?”*

*”Jag skulle nog råda dig att bara undvika henne. Du skulle ändå bara ha trubbel med att försöka påverka eller övervaka henne.”*

Kidamitara Akisilarion började bli lite otålig, men visste bättre än att försöka pressa fram ett svar. Diraka Kidamitara Kim Maros slutade rota bland tarmarna, tog sin bägare nu fylld med människoblod och lutade sig tillbaka på sin stol.

*”Det var bra att du kunde komma, jag har några frågor angående vårt senaste arbete.”*

Diraka Kidamitara Kim Maros drack lite från bägaren och tittade med sina silvergråa ögon, nu för första gången under konversationen, upp mot Adipao Maros (Adipao Maros = Maros lärjunge).

*”Det är alltid en ära att kunna stå dig till tjänst Mäster Marus.”*

Diraka Kidamitara Kim Maros log lite hånfullt.

*”Hur går förberedelserna?  Hur många passande kandidater har ni lyckats bevara tillräckligt väl från striderna med elarerna?”*

*”Förberedelserna går utmärkt och helt enligt planen. Det enda problemet är hur vi ska göra med deras rustningar. De Serandiska hantverkarnas förmåga att tillverka rustningar är för undermåliga för att fylla de krav som du ställer. Och även om smederna ute på öarna och speciellt i Gilgandia och Sidon är bättre på smideskonst, så saknar även de det tekniska kunnandet för att kunna smida den typ av rustningar som du eftersöker.”*

Diraka Mitara Kim Maros tittade ner på tarmarna igen.

*”Rustningarna är inget som du behöver oroa dig för. Gör bara väldigt noggranna mätningar på deras kroppar så kan jag ta med den informationen till några rustningssmeder som jag känner till på min resa.”*

*”Bra bra, självklart kan vi ordna det åt dig. Men, får jag fråga dig Mäster, vad är det för resa som ni ska iväg på?”*

*”Jag ska iväg till Sidon och därifrån ska jag ta mig vidare ut på en expidition för att leta upp några urgamla krafter att ta med hit som kommer vara oss behjälpliga i att hålla ordning på oligarkerna.”*

Diraka Mitara Kim Maros sträckte ut sin hand mot stolen som Dibarakana Sanador tidigare hade suttit på.

*”Vill du förresten slå dig ner en stund här med mig innan du får återgå till ditt arbete?”*

*”Självklart gör jag dig sällskap, Mäster Marus.”*

Kidamitara Akisilarion slog sig förnöjt ner på den hårda stolen och kollade om det fanns någon akivara (en typ av Serandisk alkoholhaltig dryck) kvar i Dibarakana Sanadors bägare.

*”Tyvärr spillde min uppassare ut all akivari för en liten stund sedan. Men det finns blod och lite kött om du vill ha?”*

Mitara Akisilarion tittade på den döda kroppen som låg uppfläkt på bordet och kände en mindre avsmak i munnen.

*”Nej tack Mäster, jag håller mig ifrån kannibalism...”*

Diraka Mitara Kim Maros tittade på Mitara Akisilarion med en menade blick.

*”Ja, skyll dig själv att du missar på den goda maten. Den här människan var en bra årgång. Lagom ung och mycket fräsch.”*

Maros, alltid sugen på mer, drog loss och började knapra rent köttet från några av uppassarens fingrar och slängde benbitarna lite förstrött omkring sig. Med mat i munnen så frågade Tiranidas ledare sin bordskamrat, *”Du svarade aldrig på min fråga, hur många passande kandidater har ni lyckats bevara från de senaste lekplatserna?”*

Mitara Akisilarion rykte till.

*”Eh, förlåt mig Mäster! Vi har lyckats få ihop hela sjutton stycken faktiskt!”*

*”Sjutton säger du?”*

*”Ja, är det för få Mäster?”* svarade Akisilarion med en lätt rädsla i rösten

*”Fler hade varit till belåtenhet, men sjutton fungerar alldeles utmärkt. Vi behöver ju ha resurser att skapa dem perfekta också.”*

En liten stund var det nästan helt tyst i rummet. Det enda som avbröt tystnaden till och från var knaket från likets händer när Diraka Kidamitara Kim Maros ville småäta på lite mer tilltugg. Maros tittade på sin bordskamrat under tiden som blodet inmundigades.

*”Mäster”*

*”Mm?”*

*”Ursäkta att jag frågar, men när är det du ska resa iväg? Kropparna är långt ifrån klara och det finns mycket kvar att göra på dem.”*

*”Det är några år kvar, så det finns gott om tid för mig att hjälpa till att förbereda kadavren.”*

Maros, mätt och belåten, lutade sig tillbaka på sin stol.

*”Seså, spring iväg med dig nu och fortsätt med ditt arbete. Du har iaf lyckats med att undvika att göra mig besviken änsålänge; till skillnad från vissa andra...”*

*”Självklart Mäster, tack Mäster. Jag lovar att göra dig nöjd med den stora och viktiga uppgift som du har givit mig”*

Kidamitara Akisilarion reste sig hastigt upp från sin plats och gick med skyndsamma steg mot dörren. *”Axilarion.”*

Adipao Maros (= Maros lärjunge), orolig att ha förargat den mäktigaste magikern i hela den kända världen, stannade upp vid dörren och vände sig långsamt om mot sin blodiga härskare som satt bekvämt tillbakalutad på sin, vad som skulle kunna ses som en provisorisk, tron.

*”Tronarvtagare Siqana är svaret på din fråga.”*

Mitara Akisilarion mötte sin ledares silvergrå ögon och lite lätt nickade förstående och gick sedan sin väg.

Ma tarakia aki li ak no miroi (Hen talar och vi följer)