Королівство Русь (СІРУ)

**Королівство Русь** — історична українська держава, що існувала на території сучасної України та деяких інших країн з моменту хрещення Русі Володимиром І Великим і до втрати незалежности.

## Історія

### Прийняття християнства

За часів князювання у Руському князівстві князя Володимира для Руси склалася несприятлива міжнародна ситуяція: з заходу на неї давили християни-поляки, а з півдня — християни-греки. Також Угорщина захопила у 966 році Закарпаття, яке Володимир не наважувався повертати через скрутне становище у внутрішньому правлінні державою: через наявність у різних племен різних богів для поклоніння вони не могли керуватися з єдиного центру, а також часто ворогували один з одним і не знали спільної мови. У Руси взагалі на той час не залишилося фактичних союзників: християнські держави Європи не бажали вести відносини із язичниками, так само, як і мусульманська Бувгарія, юдеї та інші представники монотеїстичних релігій. Лише Угорщина єдина з сусідів Руси залишалася язичницькою, але вона була ворогом через Закарпаття. Також на південному сході від Руси жили язичники половці, але вони не мали власної держави. Лише скандинавські країни підтримували зв'язки з Руссю через "шлях із варяг у греки", але вони були далеко і не могли допомогти у боротьбі, а не так давно також стали християнськими, тож Русь могла втратити відносини і з ними. Впровадження культу Перуна не дало значних результатів: хоч контроль над землею посилився, але союзників у Руси не було. Володимир вирішив прийняти релігію когось зі своїх сусідів, а саме християнство, іслам чи юдаїзм. Оскільки іслам та юдаїзм були малопоширені у Європі, то князь вирішив прийняти християнство. До того ж серед християнських держав у Володимира не було ворогів: Польща на той час не вважалася загрозою, а скандинавські країни були в добросусідських відносинах, вели торгівлю; лише Бізантія мала недружні відносини з Руссю через те, що руські війська два рази брали Константинополь. Ця ідея сподобалася і вельможам, оскільки так вони планували відкрити нові способи заробітку. Далі постав вибір серед християнських церков: Західної Католицької або Східної Грецької. Бізантія була ближче до Руси, ніж Рим, але Володимир вважав це загрозою, оскільки вона могла впливати на політику Руси через церкву, до того ж княгиня Ольга прийняла саме західне християнство. Вибір Володимира пав на Римську церкву.

987 року князь Володимир зі своїм військом і кількома вельможами відправилися до Аахена, де сидів король Німеччини і поки що не коронований Римський імператор Оттон ІІІ. Він зустрів Володимира привітно й запросив до себе в місто, де той був охрещений за західним обрядом у християнство в Аахенському імператорському соборі разом з вельможами та військом. Його хрестним батьком став сам Оттон ІІІ. Також Володимир вперше одружився за християнським звичаєм з сестрою Оттона. Після ще декількох місяців перебування у Аахені і знайомства з християнством вони разом з Оттоном вирушили до Риму для коронації і Оттона, який хотів стати імператором, і Володимира. До Риму вони прибули лише у середині 988 року. 21 травня 988 року спочатку Оттон ІІІ прийняв імператорський титул, після чого 23 травня Володимир був коронований Папою Римським Йоганом XV як Король Руси. Корону для коронації виготовили у Римі італійські ювеліри, вона є однією з небагатьох корон раннього середньовіччя, що збереглися до наших днів. Папа також призначив першого архієпископа Київського — Альберта. Після цього Володимир зі священниками, боярами та військом вирушили до Києва, де 28 липня хрестили у річці Дніпро майже все населення Києва, включно з боярами і вельможами. Прийняття християнства понесло за собою позитивні наслідки: Русь була включена до західноєвропейської цивілізації, вона могла вести дипломатію з майже усіма державами Європи, а у 993 році Закарпаття було повернене до складу Руси під тиском Священної Римської імперії.