Іршанськ

**Ірша́нськ** — селище міського типу в Україні, центр Іршанської селищної територіальної громади Хорошівського району Житомирської області. Розташоване біля річки Ірші. Населення становить 6889 осіб (станом на 1 січня 2015року). Площа — 14,76 км². Статус селища міського типу з 1963 року.

☀Іршанськ названий на честь річки Ірша, що протікає біля селища. Назву самої річки пов'язують з відтінком води («іржа»), яка має рудий колір через поклади ільменіту в річці. З плином часу звук «ж» трансформувався в «ш» і назва набула сучасного вигляду. Друга версія походження назви річки Ірша походить від язичницького бога Хорса, якому поклонялося місцеве населення — древляни[3].

Селище міського типу розміщене у північно-східній частині Хорошівського району на межі з Коростенським районом, на правому березі річки Ірші. Відстань від обласного центру — міста Житомира — 60 км, від районного центру — селища міського типу Хорошів — 32 км, від залізничної станції Нова Борова — 11 км.

 Чуднів

 Красносілка
 Турчинка

Заснування селища пов'язано з будівництвом головного промислового об'єкта селища — Іршанського гірничо-збагачувального комбінату, що спеціалізується на видобутку та збагаченні ільменітових (титанових) руд. Розсипні родовища ільменіту розташовані в радіусі від 6 до 21 км від Іршанська. Технологія передбачає розкриття, видобуток і збагачення руди. З 2004 року ГЗК входить до складу ЗАТ «Кримський Титан»[4].

Утворений Іршанськ 5 серпня 1960 року на базі промислових майданчиків Іршанського гірничо-збагачувального комбінату та Іршанського будівельно-монтажного управління № 72 (БМУ-72) як робітниче селище. Першими поселенцями на теренах сучасного Іршанська у 1953 році були геологорозвідники та будівельники. У народі нове поселення називали «11-ий кілометр» (відстань від тодішньої залізничної станції «Турчинка») та неофіційно величали — «місто Титаноград». На той час новий населений пункт адміністративно підпорядковувався Новоборівській селищній раді. У ньому проживали робітники, службовці та їхні родини, всього налічувалось 876 мешканців[5].

Надра околиць Іршанська багаті на цінні мінерали. Серед них перше місце займають поклади ільменіту. Відкривачем поліського металу в 1930-их роках був відомий житомирський геолог, професор Степан Володимирович Бєльський. Саме він представив перші дані про наявність ільменіту високих концентрацій у русловій частині Ірші. Подальші пошуки, вивчення й оцінка продовжувались геологорозвідниками як у довоєнні, так і у післявоєнні роки. Згідно з легендою, ще за часів Івана Богуна, на берегах древньої Рзи (Ірші) місцеві жителі відшукали болотну руду. З неї виготовляли метал на плуги, серпи, зброю, шоломи, кольчуги та мечі, які були відомі своєю міцністю навіть за межами Київської Русі. Наприкінці 1954 року у числі першої організованої виробничої одиниці з Киргизстану на Прирейкову базу селища Нова Борова, для забезпечення новобудови електроенергією, прибув енергопоїзд № 37 із трудовим колективом у складі 31 фахівця. Відтоді почалася історія Іршанського ГЗК — головного підприємства Житомирщини з видобутку ільменітових пісків та їхнього збагачення. Першим директором комбінату був призначений Семен Маркелович Санніков. Нове підприємство розпочало розробку Іршанської групи родовищ титанових руд.

Навесні 1956 року дослідна 50-літрова драга видала перші кілограми ільменітового концентрату. На той час, окрім комбінату, в Іршанську діяли два будівельно-монтажні управління, Турчинський промисловий комбінат та хлібопекарня. Для робітників збудували гуртожитки барачного типу (теперішня вулиця Гулія). Згодом на території населеного пункту вже розміщувалися клуб, 2 бібліотеки, медичний пункт, дитячий садок, пошта, відділення зв'язку та їдальня. 1956 року були збудовані 2 перші сучасні житлові будинки № 1 та № 3 по вулиці Гагаріна з усіма зручностями. У січні 1963 року Іршанськ отримав статус селища міського типу й став центром селищної ради. Того ж року відбулися перші вибори до ради, на яких було обрано 25 депутатів.

1986 року селище титанодобувників нагороджене Почесною Грамотою Верховної Ради УРСР за трудові успіхи, високу культуру та зразковий благоустрій

## Населення

Населення за роками

Розподіл населення за рідною мовою згідно з даними перепису 2001 року[9]:

* 88,24 % — українська
* 11,33 % — російська
* 0,13 % — білоруська
* 0,02 % — болгарська
* 0,02 % — румунська
* 0,02 % — молдовська
* 0,02 % — польська

## Урбаноніми

Вулиці:

* + Шевченка (колишня Радянська)
	+ Гулія
	+ Лесі Українки (колишня Леніна)
	+ Гагаріна
	+ Корольова
	+ Шкільна
	+ Садова
	+ Лісна (або Лісова)
	+ Богдана Хмельницького
	+ Будівельників
	+ Енергетиків
	+ Івана Франка
	+ Новоборівська
	+ Першопрохідців
	+ Професора Бельського
	+ провулки Амосова, Геолога Осколкова, Геологів, Гірників, Ільменітовий, Козацький, Коробейнікова, Космонавтів, Лаптєва, Молодіжний, Поліський, Саннікова (у приватному секторі)

Також на честь селища названо вулицю Іршанську в Малині та Новій Боровій

## Символіка

Прапор та герб Іршанська були затверджені 18 травня 2011 року рішенням селищної ради[20].

Герб селища являє собою геральдичний щит із заокругленою нижньою частиною, який накладено на декоративний бронзовийкартуш, увінчаний срібною мурованою короною. Срібний колір міської корони над щитом вказує на статус населеного пункту — це ознака гербів селищ та молодих міст. Щит окантований та розділений на три частини золотими смугами. Верхня частина — червоного кольору. Три чорні терикони, на одному з яких два схрещені золоті гірськорудні молотки, символізують основну галузь промисловості селища — гірничо-видобувну. Схід сонця символізує життєву силу, багатство та добробут краю; ключ — мудрість та багатства надр. Лапчастий хрест є символом духовності народу. Нижня ліва частина, зеленого кольору із зображеними золотою сосною та ялинкою, символізують розташування селища серед хвойних лісів Полісся. Нижня права частина, синього кольору з золотими хвилями, символізує річку Іршу, на честь якої назване поселення. Права частина — синього кольору. Золоті цифри 1960 — дата його заснування. У центрі щита зображено алмазну фрезу як символ каменеобробної галузі, другої за значенням промисловості селища[21].

## Культура

В Іршанську діє Палац культури «Титан». У ньому працює більше 10 творчих об'єднань та гуртків. Почесне звання «народний» має хор української пісні «Забава». Зразковий дитячий танцювальний колектив «Райдуга» є постійним учасником та переможцем оглядів, конкурсів і фестивалів. Широко відомий хореографічний колектив, що об'єднує понад 200 юних танцівників. Танцювальні та співочі колективи селища неодноразово брали участь у фестивалях, зокрема, українсько-польської культури та фестивалі «Мости-2005», який проходив у Чехії[22].

Щороку, починаючи з 2004, у вересні проводиться Відкритий обласний фестиваль «Райдуга» для дітей з обмеженими можливостями та дітей, позбавлених батьківського піклування. Захід проходить під патронатом Головного управління праці та соціального захисту населення, обласного управління освіти і науки, управління культури і туризму обласної державної адміністрації, філії «Іршанський ГЗК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», інших гостей та меценатів свята. Зокрема, 2013 року фестиваль зібрав понад 300 дітей. На фестивалі працюють демонстраційні майданчики для дітей («Пожежної техніки», «Військової техніки», «Міліції», «Виставка дитячої творчості», «Живий куточок»), різноманітні ігрові секції («Зроби сам», «Салон краси», «Музичний», «Караоке»), спеціальна секція «Салон краси» для дівчат, де охочі учасниці можуть робити охочим зачіски, манікюр, макіяж тощо. Роздаються також інформаційні листівки, наприклад, щодо пожежної безпеки[23].

Спільно з музичною школою готуються вечори романсу та бардівської пісні: «Доки горить свіча», «Візьми гітару». Щорічне свято селища, День металурга, святкується у третю неділю липня. Організатором виступає Іршанський ГЗК. Закінчується святкування вечірнім концертом та салютом[24]. 2013 року разом із Днем металурга вперше було окремо відзначено День селища[25].

У центрі поселення, на одному із житлових будинків по вулиці Гулія, 9 встановлено меморіальну дошку на пам'ять другого директора гірничо-збагачувального комбінату Володимира Макаровича Гулія — за значний внесок у розвиток Іршанська. В Іршанську також знаходяться Українська православна Свято-Покровська церква, церква Євангельських християн-баптистів та Римсько-католицька парафія Дитини Ісуса.

20 липня 2014 року, в день селища, біля Іршанської селищної ради було урочисто відкрито пам'ятник Небесній Сотні.

## Видатні особи, пов'язані з Іршанськом

* + Максюта Анатолій Аркадійович — український політик, перший заступник міністра економічного розвитку і торгівлі України, випускник Іршанської школи.[29]
	+ Стретович Володимир Миколайович — український політик, випускник Іршанської школи.[29]
	+ Фролов Сергій Вікторович (1985—2015) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни 2014—2017