Zerungonita Papság

## Történelem

### Eredet

A Zerungonita Papság egy északról származó vallási rend volt, melynek tagjai a Pusztítás Négy Démonát (Draonne, Shelaron, Zelaron és Menarion) imádták. Ezek a démonok valaha a Belső Umbra urai voltak, míg a világ rendjét mozgató erők úgy döntöttek, hogy zsarnokságukat megdöntve száműzze őket a Semmibe. Bár hatalmukon csorba esett, varázstárgyak és sötét praktikák révén híveket toboroztak egy messzi, északi királyságban.

A hívek fő feladata a Szerkezet megépítése lett volna. A Szerkezet egy mérhetetlen erejű, varázslatos építmény, amely a Pusztító Négyek hatalmát eme világba átültetné.

### Zerungoniták Hegyhonban

 A Zerungoniták először Hegyhon földjén telepedtek meg, hol a néhai mozaikmágus-mester, Hendzar varázskörének mágikus erejét kiaknázva, s uraiknak véráldozatokat bemutatva igyekeztek híveket toborozni magukhoz. A nép idővel kiátkozta az országból a sötét papokat, kiknek rendjén belül nemsokkal utána belső viszály tört ki.

### Skizma, az Őrzők és Kazandor

 Történt ugyanis, hogy Menarion hívői, akik a szellemvilággal leginkább szoros kapcsolatot ápolták, a Zerungon tanításait megtagadva kiváltak a rendből, új utat keresve. Menarion leszármazottjait ma Éjlátóként ismerjük, s a Láthatatlan Iskola tagjai. A megmaradt Zerungoniták pedig a hatalomvágy és sértettség árnyékában minden addiginál sötétebb praktikákhoz fordultak és felvették az Őrzők nevet.

Az Őrzők később visszatértek Hegyhon földjére, ahol Symachus mester Caltus Lamelus torremori mágussal együtt a Lidérc erejét elorozta és ezáltal mérhetetlen hatalomra tett szert. Tervük egy máguskirályság, Kazandor megalkotása volt, s bár céljuknak semmi és senki se állt útjába, a múltat nem voltak képesek végképp eltörölni: a végső szertartás utolsó pillanatában, a két királyság összes jelképéből rakott máglya begyújtása előtt a két varázsló és tanítványaik megadták magukat a torremori és a hegyhoni nép akaratának, majd az éj leple alatt útnak indultak és örökre elhagyták a Fejedelem Földjét.

Eme fenti esemény a hegyhoniak, később az árnyasváriak emlékezetben rendkívül jelentőséget nyert. Hagyományaik, többek közt Holdünnepek alkalmával mindig megemlékeznek azokról az időkről, mikor népük emlékezete kis híján teljes egészében odaveszett az Őrzők máglyáján.

## Pantheon

- Draonne

- Shelaron

- Zelaron

- Menarion

## Megjelenésük a hegyhoni kultúrában

Forwen, Hegyhon leghíresebb költője emlékszik meg a papság hátborzongató jelenlétéről az országban alábbi művében. A vers megénekli I. Corvus király botrányos koronázását is.

**A Zerungonita papok**

Éjjel érkeztek az északról jött papok, - Szőke hajukon nem csillant nap fénye,

S míg Hegyhonban teltek-múltak a napok, - Ők áldást mondtak Zerungon nevére.

Négyen voltak az északról jött papok, - Jéghideg volt kék szemük pillantása,

S míg Hegyhonban teltek-múltak a napok, - A békességnek nem volt maradása.

Sötét volt köpenyük, akár az éjfél, - Vad szavaik gyakran szítottak viszályt,

Kezükhöz vér tapadt, s fáklyák fényénél, - Törvénytelenül koronáztak királyt.

Éjjel távoztak az északról jött papok, - Elűzte őket, kit megkoronáztak,

Szent tárgyaikba piros tűz harapott, - Sötét, sűrű füsttel égtek, szikráztak.

De nem mentek messze, sötét hatalmuk - Szép Hegyhon földjéről el nem távozott,

Szent körük felett nem szűnt meg uralmuk, - S ki belépett oda, arra bajt hozott.

Ha lerombolták is a kört napestig, - Erdő mélyén reggelre újra épült,

Körötte sok gonosz rúna piroslik, - Rajta rettentő, gonosz hatalom ült.

Azt suttogják, hogy egy nap visszatérnek, - Ez a hír járja Hegyhonban szerteszét,

S míg a békés napok lassan múlnak-telnek, - Az erdők is félik Zerungon nevét.