אוח בורח מהבית

## עלילה

הדודים של אוח באים לביקור, אוח מחליט לבורח מהבית כי הוא לא סובל אותם ומחלית להיות צוות בידור במלון באילת.

## תסריט

### מידע:

דמיות: **גור ואוח, ששון, אבא של אוח**

מספר סצנות: **1.**

זמן: 5:20 דקות.

### מסך:

**אוח**: לא, אני לא חוזר. מתי אני לא חוזר? אף פעם. ושאף אחד אחד לא ישן במיטה שלי במיוחד לא הדודה שושנה, שלום.

**גור**: היי אוח.

**אוח**: אוף, היי גור. אני שונא אותם, שונא אותם, שונא אותם.

**גור**: גם אני.

**אוח**: למה אתה?

**גור**: אני מזדהה רגשית. את מי אנחנו שונאים היום?

**אוח**: את המשפחה שלי. זהו, אני בורח מהבית ומצטרף לקרקס הישראלי בתור האחים קריחלי שנכנסים לקופסת נעליים.

**גור**: רגע, אין קרקס ישראלי.

**אוח**: אז אני מצטרף אליו בכל זאת.

**גור**: אבל מה כבר קרה?

**אוח**: מה כבר קרה? תגיד לי אתה ראית פעם את הדודה שלי שושנה ואת בעלה נחום וחמשת ילדיהם?

**גור**: מה זה?

**אוח**: יצא להם בן אחד עקום.

**אוח**: הם גרים בצפון והם באו אלינו לישון לשבוע ימים.

**גור**: וואו, איזה כיף.

**אוח**: מה כיף? מו כיף? מי כיף?

**אוח**: הנזלת של הילדים שלהם על המיטה שלי, הדוד נחום עושה לי פיפי על הדיסקים, והכלב שלהם צובט לי כל הזמן בלחי.

**גור**: לא, הפוך, התכוונת להגיד "הדוד נחום משתין לי על הלחי, והכלב שלהם צובט לי את הדיסקים."

**אוח**: אני בורח, ביי.

**גור**: מה, רגע אוח, איפה תישן? איפה תאכל? איפה תעשה גבות?

**אוח**: אמרת שאין קרקס ישראלי?

**גור**: אין.

**אוח**: מה יש בארץ שהכי קרוב לקרקס ישראלי?

**גור**: מוהר זלימוביץ' ושבעת הסנטרים שלה בקטע הטרפז המפורסם.

**גור ואוח**: בהה!

**אוח**: לא, יא מעוכב, מה יש בארץ שהוא מקום רחוק, שעושים בו כיף, בידורים, צחוקים ושיגועים?

**גור ואוח**: צוות בידור של מלון באילת.

**גור ואוח**: א… ג… דו דו דו, יא שמנה נו תקפצי, אה גה, דו דו דו, ואת המים תשפריצי.

**גור**: לימין ולשמאל וגלגל…

**גור**: מה קרה, אוח?

**אוח**: פתאום הבנתי שמה לנו ולצוות בידור של מלון באילת? מה אנחנו מבינים בזה?

**גור**: אתה צודק. יש לי רעיון.

**אוח**: לך יש רעיון? זה דבר חדש, תכף תגיד לי שיש גמדים ופיות, ויש גם עוד מעריצים ללהקת "אוף שימחעס" חוץ מאיתנו.

**גור**: אוח, הקיטון אמונה שלך לא מקובל עליי בשלב הזה.

**אוח**: טוב נו, כמה?

**גור**: מה כמה?

**אוח**: כמה אתה מוכן לשלם לי?

**גור**: זה רעיון שלי, מה לשלם לך?

**אוח**: טוב כמה אתה מוכן לשלם לי כדי שאני אהיה מוכן לשמוע את הרעיון שלך?

**גור**: אה… כמה אתה רוצה?

**אוח**: את כל רכושך עלי אדמות.

**גור**: טוב, יש לי עשרים אגורות ב-cash.

**אוח**: טופי, אני אוכל להגדיל ארוחת קרמבו.

**גור**: ולרעיון, שים לב.

**אוח**: כן.

**גור**: אנחנו נהיה הצוות בידור ונהפוך את הקרבונקל פה למלון של חמישה כוכבים, פלאס ארוחת בוקר קונטיננטלית.

**אוח**: גור, אתה גאון, אתה מקדים את זמנך.

**גור**: אז ללכת? לבוא אחר כך?

**אוח**: לא, תישאר, תישאר, תישאר!

**אוח**: קדימה, בוא כבר נעיר את האורחים ונתחיל לבדר אותם.

**גור**: אין אורחים.

**אוח**: אז נעשה אורחים בפנטומימה.

**גור**: פנטומימה?

**אוח**: כן, יאללה.

**גור**: טוב הנה, שימו לב, הנה חלון.

**אוח**: אורחים יקרים.

**גור**: הנה חבל.

**אוח**: הנה חבל, אורחים יקרים.

**אוח**: שימו לב, אורחים יקרים, אלו הן המדרגות חירום של המלון שלנו, בבקשה.

**גור**: מה זה? מה זה הדבר הזה? איזה מלון מעפן. מה זה המדרגות האלה? צריך לתקן אותן.

**גור**: ששון! בוא תתקן את המדרגות.

**אוח**: אין פה שום ששון.

**גור**: יש, זה העוזר הבלתי נראה שלנו.

**אוח**: טוב, גור נו יאללה, למה אנחנו לא מבדרים את האורחים שלנו כבר?

**גור**: יאללה קדימה, אז בוא תתחיל לבדר אותם. תספר להם בדיחות עד שיכאב להם במעי הגס.

**גור**: וואו, זה גס! טוב, אז במעי הדק. וואו, זה דק!

**אוח**: טוב גור, אז אני אהיה הסטנדאפיסט ואתה תהיה הקהל, כי בתור אומן-בדרן, אני חייב פידבאק.

**גור**: יאללה בדרן, יאללה, יאללה בדרן, יאללה.

**אוח**: תודה רבה, תודה רבה, שלום…

**גור**: הוא גדול!

**אוח**: הלו?

**גור**: הלו חבר'ה, מה זה?

**אוח**: מה זה פה, ג'ונגל?

**אוח**: שלום לכם, ערב טוב לכולם, אני אתחיל בשלל חיקויים. אני אעשה לכם חיקוי של הדוד שלי נחום מעיר את עצמו בנחירה, שימו לב.

**אוח**: זה גדול, זה גדול! זה בול… אם הייתם מכירים אותו.

**אוח**: למה האורחים לא סוגרים פלאפונים בזמן ההופעה, מה זה? איזה מין תרבות זו?

**אוח**: הלו?

**אבא של אוח**: אוח, זה אבא.

**אוח**: מה, אבא? אני באמצע הופעה.

**אבא של אוח**: תגיד, סיימת כבר לברוח מהבית?

**אוח**: לעולם לא!

**אבא של אוח**: אוקיי, אנחנו החלטנו גם לברוח מהבית.

**אוח**: מה, מה העלילה?

**אבא של אוח**: הדוד נחום עוד פעם עשה לי פיפי על התקליטים של אלביס, נמאס לנו מהם, אז החלטנו לברוח למלון מפואר באילת, וחשבנו שתרצה לבוא, אבל לא חשוב, תברח.

**אוח**: רגע, נשב נדבר.

**אבא של אוח**: אנחנו כבר יושבים ומדברים.

**אוח**: טוב אז אני בא, ואני מביא איתי גם את גור, פלאס החצ'קונים שלו.

**אבא של אוח**: יאללה, סגרנו.

**גור ואוח**: יש! שחוק שיחקנו שחיקנו בשחוק גדול.

**אוח**: יאללה יאללה, נוסעים לאילת, איזה כיף.

**אוח**: ששון, תמשיך לבדר פה את האורחים.

**גור**: כן, תחלק להם ארטיקים.

**אוח**: כן, כן.

**גור**: ששון, תגיד לי, הלכנו לדקה ואתה כבר מתיישב? יאללה, קום קום.