ארתור ואדריאן בדיינר מדברים על דא ועל הא

***זמן סיפור: יום ראשון 6.1.1980 (10:00)***

ארתור מעשן סיגריה, ומביט באדריאן במבט מעט משועמם. "*המתנת שאדגר ואלכס ילכו לשירותים? זה באמת נראה חשוד זה שהם הלכו ביחד*."

הם יושבים בדיינר לא רחוק ממועדון קורטני אקט,  כל אחד הזמין משהו לאכול, למעט ארתור ואדראין שהזמין משהו שבעיניו של ארתור לא נחשב "לאוכל".

ארתור מגרד בראשו ושולח מבט אלכסוני לכיוון השירותים. "אולי כדאי לראות מה הם עושים שם לבד". הוא אומר וסקרנות חודרת למבטו שהופך זדוני ומשועשע.

אדריאן מזיז לצד את הצייזבורגר הכפול שלו וצלחת הציפס.

"*רציתי לדבר איתך על כל אפיזודת הזונה מלפני כמה ימים*."

הוא מניח את מחזיק בידו עט וכרגע הוא מסובב אותו בין אצבעותיו. "*ביקשת עזרה ולא הייתי שם בשבילך ואני מתנצל על זה*." הוא אומר שולח מבט רעב לצייזבורגר.

ארתור מביט בו ומחייך "*גידלת קוס לאחרונה?*"

אדריאן מחזיר לו מבט "*אני מזכיר לך הסכמנו על העולם הזה כי הוא נתן לנו הזדמנויות להתעשר מהר ולהשיג כוח. אם היינו רוצים לזיין ולהשתכר היינו הולכים לוודסטוק 1960, לאיבזה 2008 או בעת הזונות הקטן באלפא קנטאורי.*"

לופז שומר על ארשת פנים רצינית "*אז את השטויות האלו תעשה בזמן הפנוי לא בזמן שאנחנו מנסים להשיג מטרות שבט.*"

ארתור מפסיק להיות משועשע "*זה אולי ההסכמות בראש שלך, אני מציע כי את הטפות המוסר הפוריטניות שלך תשמור לעצמך או לכומר שלך*." הוא עוצר לרגע וממשיך בתוקפנות "*וגם מי ביקש ממך עזרה, נראה שאתה הוא זה שיש לו בעיה עם סמים ואלכוהול כי אתה מתחיל לדמיין דברים*".

אדריאן מניד בראשו בצער "*ג'ון, הייתי מעדיף לא להכניס את אלברט לתמונה.*" הוא מרים את צלחת הצייזבורגר, חצי קילו של קציצת בשר משובחת עם גבינת צ'דר מותכת בשילוב של חסה, עגבניה פלפלים קלויים ומלפפון חמות. אדים עשירים בריחות של בשר עולים לאוויר. "*כל מה שיש פה זה אשלייה, שקר ופיקציה. הצייזבורגר הזה לא אמיתי ואתה לא שותה דם אלא מוזן כמו כולנו בזונדה תרכיז חומצות אמינו וסוכרים. אתה לא מזיין זונה אלא מעונן בפוד שלך...*"

לופז זורק את הצייזבורגר לפח "*אני באתי לפה לקבל כוח אמיתי לא כאן אלא בעולם שלנו. אם אתה רוצה להמשיך לעשות ביד בכיף אבל אך תעשה את זה בזמן שאנחנו עובדים יחד על משימות שבט.*"

הוא מביט בארתור "*ג'ון, אנחנו חברים כבר שנים, בוא נמצא את הדרך שכולנו נצליח להשיג את המטרות שלנו בלי לפגוע אחד בשני.*"

ארתור מביט בו במבט משועשע, הוא לוקח חתיכה סטייק מהצלחת של אדגר ואומר "*אתה יודע, אני יודע שהסטייק הזה לא קיים, אני יודע שכאשר אני שם אותו בפה שלי המחשב אומר לראש שלי שהוא עסיסי וטעים, לאחר כל הזמן הזה, אתה יודע מה הבנתי?*", ארתור נוגס בסטייק, עוצם את עיניו ומנסה להרגיש את הטעמים של הסטייק וממשיך "*בורות היא אושר!*" הוא אומר ובולע,

https://www.youtube.com/watch?v=vkvdAznoFqY&ab\_channel=THESSALONIAN31N

הסטייק עולה בחזרה אל תוך גרונו, "*אני צריך לרוץ לשירותים, מייד לחוזר*" הוא אומר בקול חצי חנוק.

כשאלקוויד הוציאו את הגירסה הראשונה לעולמות האימפריה כל הרשת הייתה מלאה בקטע מהסרט העתיק מטריקס אז לופז הבין את הרפרנס של גנון.

הוא מגלגל עיניים ומהנהן "*אתה כזה אידיוט*."

לאחר 2 דקות ארתור חוזר, "*הם לא חזרו, איפה הם?, הם לא בשירותים*". הוא מתיישב מתמתח  ומפהק. "*המלצרית הזאת עושה לי עיניים, ראית?*" הוא אומר לאדריאן ומבט שובב מופיע על פניו, הוא מחייך לעבר המלצרית ומסמן לה להגיע.

מלצרית צעירה' שחומת שער, בלבוש הכחול של המסעדה מתקרבת, "*כן בבקשה?*" היא שואלת

https://www.freepik.com/premium-photo/waitress-restaurant\_3538369.htm

אדריאן לוגם מהקולה שלו בזמן שהוא כותב בפנקס שלו. כשארתור חוזר הוא מרים את ראשו " *מה? הם עוד לא הגיעו בכלל.*"

ארתור מחייך אל המלצרית בשרמנטיות, לא מסיר ממנה את המבט ואומר "*יש לי בעיה עם העיניים - אני לא מצליח להפסיק להסתכל עלייך*"

אדריאן מגלגל עיניים אבל שותק.