Edwin Llywelyn

**Edwin Remington Aodh Llywelyn** var en avlaonsk baron av Fireshire før samlingen av Avalon under Nerseus I. Han var også greve av Kastor, en stilling han hadde fått gjennom sin hustru. Sammen med Josephine, fikk han åtte barn – hvorav hans tredje barn, datteren Berenice, arvet setet.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Jord

Som en del av kongsætten av Cadwallader, var Edwin nødt til å kunne beherske elementet han var gitt av foreldrene sine. Som jordtemmer, hadde han muligheten til å manipulere miljøet rundt seg – især da i form av å endre landskapets fysiske form, uten hjelp fra andre elementer.

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i Nieu Badenwear, var Edwin første og eneste sønn av prinsesse Adelina og Russell Llywelyn. Som enebarn hadde Edwin foreldrenes fulle oppmerksomhet gjennom oppveksten. De holdt ham i ørene, og faren Russell var ikke sen med å straffe Edwin om han gjorde noe som ikke sømmet seg en gutt av hans stand: han skulle være parat for å overta tronen, og ble opplært i å kontrollere familiens element, jord.

Gjennom tenårene ble han kjent som både en bukse- og skjørtejeger. Ved flere ekstravagante fester holdt på slottet var han blant de unge, høytstående adelsmennene som hadde råd til å holde munnen lukket på personer de ønsket å se for en natt, men aldri igjen – om dette enten var personer av høyere eller lavere standard. Han falt fort i unåde hos den unge dronningen, men han var klok til å forstå når han hadde gått for langt. Ved slike tilfeller tok han seg i kinnet og ble en anstendig tenåring igjen – det var det fasaden viste i det minste. Tilbake på slottet til familien fant han seg fort til rette som den dovne lapsen og selskapsløven han var. Han var allikevel en sjarmør som hoffet mer eller mindre aldri kunne få nok av – og tross sine foreldres ønsker, forlot Edwin ofte slottet for å møte sine venner i Nieu Badenwear.

### **Økonomiske familieproblemer**

Men selv om han var en *dandy* opp av dage, var Edwin smart. Det var ikke for ingenting at moren hans, *prinsessen* av Cadwallader, var nødt å gifte seg med en som hadde penger: hun hadde ikke krav på mer enn det kongefamilien ønsket å gi henne – hvis de i det hele tatt hadde tanker om det. Valget hennes, baron Russell, utgjorde ikke sin vekt i gull, men i kjærlighet. Men kjærlighet var ikke nok til å dekke utgiftene, så Edwin ble den som var nødt til å redde familien sin fra økonomisk ruin. Mye var dessuten selvforskyldt fra hans egen side, og han ønsket å gjøre opp for det.

Inntektene som kom inn, var i form av veddemål mot andre adelsmenn ved hoffet – eller i spill mot kongen eller dronningen selv. Dessuten gjorde han avtaler med kremmere og handelsmenn, som alle var ivrige etter å knytte kontater med kongehuset – om det sågar var i ættens utvide familie. Han kom imidlertid borti en svartebørshandler ved navn Norman, som sa han kunne redde familien hans – i bytte mot større rikdommer fra slottet. Han inngikk flere avtaler med forbryteren, og forsto at han prøvde å svindle ham.

Med hjelp fra sine venner på landsbygda – hovedsakelig mannlige og kvinnelige prostituerte – fikk han avslørt Tadhgs kriminelle nettverk, og fikk ham arrestert. Byttet hans havnet imidlertid "på mystisk vis" hos huset Llywelyns utvidede familiegrein. De solgte flere av varene til familier de kjente, og de ble reddet fra en økonomisk ruin.

### **Huset Vower**

På slottet til kongehuset ble han etter en stund oppmerksom på en litt eldre kvinne: Josephine fra Kastor. Edwin hadde aldri hørt om grevskapet før, men lot det ligge. Han innledet en romanse med henne, selv om det var vanskelig å komme gjennom: moren hennes var ivrig opptatt av Edwins fetter, kronprinsen. Det unnlot derimot ikke Edwin fra å ta med seg den eldre Josephine på lange turer – om det enten var til hest i skogen, eller til fots i palasshagen.

Etter en stund ble hann oppsøkt av tanten sin, dronningen, for å gjøre litt graving på Vower-ene. Lady Vower hadde hjulpet i å skille prinsesse Pauline og baronett Gaws, samtidig som dronningen hadde lovet bort kronprinsen til markise Prudence. Dette sendte lady Vower, adelskvinnens mor, inn i en depresjon – og dronningen fant ikke ut hva som var problemet. Med hjelp fra venner i de høyere og lavere kretser, fikk han informasjonen han lette etter: de var lutfattige, og grevskapet de eide var i realiteten et landområde nær et fjell. Mens lord og lady Vower ble sendt til avsidesliggende ordener, klarte Edwin å overtale dronningen til å la Josephine bli igjen som hoffdame.

Evig takknemlig til sin tante, henvendte han seg til henne da begge foreldrene hans ble tatt av et steinras i 1122, og Edwin plutselig ble baron av Fireshire. Hun tok ham under sine vinger, og hjalp ham til å forstå hva han nå måtte gjøre. Rundt fire måneder senere dro han til Fireshire, sammen med Josephine Vower. Samtidig som han ble kronet til neste baron av Fireshire, giftet han seg med Josephine.

### **Familiefeider og Kastorkrisen**

*Utdypende artikkel: Kastorkrisen*

Som baron av Fireshire fant han livet på landet litt kjedelig, i motsetning til det mer livfulle Nieu Badenwear. Josephine var derimot mindre interessert i det, og han unnlot ofte å dra til hovedstaden for å være med henne. Ekteparet arrangerte derimot større leker og begivenheter som ble lagt merke til andre baroner og baronesser. Til og med dronningen nedlot seg sågar ved et besøk hos Edwin og Josephine – skjønt det var hovedsakelig for å gi Josephine om hvordan å være mor, da hun hadde født et par med tvillinger. Baronessen var allerede gravid med deres tredje barn, og med dennes fødsel i 1129 var dronning henrykt over å se det lille sjarmtrollet.

Edwin ble overveldet med rikdommer fra tanten sin, og ble misunnet av fettrene og kusinene sine – samt deres ektefeller. Da dronningen døde i 1140, var det derfor ingenting som hindret kong Piers å innkreve store rikdommer fra familien. På et tidspunkt hadde Edwin og Josephine mistet nesten tre femtedeler av det dronningen hadde gitt dem i gaver, og på det tidspunktet satte de foten ned. De truet med å gå til sak mot kongehuset, med Kieron Gaws – en av Cadwalladers mest fremragende jurister, og et ladet hat mot kongefamilien – i spissen. De tok ikke truslene alvorlig i første instans, men Josephine nektet å la noen misunnelige medlemmer svigerfamilien gjøre noe med hennes barn.

Hun og Edwin ble enige om å kontakte leiesoldaten Sorlene og Jean Tadhg, som skulle holde kongen og dronningen fanget på et slott. De hadde bragt med seg barna for å vitne fødselen av en hvit storulv, men ble fort bragt til slottet – hvor kongen ble satt til å bestemme hvem som skulle dø når. Han satt alene med Sorlene og Jean, mens konen, tvillingdøtrene og hans tre sønner ble satt i forskjellige rom. Han visste ikke hvem som ville dø, men det var hans valg. Nektet han, ville de drepe ham og familien hans: Cadwallader ville med det stå uten noen konge fra hans egen ætt. Krisen endte med at kongen returnerte til hovedstaden med sin kone – og hun alene. Han snakket med det aldri igjen med fetteren Edwin eller plaget deres familie igjen.

### **Senere liv og død**

Uten å bli plaget av kongefamilien igjen, begynte Edwin og Josephine å ta opp et liv utenom det vanlige for både adelsmenn og kongelige fra sin samtid: de begynte å gå i fjellet.

## ***Trivia***

1. *Edwin* kommer fra gammelengelsk og betyr "rik venn".
2. *Remington* kommer fra et engelsk etternavn som er avledet av navnet på den vestengelske byen Rimington, som i seg selv betyr "tettsted ved Riming-elven".
3. *Aodh* kommer fra det irske *Áed*, som betyr "ild".
4. *Llywelyn* er muligens den walisiske formen av det keltiske *Lugubelenus*, en kombinasjon av navnet på gudene Lugus og Belenus. Alternativt er det avledet av walisiske *llyw*"leder, fører".