Marie I av Tussarix

**Marie I av Tussarix** (født **Marie-Agalé Hortense Foary**) var en tussarixisk edler av Jutia og kammerpike, senere keiserinne av Tussarix. Hun var datter av Valère-Henri og Anastasie Foary, og dermed søster til fire andre søsken.

Også kjent som **Marie Bedrageren** var Marie en av Tussarix' mest notoriske monarker. Hun sikret seg tronen gjennom manipulasjon av den eldre keiserinne Montansiers seksuelle preferanser til kvinner. Marie hadde klatret opp den sosiale rangstigen med stormskritt, og besteg tronen etter at Montansier døde uten arvinger. I realiteten skulle en fjern slektning overta den, men Marie og hennes følgesvenner myrdet familien før de kunne begynne å konspirere mot henne.

Denne handlingen gjorde henne ikke mer populær, og konservative rojalister snakket ofte sammen om hvordan Marie kunne fjernes. Hennes kumpaner var imidlertid hennes skanse mot omverdenen: kansler du Ville Juno var en mester med propaganda og hadde farlige venner, og elskeren Roparzh var en sjarmerende mann som i rollen som Keiserinnens stallkar var Maries øyne og ører i keiserriket.

Hun var likevel ikke like kalkulert som kansleren hennes: hun hadde ofte sidesprang med menn i hæren, og spontanaborterte ved ett tilfelle. Hun var ikke immun mot mennenes "gaver", og ble på et tidspunkt gravid med Roparzh sine tvillingbastarder. Kansleren trådte inn og styrte landet i hennes navn, men etter graviditeten kom hennes upopularitet fram. Fasaden slo sprekker, og Ville Juno vendte seg mot henne.

Arrestert sommeren 1396 A.Æ., satt Marie alene i La Fortresse og ventet på sin undergang. Da kansleren omsider bestemte for å la øksen falle, advarte Marie ham at Tussarix ikke ville vare lenge uten henne. Kansleren tok sjansen, men mistet livet bare noen uker etter henne, og Tussarix ble kastet ut i en ni år lang borgerkrig i en kamp om troenen.

## ***Full tittel***

Etter kroningen var Marie fulle tittel: "*Marie Foary av Dianas blikk, keiserinne av Tussarix; erkehertuginne av Tuss og edler av Jutia".*

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lyn

Som en enkel adelskvinne var Marie tillat å bruke kreftene sine slik det passet henne, så lenge det ikke gikk imot øvrige adelsmenn eller andre embetsmenn i samfunnet. Da hun ble keiserinne, forventet samfunnet at hun skulle bruke kreftene sine mot farer som truet landet.

### **Keiserinne av Tussarix**

#### ***Siste måneder av styret og arrestasjon***

Maries skjødesløshet ledet til hennes fall. I et forsøk på å bevare sitt rennommé hadde hun fjernet sin eneste lojale tjener: Roparzh kunne ikke hjelpe Marie, og hun ble offer for sin egen kanslers renkespill.

Mot slutten av sin regjeringstid forsto Marie at folket – fra geistligheten til bøndene – var mot henne. Spionnettverket hadde informert henne om mulige opprør, men da hun satte Armand på saken var hun uvitende om følgene. Framfor å gjøre noe med den rapporterte hendelsen, brukte han sitt eget nettverk av kontakter til å eliminere Maries spioner, spre løgner om Marie i de rapporterte stedene, eller gi dem våpen hvis det var et voldelig opprør. Dette gjorde Marie redd, og i frykt for sitt eget liv, henvendte hun seg oftere til Armand.

Da dagen omsider kom for hennes arrestasjon, var Marie først forskrekket, men månedene hennes i La Fortresse fikk henne til å tenke over situasjonen. Hun ble klar over feilen sin i å stole så mye på Armand, samtidig som hun måtte se seg selv i speilet og innrømme at hun burde vært tilfreds med livet hun hadde, eller i det minste visst når hun burde stoppet.

Hennes ord og tanker ble nedskrevet i en dagbok hun hadde fått av en lojal fangevokter, hvor hun mest sannsynlig diskuterte med seg selv hvordan hun endte opp i sin gitte situasjon.

### **Død**

Den 10. desember 1396 A.Æ. fikk Marie frokost som vanlig, og ingenting tydet på noe annet. Da hun imidlertid så den keiserlige vognen gjennom gatene, begynte hun å skrive febrilsk hennes siste tanker. Hun tilkalte fangevokteren, som hun ba skrive ned scenen om hennes død: det ville bli beviset mot Armand, at selv han var en korrupt tjenestemann verdig å ta livet av. Fangevokteren gjorde så:

> *"Kansler du Ville Juno entrer gangen med et dusin soldater bak seg. I den ene hånden holder han keiserinnens krone. Han beordrer celledøren åpnet, og han entrer med et smil om munnen. Forræderen! Armand du Ville Juno, kansler av Tussarix, innrømmer for Marie at han er grunnen til hennes lidelse. Han utviste keiserinnens stallkar for å dekke over en skandale, og han utnyttet hennes sorg for å kontrollere staten. Med sine kontakter til menn som Charles de Saint-Nicaise, er du Ville Juno selve reinkarnasjonen av Orcus' amoralske side. Han har gitt liv til opprør og opptøyer rettet mot keiserinne Marie, og er mesterhjernen bak folkets lidelser.*
>
>

> *Marie prøver å gå løs på Armand, men soldatene tvinger henne i kne: etter å ha forseglet hennes skjebne med et dødens kyss, gir Armand tegn. Soldatene trekker fram tynne daggerter, og i et siste forsøk på å berge livet sier keiserinnen sine siste ord: "Jeg har ingen arving, Armand: riket mitt vil kjempe om restene. Tenk på det!"*
>
>

> *Kansleren tar ingen notis,* *og soldatene kyler våpnene sine inn i keiserinnen. De stikker henne intet mindre enn 44 ganger: liket hennes viser dette. Armand går ut av cellen med et tørkle til nesen: blodet ser ut til å forstyrre ham. Han gir et nytt tegn til en soldat, og med en ildkule brenner opp Marie."*
>
>

Med hendelsen nedskrevet, går fangevokteren til pressen i hovedstaden. Han står fram med navn og illustrasjon: Jacq Noyr. I løpet av de neste dagene er fangevokteren drept, men Armand du Ville Juno dør kort tid etterpå.

### **Ettermæle**

*Utdypende artikkel: Mariekrigen*

Selv om Marie gikk til sengs med keiserinne Montansier, er ikke dette bevis nok til å gjøre henne bifil eller lesbisk. Hun simpelthen utnyttet keiserinnens smak for kvinner, og solgte dermed kroppen sin for å oppnå et mål. Hennes mål kan allikevel også sies å være grunnen til Mariekrigen og elendigheten hennes regjeringstid førte med seg.

Etter Maries død ble Tussarix kastet ut i en borgerkrig. Hovedstaden var i opprør, og anarki rådet etter det første året i borgerkrigen. Gjengledere rottet seg mot hverandre og guvernør-setet var tomt – den forrige ble ansett som en nikkedukke av keiserfamilien. Det kongelige palasset – som på den tiden var Pauls Universitet – ble ranet for verdisaker, og ble møtestedet for hovedstadens banditter og svartebørshandlere. Marie Foary sin regjeringstid huskes derfor som en turbulent tid, og var preget av politiske intriger og misnøye med overklassen.

Etter hennes død i 1396 ble søsteren Marguerite Foary offer for spott og spe fra de lokale landeierne, og søkte til slutt tilflukt til baronesse Marie av Foary: hun var også en utsatt part etter Maries død. I løpet av borgerkrigen som fulgte, samlet de Bedragersirkelen i et forsøk på å gjøre krav på tronen. Middelklassen i forskjellige byer støttet dem, og de erklærte baronessen den nye monarken. Resultatet ble felttoget mot Foary-søstrene, som endte med henrettelsen av Marguerite og Marie i Chèvabeauix, med titlene overtatt av datteren til den selvutnevnte erkehertugen av Tuss, Montagnards.

Etter Mariekrigens slutt, ble Montagnards-familien og deres allierte enten henrettet, sendt i eksil på Île des Condamnés, eller satt i arrest i La Fortresse i Le Ryxân. Titlene ridder av Jutia og baron av Foary gikk direkte til fyrsten av Zarax, som takk for hans støtte til Landry-koalisjonen.

## ***Trivia***

1. *Marie* er et fransk kjønnsnøytralt navn fra det feminine *Maria*, som er en opprinnelig latinsk og gresk form av det hebraiske kvinnenavnet *Miriam*. Betydningen av navnet er omstridt, og betyr muligens "elsket", "opprørsk", "bitter", "vakker" eller "perle".
2. *Agalé* er adaptert av den franske formen av det greske *Aglaia,* som betyr "glans, prakt".
3. *Hortense* er den franske kvinneformen av det senromerske *Hortensius*, som betyr "hage".
4. *Foary* er adaptert av det engelske *Frye*, som kommer fra det gammelengelske *frig* "frihet".