יומני היקר

כותב: אנונימי

26.4.1998 יום שלישי

יומני היקר.

הכרתי את האדם המושלם ביותר שהכרתי בחיי.

התאהבתי בו בצורה אובססיבית מהשניה הראשונה ומהר מאוד הבנתי שאני לא היחידה. הוא אדם די פופולרי, תמיד דאגתי להיות שם למקרה והוא ידבר עם מישהי אחרת, פחדתי לאבד אותו למרות שהוא לא שלי, תמיד שמישהי הייתה מדברת איתו הייתי עושה הכל בשביל שהשיחה שתפסיק. הוא חשוב לי, מאוד. אני לא חושבת שהוא חשוב באותה רמה לאף אחת אחרת. תמיד רציתי שהיו ידע את זה אבל פחדתי לספר לו בגלל שלא רציתי שהיחסים שלנו יהרסו, פחדתי פחד מוות.

18.5.1998

מישהי חדשה נכנסה לתמונה. אני חושבת שהוא אוהב אותה. אני שונאת אותה אוו אלוהים אני שונאת אותה. אני לא חושבת שאני יכולה לתאר בצורה חוקית כמה אני שונאת אותה. היא פשוט מושלמת. אני חושבת שהיא מוציאה אותי מדעתי. היא כל כך עדינה שקטה חמודה יפה. אני רוצה להרוג אותה, היא גורמת לי לרצות לצרוח. אני מתפללת לאלוהים שהיא תמות מוות כואב ואיטי  רגע. אני יכולה לגרום לזה לקרות. אני לא אתחרט על זה. אני בטוחה.

שום דבר לא יעצור אותי, במיוחד לא היא. המחשבה על להרוג אותה מאוד מספקת אותי. אני רוצה שהיא תמות. לא סתם תמות. תמות בסבל וכאב. קשה לי לנשום ולחשוב על זה, יום אחד זה יקרה.

אין לי עם מי לשתף את זה. כולם יחשבו שאני מטורפת, אובססיבית, מוזרה ויתרחקו ממני. אני ושמרת את זה לעצמי. הרצון הזה להרוג אותה, הוא גובר כל יום, עוד ועוד. ועוד.

יום אחד אמרתי לעצמי שאני לא יכולה לשמור את זה יותר. אני חייבת לעשות משהו עם כל הרגשות האלה. התחלתי לחשוב מה אני אוכל לעשות הצורה היעילה ביותר. הדרך המושלמת להצליח. הדרך הטובה ביותר להעלים אותה מהחיים שלי בלי שיתפסו אותי בשום צורה. אתם בטח חושבים שאני הזויה, מפגרת, אבל זה מה שאני הולכת לעשות. אני נשבעת באהובי שאני אעשה את זה. אני העלים אותה. הדבר היחיד שעומד בנינו, הילדה הזו. מ"מלאך" הזו. אני מבטיחה לך אהובי, היא לא תשאר חייה הרבה זמן.

התוכנית שלי, היא מושלמת. אני רק צריכה את האומץ לעשות את זה. זה לא שאני פוחדת. אני פוחדת שאני אעשה משהו לא טוב והכל יהרס. זה.. זה לא משנה! היא.. היא עומדת בנינו!! היא הסיבה שאנחנו לא ביחד!! היא הסיבה שהוא לא אוהב אותי!! הכל בגללה!! אני.. אני לא טובה מספיק. זהו. אני בטוחה בזה. אני אעשה את זה.

יום שלישי-  24.6.1998   23:45

אני רועדת. עשיתי את זה. אני שמחה.. אני.. אני כל כך שמחה.

סוף סוף הוא יאהב אותי. אני שמחה. בחיים לא הרגשתי משהו כזה. אני הצלחתי להביא אותה לבית שלי בלי שאף אחד ידע. היא נראת מאוד רגועה, פפפפ מסכנה.

יום רביעי-  25.6.1998  1:50

היא מתה. סוף סוף אלוהים היא מתה. אני מרגישה כל כך טוב. לא אכפת לי לא אכפת לי מכלום. היא מתה. אני עשיתי את זה. אני לא שפויה. אני.. אני רוצה לעשות את זה שוב. אני רוצה להרגיש את זה שוב. אני שמחה. אני מאוד שמחה. אני לא יכולה להפסיק לצחוק. מחר אני אלך לזרוק את הגופה לים. איך שהוא.

יום רביעי 25.6.1998  11:00

החלטתי שהדרך הטובה ביותר להפתר מזה זה לחלק אותה. אני הולכת לשלב אותה עם אשפה רגילה של השכנים בחדר הזבל שלנו. אני אשים כפפות והכל יהיה בסדר.

יום שישי 28.6.1998

הוא דואג לה. היא נעלמה. הוא אהב אותה מאוד. חשבתי שאחרי שהיא תעלם הוא לא יתנהג ככה. דיי כבר. תעזוב אותה. היא אדם מת. לא עברתי את זה בשביל שפשוט תמשיך לאהוב אותה.

יום שלישי 2.7.1998

יש לו עוד אחת. אני פשוט, אעשה את אותו הדבר לה. אני פשוט אהרוג אותה, אני אעשה את זה בצורה חכמה שוב שלא ידעו שזאת אני. כמו פעם שעברה. אפילו לא הסתכלו לכיווני. הכל יהיה בסדר.

יום רביעי 3.7.1998

הוא אמר לי שהוא אוהב אותי. אני לא הולכת לספר לו בחיים. גם אם זה אומר לשקר לו. זה שקר לבן נכון? אני אוהבת אותו יותר מכל דבר בעולם. אני אהרוג כל אדם אם צריך בשבילו.

אהובי, יש דברים שפשוט עדיף לך לא לדעת.

> ©הזכויות של כל הקריפיפסטות המוצגות באתר זה שמורות לכותבים המקוריים שלהם - אין להפיץ/ להקריא/ להעתיק את התוכן ללא אישור המפרסם. לפרטים נוספים: tomerc2712@gmail.com©
>
>