Knihy a vzdělanost

## Organizace univerzit

Popis je dle univerzity v Přímořsku (Čarohláska v Ilvaenu), ale je to převzatý vzor ze západního světa (Y'Ban).

Magická škola je jediné místo v Novém Přímořsku, kde je na jednom místě větší množství magicky nadaných jedinců, kteří mají zájem se o své poznatky dělit s ostatními. Jinými slovy, je to jediná „univerzita“, Ilvaenský kruh (celým jménem IKMČVUT, tedy Ilvaenský kruh magie čarodějné a vysokého učení theurgického) se jmenuje. Pokud mají studenti dostatečný talent, mají šanci se zde za dostatečný obnos naučit lecčemu v oblasti magie. Pokud talent nemají, často buď hynou při náročném duševním výcviku, nebo se nedostanou ani k němu a školu kvapem opouští. Běžní jsou zde i studenti ze sousední Sondosie, je zde možné častěji narazit na trpaslíky či elfy, dokonce i skřeti tu jsou častější než hobiti. Zvláštností je i jeden krollí student.

### Jednotlivé fakulty

Universita stojí na Čarodějném vrchu v nejsevernější části města u řeky a je obklopena silnou zdí. Menší zeď odděluje i obě magické fakulty od Fakulty věd všeobecných (trivium a kvadrivium, viz dále) i obě fakulty mezi sebou. Součástí areálu je i Řád Nejjasnější bytosti, který spolupracuje s theurgy i čaroději ve výzkumu v oblasti mentálních praktik. Řád je na kraji university a jeho členové se nemohou volně procházet všude, to mohou jen členové Společenstva mysli (hlavní z řádu, theurgů i čarodějů, kteří se intenzivně věnují studiu mysli). Čarodějný vrch je skála, na níž stojí IKMČ na jedné straně a VUT na straně druhé, jsou odděleni zdí s dominantní věží přesně uprostřed, to je Čarohláska, sídlo Společenstva mysli. Hluboko v jejích útrobách jsou ti nejzajímavější ze zkoumaných exemplářů, povídá se, že tam sídlí přemnozí démoni a zmučení hybridi, na nichž se provádějí magické pokusy… Čarohláska nemá nadzemní vchod, musí se do ní vstoupit magicky, nebo tajným vstupem ze sídla fakult či řádu.

Univerzita sestává z Ilvaenského kruhu magie čarodějné (IKMČ) a z Vysokého učení theurgického (VUT), studenti obou fakult bydlí za zdmi univerzity, i když vůči sobě obvykle cítí antipatie.

### Fakulta věd všeobecných - Trivium a kvadrivium

Nižší formou studia, kterou není nutné absolvovat, ale které je studentům neznalým čtení, psaní, počtů a základního vzdělání doporučováno, je Trivium (třícestí) umění jazykových, kde se učí gramatika (včetně čtení a psaní), dialektika (= logika) a rétorika („umění užití jazyka svého k instruování a přesvědčování“) a následně Kvadrivium (čtyřcestí) umění číselných, kde se studuje aritmetika (čisté číslo), geometrie (číslo v prostoru), astronomie (číslo v časoprostoru), a historie (číslo v čase).

Absolvováním trivia se získává **titul baccalaureus**, u kvadrivia se získává titul magister. Délka studia není stanovena, obvykle trvá trivium dva roky, kvadrivium tři roky, magické fakulty pak čtyři až osm let.

### Fakulty věd magických – IKMČ a VUT

Během prvního roku se student magie učí pomocná umění magická, tedy spojení s jinými světy, slyšení magie, vstup do mysli a podobně, během druhého roku se naučí první kouzla, během následujících let se snaží odstranit možnosti fatálních neúspěchů a piluje své schopnosti.

Přijetím na fakultu věd magických (zkoušky zahrnují znalosti z trivia a kvadrivia, proto se doporučuje tyto školy absolvovat; bonusem je případný magický talent a znalosti věd magických, leč ty nejsou obligatorně požadované; dále mají zkoušky prověřit bystrý úsudek a schopnost soustředit se. Zlé jazyky tvrdí, že zkoušky se dají snadno koupit.) získává student **dočasný titul novicius magikus**, který po dvou letech studia u tzv. **první univerzitnice** buď obhájí, nebo o něj přijde. Druhá univerzitnice je spojena s koncem studia, u této zkoušky je možné přijít i o život. Absolvováním **druhé univerzitnice** je možné se honosit titulem **Mágus Magicus**. Kdo trochu rozumí staré řeči, ví, že mágus magicus je zbytečné zdvojování slov, avšak tradice je tradice a takto se akademickým hodnostem říkalo již na slavné západní univerzitě v Y’Banu.

Po získání titulu Mágus Magicus je možné se věnovat dalším studiím, těm složitějším. V theurgii se jedná o démonologii a pokročilé mentální praktiky, v čarodějné magii se prohlubuje práce s jednotlivými obory a silnější kouzla, mentální praktiky se ostatně studují také. U **třetí univerzitnice** je úmrtnost rozhodně nadpoloviční a už i během studia se běžně stává, že neúspěšný mág je sežrán démonem či pozřen nesprávně seslaným vlastním kouzlem… Absolventi tohoto studia se nazývají **Magister Magicus** a patří mezi nejvýznamnější mágy v zemi. Výše již jsou jen ten, kdo se věnuje výzkumné a akademické činnosti – **jeho honorabilis archmágus magicus** a vrcholný představitel ilvaenské univerzity a v podstatě veškerého přímořského čarodějstva či theurgstva, **jeho maginificence, spectabilis archmagister magicus**.

Vedle těchto titulů si mágové nechávají tituly z kněžských hodností či z dřívějších studií (baccalareus, magister), jednotlivě spojené spojkou et.

### Čarodějný vrch (Ilvaen)

Okolo univerzity vede z Podvrší kamenná zeď, jen o něco nižší, než je městská hradba. Říká se, že vrchol té zdi je střežen podivnými zvířaty s lidskou hlavou, orlími křídly a vlčím tělem a pařáty, kteří se zjeví, pokud se někdo pokusí přes zeď přelézt. A jedinou bránu, kam se dá dostat (z ulice K čarohlásce), střeží magické zámky. Brána je černá, železná a obě křídla jsou zdobena rytinami s podivnými zvířaty. Klepadlem ve tvaru baziliščí jsou vybavena obě křídla. Dříve prý se po zaklepání baziliščí hlavy rozohnily, ale to se teď již nestává.

Realita je taková, že vrátní Kruhu vypouští na dvůr psí smečku, která má hlídat univerzitu před vetřelci. A brána je prostě zamčená na závoru a dvojici solidních zámků. Klíče od nich má Mistr Klíčník.

V určitých hodinách se brány univerzity otevírají (vždy od 9 do 10 ráno a od 17 do 18 večer), jindy je možné je otevřít jen na žádost či povolení magistera magica. Hlídá Mistr Vrátný.

Za branou je velké prostranství, kde jsou budovy trivia a kvadrivia a také všeobecná část knihovny. Z té se dá dostat tajnou chodbou do magické části knihovny, ale o průchodu ví jen několik zasvěcených.

Uprostřed je další brána a zeď, za níž je vysoká skála. Na té vysoké skále sídlí zbývající fakulty a také **Čarohláska**. Čarohláska nemá žádný viditelný vstup. Dovnitř chodí jen skuteční mistři – kteří umějí létat, procházet zdí, nebo si vstup do hlásky prostě krátkodobě vytvořit… (opět je realita jiná, do hlásky vede několik tajných podzemních cest. Jedna z knihovny, další z budov obou magických fakult).

### Ilvaenská knihovna, všeobecná část

Zvenku knihovna vypadá jako trojúhelníková budova, která jakoby vyrůstala přímo z Čarodějného vršku. To znamená, že ostatní – neveřejné – části fakulty jsou nad knihovnou. Při krátkém pobytu uvnitř budovy ale každému bude jasné, že knihovna sahá i pod Vršek. Ve skutečnosti je budova čtvercová, tudíž polovina je vytesána do vrchu.

Pokud se někdo dostane skrze vrátnici, do první části knihovny již nebude problém se dostat. Ona tedy není nijak velká – část pro veřejnost tvoří čtyři místnosti spojené chodbou, ty dohromady tvoří čtverec. V každé místnosti je několik zřízenců knihovny, kteří dohlíží na to, aby žádná kniha nezmizela.

Uprostřed všech čtyř místností je studovna, kde je možné knihu – opět pod dozorem – studovat. Všechny místnosti mají schody do vyšších pater, kde je skriptorium – magičtí učni zde opisují knihy. A ještě o jedno patro výš je **skriptorium magica** – zde se opisují knihy pomocí magie. To probíhá tak, že jeden skriptor magicus drží magický brk před spoustou nepopsaných knih a pomocí magie tak ovládá všechny brky naráz.

**Půjčit si knihu nemůže kdekdo. Jedině ten, kdo má privilegium** (pontificorum, equitorum minorum a equitorum maiorum), **dále student trivia, kvadrivia či fakult**. A to jedině za poplatek (okolo 10 zlatých za obyčejnou knihu) a vratnou zálohu (50 zlatých za obyčejnou knihu), **jinou možností je setrvávat v knihovně a tam studovat (klidně celý den).**

Vzhledem k tomu, že Přímořsko není zemí zrovna vyspělou v četbě, a větší knihovny byly jen ve čtyřech městech (Ilvaen, Almaen (kde ovšem knihy byly spáleny po příchodu Jaroglega), Královo (knihovna existovala jen krátce, shořela během potyček s piráty. Říká se, že ve skutečnosti piráti knihy ukradli, aby je prodali do Ilvaenu. Ještě odvážnější teorie tvrdí, že za útokem stáli sami mágové, kteří se snaží mít monopol na veškeré vzdělání, a tak shraňují knihy ze všech koutů země) a Zátočina (a tahle knihovna je podstatně menší než Ilvaenská), jsou informace, které jsou v knihovně k dostání, dost rozsáhlé a sahají do většiny oborů lidské tvůrčí činnosti. Menší knihovny mají i některé kláštery, například knihovna Poutníků bude zabavena a přesunuta do Ilvaenského kruhu.

Knihy jsou rozděleny do několika sekcí, které odpovídají umístění ve čtyřech místnostech. V první místnosti (**Místnost tří cest**), kam se vstupuje po příchodu do budovy knihovny (a je tedy přímo v jednom z vrcholů čtverce), se nalézají svazky související se studiem Třícestí, tedy svazky o umění jazykovém. Najít se zde dají knihy o logice (dialektice), gramatice a rétorice, také různé vícejazyčné slovníky a podobně.

Z Místnosti tří se dá odejít jak do **studovny**, tak nahoru po schodech do skriptoria (kam ovšem veřejnost nemá přístup), tak do další místnosti. Další místnost je **Místnost čtyř cest**, a je plná svazků o Čtyřcestní uměních číselných. Je zde hodně historie, astronomie, geometrie a aritmetiky.

V **Místnosti několika menších cest** je spousta informací o lékařství, stavitelství, mechanice, námořnictví, kovozpracování, popis různých národů světa a knihy zabývající se „mezinárodními vztahy“ atd.

Zatímco v předchozích místnostech se nacházely výhradně svazky, které jsou považovány za pravdivé a uvěřitelné a zabývají se povětšinou exaktními vědami, **Místnost jediné správné cesty** obsahuje knihy na pomezí fikce a faktu. Patří sem filosofie, astrologie, lidové léčitelství, bájesloví a legendy, pojednání o duševních a astrálních světech, náboženské knihy a podobně.

**Existují i svazky, které nejsou v žádné místnosti**. To je „podpultové“ zboží, které u sebe má obvykle **Mistr knihovník** nebo **Mistr knihy**, a ten takovou knihu půjčí jen známým osobám. Jedná se o knihy například nebezpečné pro své odvážné myšlenky, knihy zavrhované a podobně.

V centrální **Místnosti všech cest**, studovně, je několik stolků a židlí, stejně jako pohodlnějších kavalců. Vedou do ní čtyři chodby (z každé místnosti jedna), přičemž platí pravidlo, že kdo přijde z jedné cesty, ten se musí touž cestou vrátit. Na to dohlíží zřízenci knihovny, kteří ze svého ochozu hlídají, aby někdo knihy neničil a tak podobně. Ne vždy se jim to daří.

Každá Místnost má svého **Mistra knihy**, který (případně jeho pomocník) vybírá poplatek za knihy a pomáhá návštěvníkům v orientaci. O celou knihovnu se stará **Mistr knihovník**, na univerzitě velice vážená postava (má přístup snad do všech částí univerzity, jakožto člen Společenstva mysli i do Čarohlásky). Jednotliví knihovníci spí v domcích mimo budovu knihovny. Každý večer Mistr knihy osobně postupně zkontroluje a uzamkne skriptorium magica, skriptorium ordinalia i svou Místnost (postupně, prvně se zamyká Místnost jediné správné cesty, poslední se zamyká Místnost tří cest, pak se zamyká celá budova).

## Knihy

Následuje výčet nejslavnějších knih, řazené dle místností v univerzitní knihovně (není to samozřejmě uzavřený výčet!)

### 1. Místnost tří cest

* **Lasestrychova Dialektika**, **Lasestrychova Gramatika**, **Lasestrychova Rétorika** – základní učební pomůcky studentů Trivia. Je zde v hodně kopiích. Lasestrychos je učencem z dob dávno minulých, věřil již v Decheje a jeho učení tak prochází celou trilogií. Originál v jazyce kléru i překlady.
* **Selentikova Eklektika**. Nová edice Lasestrycha, odprosťuje se od vlivu Decheje. Náboženští fanatici tuto knihu považují za heretickou, avšak na univerzitě se podle ní učí. Proto někteří dechejští učenci nepřijímají Společenstvo mysli a Řád nejjasnější bytosti (neboť tito zpočátku svého působení Selentika zavrhovali). Selentikos žil ještě v dobách před kolonizací Přímořska a za své dílo byl upálen ignipurgy, i kniha byla spálena, ale později se objevila kopie, kterou Selentikos údajně napsal jako dar pro svou ženu. Když se na to přišlo, i ta byla upálena, ale svazek se ztratil… a našel o staletí později. Dnes je ho v knihovně v hojném množství a nejspíš nehrozí, že by znovu shořel. Originál v jazyce kléru i překlady.
* **Slovníky** a **Gramatiky**, dílo kolektivu. Gramatiky sondosijské, ealonské a assuriamské, gramatiky kléru, gramatiky menších západních států a barbarských národů, a stejně tak slovníky, existuje i slovník do elfího jazyka a do čarodějné řeči – ovšem sepsaná gramatika chybí.

### 2. Místnost čtyř cest

* **Agorovo Řešení skrz trojúhelníky**. Agoras, učenec ze starých dob. Základ geometrie. Originál v jazyce kléru i překlady.
* **Petákova Sbírka věd aritmetických**. Novopřímořsky.
* **Hvězdonošova mapa oblohy**. Hvězdonoš je jméno pro anonymního autora této učebnice astronomie. Kdo to byl, to se neví, ale podle navazující Nové mapy oblohy od jisté Cai se má za to, že žil někde na jihu západního světa. Novopřímořsky.
* **Dějiny západních říší.** Autorem je jeden z dechejských patriarchů, **Anakobenos**. Navazoval na práci starších autorů, je to jediný zdroj informací o dávné historii – tato kniha měla za úkol nahradit nejednotné nahlížení na minulost a tak se mocně opisovala a jiné knihy se pálily. Kniha nadržuje prodechejským říším, na druhou stranu se snaží být alespoň částečně objektivní a předpokládá se, že je pravdivá, tudíž se podle ní učí dodnes. Novopřímořsky.
* **Kolonisace východu**. Kněz **Isylkos** sepsal, kterak čtyři země (Assuriam -270, Sondosia, Ealon -230, Přímořsko -180) připluly k východním břehům a postupně poráželi tamní obyvatele a jejich zem užívali ku prospěchu svému. Líčí boj se skřety (jako slavné vítězství, kdy hrdinové Elesial, Ygrobb Dobyvatel a Kaolos Udatný vedli do boje oddíly lidí, elfů i horalů a pomocí alchymistických vymožeností se jim podařilo vyhnat skřety jednou provždy), s minotaury (odsud pochází pojem minotaur), obry a bazilišky, zmiňuje existenci trpasličí pevnosti vypleněné skřety někde „jižně od Sondosie“. Kniha důrazně a často připomíná fakt, že veškeré jednání čtyř mocností je pod patronátem církve a že Řád dechejských rytířů zde má převažující vliv. Kniha je dost neobjektivní, spousta informací je špatně. Originál v jazyce kléru i pár překladů.
* **O válce s druidy**. Kněz **Eliko**, dnes ještě žijící, sepsal příčiny a následky bojů s druidy. Druidy bere jako zbytečné fanatiky, kteří se klaní lesnímu božstvu, na druhou stranu má Eliko vcelku pokrokový názor – že i ti druidi mají právo na svou víru a ačkoliv by bylo záhodno je přesvědčit o pravé víře v Decheje, tak že to není nutné mečem. Sám Eliko se staví do pozice nestranného pozorovatele (na lidi zanevřel, neb mu v jeho čtyřech letech lidé zabili celou rodinu a on se stal knězem… v dospělosti šířil víru v jedné pohraniční vesničce, která byla vypálena druidy, on prý přežil jediný) a druidy chápe jako zkušené bušmeny, co v lesnatých krajích radili lidem, jaké stromy jsou nejlepší na pokácení, kde stavět milíře na uhlí, jak chovat včely, kde najít bezpečnou cestu a podobně. Leč druidi začali před lety dělat velký nábor, což se nelíbilo lidem, a tak druidy začali provokovat. V Zátočině se vybudovala aréna, kde se bojovalo se zvířaty, která se chytala po všech koutech Přímořska (často i násilně, například odvlečení vlčat téměř přímo od kojící matky…). Na to druidové protestují a začínají dělat výtržnosti ve městech, jsou popraveni a začíná válka mezi lidmi a sympatizanty lesa (druidi, lidští hraničáři, elfové… někteří zůstávají neutrální, leč takové čeká v lidských sídlech dost terror, horror a sorror). Válka nejvíce poničila Kraj světa (včetně Nedaru) a Královská pole, v první etapě bylo zničeno dost vesnic, pak se druidi rozhodli, že budou ničit převážně vojáky. Válka po několika letech končí „Almaenským kompromisem“ – lidé nebudou lovit zvířata a kácet stromy v určitých oblastech, nebudou je zbytečně týrat, druidi budou některá zvířata sami dodávat a nadále pomáhat lidem. Druidi tak velice neradi vzpomínají na Almaen… Novopřímořsky.
* **Znesvěcená zem**. Problematika války s druidy z pohledu druidů. Psal to nějaký anonymní křovofanatik a to dost bídným jazykem. Lidé si brali, co jim nepatřilo, a začali probouzet les. Dělali to celá léta a druidi se to snažili zachránit, ale lidé začali být příliš lakomí, tudíž došlo k válce. Druidé vítězili, pak je napadlo, že by obyčejní lidé neměli trpět za příkazy pánů, tudíž začali ničit jen pevnůstky a vojenské tábory, proto začali prohrávat. Zrádci z řad druidů podepsali hanebný Almaenský kompromis, s nímž Skuteční druidi nemohou souhlasit, a proto odcházejí na východ, do Chladného lesa, který je lidmi téměř nedotčen. (to bylo tak před čtyřiceti lety… tehdy Poutníci bojovali jen proti divoké zvěři a banditům). Novopřímořsky, ale lámaně.
* **O válce se skřety**. Sepsal to opět kněz **Eliko**. Zatímco druidy chápe, skřety nikoliv a vyzývá v jejich likvidaci. Vychází z Isylkovy Kolonisace východu a dále z toho, co se tak všeobecně povídá – sám válku se skřety nezažil, ale provedl několik výzkumů, kdy navštívil opuštěná skřetí hradiště s čaroději a zkoumal minulost. Tak zaznamenal, časově vcelku přesně, kdy byla jednotlivá hradiště zničena. Nejprve byla zničena hradiště v okolí Zátočiny a Almaenu, v okolí Ilvaenu byla vypálena až o desítky let později, poslední skřeti byli vyhnáni z Královských polí a Kraje světa a Rudných hor. (v Chladném lese nikdy skřeti nebyli, a v Divoké výspě také ne, hádá se, že je odtamtud vyhnali krollové). Skřeti byli vyhnáni Ygrobbem Dobyvatelem a Kaolem Udatným, kteří díky moderní alchymii skřety porazili. Novopřímořsky.
* **O válce s piráty.** Poslední velké Elikovo dílo. Sám **Eliko** byl malý, když války skončily, zdroj informací neměl, po skončení válek s druidy jel do Králova, kde z vyprávění sestavil, jak to skutečně s těmi piráty bylo. Prý dokonce mluvil i s několika bývalými piráty a navštívil několik pirátských ostrůvků. Piráti vzešli ze zchudlých synů nižších šlechticů, kteří již neměli nic jiného než svůj meč – a ten využili na získání několika lodí. A peněz na menší „armádu“. Piráti si vždy nechávali ty nejrychlejší malé lodě a velké obvykle prodávali (do Sondosie), nebo potápěli. Základny si stavěly tak, aby z ostrůvků byly vidět blížící se armádní lodě, tudíž se jim většinou podařilo narychlo se sbalit a utéct na moře a po čase se vrátit zpět. Pirátský problém nebyl nikdy vyřešen, na severním pobřeží je velice aktuální i dnes. Novopřímořsky.
* **Předkoloniální období.** Kniha plná dohad o tom, co tady bylo před lidmi. Autor je **Dennikus**, mírně bláznivý měšťan a čaroděj-samouk, co má rád historky. Dílo je řazeno do několika knih, každá je alternativní historie a nesouvisí s jinými. Mluví o skřetím království, o krollím superkmeni, velké společné říši obrů a minotaurů (wtf?), o dračím společenství, o říších černých a bílých elfů, o pralidech. Nějaká myšlenka je jedině u těch černých elfů – že prý byla na většině území říše černých elfů a vedle říše bílých elfů (což už je blbost), celou dobu spolu soupeřili, bílí elfové prohráli a byli zničeni a zmizeli, černé elfy pak vyhnali lidé, ale dnes to tají. Někde existuje území, kde jsou černí elfové a potomci bílých vězněni. Dennikus někde vyhrabal dávnou legendu, podle níž je možné jedno z těchto vězení najít – je to hora Barúnil v Altaburru, což je mezi Přímořskem a Sondosií v Rudných horách, několik dní cesty od Barbaří a Smutku, vězení se otevře nashromážděním mágů v okolí a sesláním mocného zaklínadla. Jakéhokoliv. To samo o sobě zvrátí magickou rovnováhu a vězení se otevře. Novopřímořsky.
* **Garcionova Pravá historie** – výslovně popírá drby, že by kdy byla Temnoelfí říše či Ti, co mluví s mrtvými. Předkoloniální období vysvětlují tak, že byli skřeti a další havěť a nic jiného, černí elfové jsou jen potomci temných odpadlíků své rasy a měli by být vyhubeni, neb jsou nebezpeční, Ti, co mluví s mrtvými, jsou výmyslem a výplodem strachu, neb se ví, že není možné ovládat lidský život po jeho skončení, démoni nemohou chodit po světě, neboť nemají hmotné tělo, a někdy zmiňovaný elfí hrdina Elesial byl hrdinou pouze ze západních elfích legend a s východem nemá nic společného. Novopřímořsky.

### 3. Místnost několika menších cest.

* **Krédo života a další složky naší epochální kultury, stejně tak naše vidění vás**, autor jakýsi „**Elf**“. (tady jsou stejné historky, co posílám hráčům hrající za elfy) Popisuje to starý svět a ztrátu nesmrtelnosti, krédo života, zaprodání čarosíly lidem, Vyhnání a Mlčení, Královnu vampýrů, Výjimečnost jmen, popis Neurozených, příchod elfů do Nového světa, o Elfích národech, o čarosíle a magii, o neurozených a jejich bozích. Pozor, v nové verzi chybí části Vzdálené boje a Prokletí bratranci, Čarosilné pohromy a Elfí národy mlčí o temných… zkrátka jsou nepřepsány zmínky o Říši. Naopak je vepsáno, že na východě žádní elfové nebyli. Pouze v elfštině.
* **Hrdinové**. Anonymní sborník. O slavných hrdinech, například Elesial, sir Robin, Ygrobb Veliký, Kaolos Udatný. Elesial je popsán jako elfí hrdina, který bojoval proti démonům, které vyvolali elfí prokletí bratranci. Pak se vrátil zpět na západ, a jeho potomci v sobě mají něco z jeho síly. Psáno sondosijským jazykem.
* **Kuchařky malých od Putíka**. Hobit jménem Putík sepsal svůj hobití náhled na svět, něco o hobití kultuře a tak. Přiloženo je i několik receptů na výtečná jídla. Novopřímořsky v hobitím dialektu, ovšem srozumitelné.
* **O nelidských národech**, autor **Niels** – zmínky o krollech, minotaurech, obrech, hlavně skřetech, také temných elfech (dlouhá poznámka o tom, že to není vlastní rasa, ale vyhnanci, prokletci vlastního rodu, provozovali temnou magii, je třeba je vyhnat i z lidských sídel)
* **Druidi po válce**. **Ysfén** popisuje současná druidí společenství. Sám měl mnohé druidy za přátele, ačkoliv on druidem není. Pomáhal jim ale během války s druidy, některé ukrýval u sebe v domě v Podhůří. Po válce je kontaktoval a chtěl zjistit něco o jejich kultuře. Druidi uklidňují les a škody, které lidé napáchali během válek se skřety a kolonisace. A někteří druidi, nazývání Prastaré bratrstvo, mají kýmsi svěřen nějaký úkol z dob dávno minulých, z dob předkoloniálních, a ti uklidňují přírodu z problémů, které napáchali temní elfové a "Ti, co mluvili s mrtvými". Centrum mají kdesi v Rudných horách, tedy hned u Nedaru, víc se Ysfénovi nepodařilo zjistit. Druidi z Přímořska se scházejí v Rudných horách, pokud některý z nich svolá sněm, to dělá tak, že obešle „svoje“ zvířata ke všem ostatním. Každý druid má přidělano své zvíře a své území, o které se stará. Dnes je druidů už poměrně málo a les není uklidňován. Druidi nečiní rozdíly mezi rasami, může jím být elf, člověk, trpaslík či skřet, a elf zelený či městský, urozený či temný.
* **Okolí elfích měst v Přímořsku** – popis Almaenu a Ilvaenu, popis zlaté a hedvábné stezky, popis jedovisek – patnáct let staré informace, takže Almaen to popisuje jako velké a bohaté město. (dnes má mnohem méně obyvatel)
* **Harašení zbraněmi v současnosti**.
* **Sondosijští lidé i elfové**.
* **Čarodějná univerzita v Y’Banu**.
* **Svoboda jako cesta ke zkáze**. Profeudální knížka, jsou zde zmínky o předchozích obyvatelích…
* **Lidský feudalismus jako vrchol dějin**. Oslava feudála, výslovně popírá existenci Těch, co mluví s mrtvými či Říše.
* **O právu městském**.
* **Atlas světa**.
* **Pokratova Anatomie** je starou, avšak velice kvalitní učebnicí lékařství, zde je základ moderní medicíny. Popírá medicínu tradiční (například hraničářské léčení pomocí živlů a podobně).
* Další svazky o stavitelství, mechanice, námořnictví, kovozpracování

### 4. Místnost jediné správné cesty

* **Suknovo Pojetí světa**. Dosti složitá filosofická kniha o podstatě světa, dnes jí nikdo nevěnuje pozornost. Dle ní svět sestává z několika rozličných světů, jejichž chápání je dle dnešních učenců zcela mylné. Ovšem pojetí světa z pohledu dnešní theurgie z něj vychází. Myslitel Sukno (= Plátnón) žil v Přímořsku ještě před kolonizací, v dávných dobách.
* Navazující díla na Pojetí světa, již blíže dnešnímu chápání : **O astrálním světě** a **O stínovém světě** od téhož autora
* **Dragův Dialog s vesmírem** a promlouvání multiversa do životů obyčejných. Učenec z Y’Banu, slovutný mág Drag, založil moderní astrologii. Kniha obsahuje pravidla pro vytváření horoskopů, podle mnohých sbírka nesmyslů a podvodů.
* **Hraničářské léčitelství, aneb co se v knihách nenajde**, novopřímořsky.
* **Herbáře a atlasy bylin a jejich užití**, jazykem kléru, pár překladů do novopřímořštiny.
* **Bájesloví a legendy**, bestiáře, povětšinou jazykem kléru.
* **De verwolfes**. O vlkodlacích
* **O dracích – De draconis**. Jazykem kléru.
* **Kniha Dechejova**, jazykem kléru („Bible“).
* **Knihy o Pěti bozích**, jazykem kléru a trochu novopřímořsky.

### 5. Podpultové zboží.

* **Druhá část Lasestrychovy Rétoriky** – poněkud odlehčené, píše se o tom, jak zapůsobit smíchem. Padlo to v nemilost u duchovních i čarodějů, neb neshledávají smích jako hodný řešit problémy. Jedinou kopii u sebe má Mistr knih třícestných Anjo, který ji nepovažuje za nebezpečnou, ale nechce, aby se všeobecně vědělo, že tu knihu má.
* **Dávný slovník**. Velice dávno napsaná kniha, již se rozpadá. Kdosi zde zaznamenal starou elfí řeč a zároveň „elfí východní řeč“ a jejich rozdíly, jak se staletí vyvíjely samostatně…
* **Myšlenky revoluce.** Popisuje svobodu a fakt, že není třeba feudálů ani kontroly lidí. Například je nutné, aby bylo možné psát, co je pravdivé, a ne to, co se hodí ovládajícím. Například v Ilvaenské knihovně existuje spousta knih, které není možné mít na veřejnosti a nesmí se číst, protože obsahuje nevhodné myšlenky. Třeba druhá část Lasestrychovy rétoriky, nebo tato kniha. Zajímavá je také nezkrácená verze Kréda života, kterou zakázali… pryč s feudály, proč s čaroději a pryč s kněžími, nepotřebujeme je. Již dávno tady existovaly říše, které byly svobodné, pojďme se jim přiblížit. Psáno assuriamsky, překlady neexistují.
* **Nezkrácená verze díla Krédo života a další složky naší epochální kultury, stejně tak naše vidění vás**, autor jakýsi „**Elf**“. Popisuje to starý svět a ztrátu nesmrtelnosti, krédo života, zaprodání čarosíly lidem, Vyhnání a Mlčení, Královnu vampýrů, Výjimečnost jmen, popis Neurozených, příchod elfů do Nového světa, o Elfích národech, o čarosíle a magii, o neurozených a jejich bozích. A v této verzi jsou i části Vzdálené boje a Prokletí bratranci, Čarosilné pohromy a Elfí národy nemlčí o temných!