Doprovod

**Doprovod** (05.09. a 10.09.2019, PH Jaromír):

Za úsvitu se družiníci vydali s drcajícím povozem obchodníka Talema na západ do Knížecího lesa a vstříc cíli jejich cesty, vesnici známé jako Mezilesí. Počasí jim přálo a k polednímu dorazili k hostinci Lovcův odpočinek ležícímu na rozcestí. Dveře se rozrazili a dvojice hromotluků vyhodila nějakého ochlastu ve spodkách do bláta před krčmou. Obchodník Talem v něm poznal mladého Sira Wernera Mokryše, syna jednoho z jeho nejlepších zákazníků z Říše, barona Mokryše von Hohenstein, a trval na tom, aby mu družiníci pomohli a vzali ho s sebou do hostince. Tamlen zpucoval hostinského a vykoupil Mokryšův meč a šaty, které tu prohrál v kostkách. Zatímco Mokryš vyspával v péřových peřinách a služebná prala jeho šaty, družina se v hostinci občerstvila a Leslav netrpělivě vyhlížel z okna na hustá mračna ženoucí se z jihu.

Než se dal Mokryš do cestování schopného stavu, uběhlo několik hodin a když konečně zase vyrazili na cestu, netrvalo dlouho a padaly první kapky. Naštěstí brzy dosáhli lesa, ale nebylo jim to mnoho platné, protože déšť přerostl v bouři a cesty se změnili v blátivé potůčky. Talem nedbal návrhů družiny k utáboření, takže se za soumraku ocitli na místě, kde se dalo tábořit jen stěží. Jakoby toho nebylo málo, padla hustá mlha. Když začali hledat místo ku spánku, Lišák zachytil něco v mlze a s Leslavem se to vydali prozkoumat.

Leslav došel až na mýtinu, na které stálo malé hospodářství. V oknech se svítilo. Připevnil na Lišákův obojek březovou větvičku a poslal ho zpátky k družině. Ta si nebyla jistá, zda je větvička znamení, nebo se za obojek zachytila jen náhodou a tak se Janek jal plížit za Lišákem až k Leslavovi. Domluvili se, že Janek půjde zaklepat na dveře a požádá o nocleh, zatímco Leslav ho bude krýt s kuší. Janek zaklepal na dveře a těsně než se otevřeli, zahlédl v mlze postavu vysoké štíhlé dívky, která hned zase zmizela. Hospodář ho přivítal a zval do svého domu, aby se schoval před tím nečasem. Uvnitř byl ještě jeho syn, žena a stará matka. Janek se jim představil a vysvětlil situaci, do které se s ostatními dostali. Hospodář souhlasil, že jim na dnešní noc poskytnou nocleh. Janek se tedy vydal zpátky za Leslavem a společně vše vyřídili Talemovi a ostatním.

Společně dovlekli povoz ke stavení. Uvnitř je rodina pohostila polévkou a zabředli v hovor. Janek s Mokryšem z jejich vyprávění nabyli podezření, že něco není v pořádku. Mluvili totiž o Starhradu, jakoby pořád stál, zmiňovali pána, který mu vládl asi před sto lety a nakonec zmiňovali hrdlořeza, který místní kraj také sužoval v daleké minulosti. Když pak Janek v rohu místnosti zahlédl rakev, která tam ještě před chvíli nebyla, přejel mu mráz po zádech. Vzpomněl si totiž na trýznění bledé paní, ze kterého měl dosud noční můry. Zpanikařil, vytasil dýku a přiložil jí staré krčmářově matce na krk dožadujíce se vysvětlení, co se to děje. Ve světnici vypukla panika.

Statkářův syn vyděšeně vyběhl ze světnice a Mokryš za ním zabouchl dveře, aby neutekl už nikdo jiný. Janek se zaměřil na místo, kde se mu zjevila ona rakev a s vypětím všech sil nakonec pronikl rozsáhlou iluzí, která zakrývala celou chalupu. Ve skutečnosti stáli v ruinách pobořeného statku. Strženou střechou na ně pršelo. Janek byl jediný, kdo viděl realitu a tak svým družiníkům, kteří měli stále tendence mluvit s rodinou, řekl, že odsud musí zmizet. Rychle si sbalili své věci a tlačili povoz deštěm a mlhou zpátky směrem ke kupecké stezce.

Janek, který s lucernou vedl osla byl náhle z mlhy přepaden onou štíhlou dívkou, která je předtím pozorovala z mlhy. Ukázalo se, že je to nějaká nemrtvá bestie a svedli s ní řádný boj. Janek většinu onoho boje strávil na lopatkách v blátě bráníce se dorážející bestii, která ho chtěla rozsápat svými pařáty. Nakonec ji Leslav zneškodnil mocnou střelou, která si našla cestu hluboko do její lebky. Janek pak rychle polil tělo olejem a zapálil.

Na zbytek noci se uchýlili pod skalní převis dál u cesty, kde byl Leslav i přes nepřízeň počasí schopen rozdělat oheň. Janek ošetřil podchlazeného Mokryše a nechali Alberta s Leslavem, kteří byli v nejlepším stavu, aby se střídali na hlídce. Na druhý den k večeru dorazili do cíle, lesní osady jménem Mezilesí, a cestou zpátky do Marigradu se strašidelnému statku širokým obloukem vyhnuli.

***Pozn.:** Předchází Kapitola VI. Lucidní sen. Následuje Prolog Kráska a zvíře. Přehled Tažení je zde.*