Верблюд

**Верблюд** — український панцерник на базі Nissan Navara D22, створений у 2014 р. майстрами та волонтерами з Київської області.

Спочатку машина мала ім'я "Пітон". А "Верблюдом" машину назвали, коли вона вже була готова, бо вона сильно нагадувала цю тварину. З цим були згодні і творці і перший водій із позивним "Гуцул".

## Історія

Деякі волонтери за однією технологією одночасно бронювали два і більше автомобіля. Вони могли бути навіть різних моделей, марок і після завершення робіт не обов'язково схожі. У Чабанах під Києвом уже робили "Анаконду", та паралельно вирішили загнати на апгрейд ще один автомобіль.

Тоді у Facebook волонтери Мега-Поліграф писали: *"Наша команда створює броньовані автомобілі на базі придбаних позашляховиків, підготовлених для встановлення різних видів зброї. Вони воюють у найгарячіших точках, а найголовніше – рятують життя наших хлопців"*. У пості також говорилося, що собівартість проєкту одного такого броньовика становить від 140 тисяч гривень, а ремонт – від 50 тисяч.

Під створення чергового броньовика було знайдено Nissan Navara D22 2000 р. випуску. Це було перше покоління пікапів бренду із позначенням кузова D22. В результаті підготовки до бронювання від машини залишилася лише рідна рама східчастого типу, 2,5-літровий дизельний двигун та різні дрібниці. Окремо бійці дякували за гуму, з якою машина часто показувала майстер-класи серйознішій техніці на рельєфі Донбасу.

Над машиною працювали близько трьох тижнів, після чого її направили під Дебальцеве.

## Конструкція

### Корпус і бронювання

Як і Анаконда, Верблюд отримав бронювання у вигляді 4-мм листової сталі марки 3, а також 24-мм фанери зсередини. Вона мала витримувати мінімум калібр 5,45-мм. Другий водій броньовика "Метіс" згадував: *"Під час обстрілу уламком зрізало шпильку кермової тяги, так я в Артемівську вставив шпиль і приварив. А от пошкоджень двигуна не було – броньований захист витримав. Дуже грамотне зварювання та розподіл ваги машині зробили".* Задню вантажну частину не бронювали, а зверху накрили лише тентом, який ніколи не знімали.

Бронескло від інкасаторських машин шириною 35 см та довжиною 170 знайшли німецькі волонтери у дідуся Шульця. Він їх віддав безкоштовно, почувши, що для війни проти Росії. Єдине, двірники на такому лобовому склі рухали лише руки водія чи командира. Пічка не працювала і було дуже холодно в салоні, бо крізь щілини потрапляло повітря. Задування їх піною та ремонт пічки у фронтових умовах допомогли, але не повністю.

Другий ряд сидінь переробили так, щоб бійці могли сидіти спиною один до одного та обличчям до дверцят. За швидкої потреби їх можна було навіть відкрити ногою. Також бійцям так було зручніше відстрілюватись.

Бампер спочатку був зі швелера, а потім його демонтували та наварили броню. Не раз броньовик змушений був іти на таран. Наприклад, коли місцевий житель-зрадник хотів перекрити дорогу своєю маршруткою "Богдан", у неї під час зіткнення вирвало шмат задньої частини, а у "Верблюда" тільки зламалося дзеркало.

### Озброєння

Планувалося, що цей захищений транспорт нестиме службу з великокаліберним кулеметом. Верстатом під нього займався волонтер Іван Савельєв, який раніше працював головним інженером на столичному підприємстві "Термопласт", захоплювався військовою реконструкцією та історією.

Зокрема, "Дядя Ваня" добре вивчив важкі кулемети, і з початком АТО ці знання знадобилися: *"Тільки для 11-го батальйону ми зробили чотири броньовики та інтегрували зброю. Також були рейдові машини для 93-ї окремої механізованої бригади та 54-го окремого розвідувального батальйону. Серед тих машин був "Верблюд", на якому боєць "Метіс" зустрівся з ворожим Т-72. Коли повернувся до табору, корпус машини був посічений уламками снарядів.*

### Двигун і трансмісія

Автомобіль мав 2,5-літровий дизельний двигун. У паливну систему врізали додатковий фільтр-запобіжник армійської солярки. Хоча на фронті його довелося зняти, бо за два тижні машина почала "душитися". Після цього з усією навішеною бронею та 9 бійцями одного разу розігналася до 90 км/год.

## Забарвлення

Для створення камуфляжу після "блендування" було запрошено провідного фахівця з маскування. Він підібрав відтінки, виходячи з місцевості, куди машина мала їхати служити. Після фарбування виявити броньовик було вже набагато важче. АТОвські смуги на нього наклеювали скотчем, щоб у разі потреби швидко змінити екстер'єр. Була нагода, коли українська БМП мало не почала стріляти на ураження, але екіпаж в останній момент ідентифікував своїх.

## Користувачі

* Україна
	+ 11-й батальйон територіальної оборони "Київська Русь" (Згідно з директивою від 21 жовтня 2014 р. 11-й БТрО було переформовано в 11-й окремий мотопіхотний батальйон 72-ї ОМБр.);
	+ 54-й окремий розвідувальний батальйон імені Михайла Тиші.

## Бойове застосування

Над машиною працювали близько трьох тижнів, після чого її переправили під Дебальцеве. Верблюд став першим захищеним транспортом 11-го мотопіхотного батальйону "Київська Русь". Тоді основним його завданням був супровід "караванів" із боєкомплектом та іншим майном. Довелося посилювати ресори, а в жовтні на машину чекали додаткові поліпшення.

Після першої ротації, 17 жовтня 2014 р., "Гуцул" на машині виїхав із Чорнухиного. Коли машина поїхала до Києва на ремонт, встановили пневматичні подушки назад, підварили раму, почистили паливну систему. Згодом броньовик передали до 54-го окремого розвідувального батальйону імені Михайла Тиші. Тоді екіпаж налічував 4 бійці, але іноді їх було менше, щоб залишалося місце для можливого полоненого.

Броньовик виконував завдання у Станиці Луганській під час зачистки, а також евакуації блокпоста "Д4", на "Балу" та "Гострій Могилі", куди поїздка виявилася найекстремальнішою. Один із переїздів був замінований, і "Верблюд", напевно, виявився недостатньо важким для провокування вибуху. Ще набагато легша машина журналістів їхала позаду. Тоді всій групі нереально пощастило.

Якось на морозі в -30° двигун закипів, бо довелося відходити з-під обстрілу. Але найсерйознішими виявилися дуелі танків. У Вуглегірську на перехресті "штани" по броньовику стріляв ворожий танк, але не влучив, бо машина йшла зигзагами. 2 лютого на шляху з Луганська до Дебальцевого вийшли два танки супротивника і почали вести вогонь. Один снаряд перелетів метрів на десять, і водій тоді отримав контузію, пошкодження ребер та суглобів. Після поїздки на доповідь до штабу водія відправили до лікарні. Без води у системі охолодження у "Верблюда" не витримав двигун, а також тріснула рама. Волонтер Володимир Пацер розповів: *"Потім його забирали під обстрілом і далі рік відновлювали. Нова рама, новий двигун. Передали до розвідки 11 батальйону".* Далі машина не витримала боїв за Попасну, повернулася до Києва та стала "музейним експонатом".

## Джерела

* С.Камінський: "Народні панцерники". 2021 р.
* Колектив Група Спротив: "Спекотний 2014-й. Українська імпровізована бронетехніка року 2014-го". 2016 р.