recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Псамметіх II

**Тронне ім'я (преномен)**: *nfr-jb-Rˁ* — уах-іб-Ра — *«Ра»*

**Власне ім'я (номен)**: *psmtk*  Псамметіх *" "*

**Ім'я Гора**: *mnḫ-jb* — менех-иб — *" «*

**Ім'я небті**: *wsr-ˁ* — усер-а  *»"*

**Золоте ім'я Гора**: *snfr-tȝwj* —

**Псамметіх II** — давньоєгипетський фараон з XXVI (Саїської) династії.

## Життєпис

Був сином Нехо II. Одразу після вступу на престол розпочав підготовку до великої війни з Вавилонією. 591 року до н. е. він на чолі флоту й у супроводі жерців прибув, ніби з релігійною метою, до фінікійського міста Гебал (Бібл). То була явна провокація проти Вавилона, під владою якого перебувала Фінікія. Фараон демонстрував військово-морську міць Єгипту, населенню Заріччя, заохочуючи його тим самим до повстання. До фараона приєднались Юдея, Лідія, Тір, Сідон, Моав, Аммон та Едом. 590 до н. е. Лідія, союзник Єгипту, й Мідія, союзник Вавилона, розв'язали велику війну.

589 до н. е. Псамметіх здійснив похід до Нубії. Передові загони його військ дійшли майже до другого порогу, де грецькі найманці залишили в Абу-Сімбелі звіт про своє відвідування грецькими письменами на одному з колосів Рамсеса II, висічених перед його храмом. Тим не менше, успіх тієї експедиції був неміцним, а Нижня Нубія не увійшла до складу Єгипетської держави. Однак ї столиця була перенесена з розграбованої Напати до Мерое.

Восени того ж року за сигналом з Єгипту юдеї підбурили повстання проти Вавилона. Навуходоносор на чолі своєї армії вторгся до Палестини і 15 січня 588 до н. е. узяв в облогу Єрусалим. 8 лютого, невдовзі після повернення з походу до Нубії Псамметіх II помер, так і не встигнувши відрядити обіцяну юдеям допомогу.

## Джерела

* Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). — СПб. : Брокгауз-Ефрон, 1890–1907 (рос.)
* Псамметіх II на сайті livius.org
* Псамметіх II на сайті antikforever.com
* Эрлихман В. В.: Правители мира
Царський син Куша

**Царський син Куша** (*др. єг S-nswt-n-Kš (Sa-nisut-n-Kush)*) - титул давньоєгипетського намісника в Нубії (Куші) з XIV ст. до н.е.

Єгипетська військова адміністрація склалася в Нубії вже в період XVIII династії. До періоду правління царя Тутмоса IV (бл. 1397 - 1388 рр. до н. е.) основним титулом царського намісника в Нубії був титул «Царський син, начальник південних країн». Після придушення заколоту на півночі Нубії, в області Уауат, навесні 8-го року правління Тутмоса IV єгипетський намісник отримав титул *Царського сина Куша*.

## Література

* Бєлова Г. А. Єгиптяни в Нубії/ Головна редакція східної літератури - Москва: Наука, 1988.
Двадцять друга династія єгипетських фараонів

**XXII династія** — одна з династій фараонів, що правили в Стародавньому Єгипті під час так званого Третього перехідного періоду.

Династію називають також Лівійською і династією Бубасидів, через свою резиденцію (X–VIII ст. до н. е.) - місто Бубастіс.

## Історія

Засновником династії був Шешонк I, син лівійського вождя Німлота. Для підвищення своєї легітимності він одружив свого сина Осоркона I на доньці останнього фараона XXI династії Псусеннеса II.

Останні фараони XXII династії правили паралельно з правителями XXIII і XXIV династії. Фактично область їх правління обмежувалась Танісом і суміжними територіями. Остання згадка щодо правителя XXII династії Осоркона IV належить приблизно до 715 року до н. е..

Сучасні єгиптологи хронологічно правління династії відносять до:

* 950–730 рр. до н. е. (220 років) — за Е. Бікерманом.
* 946/945 — бл. 735 рр. до н. е. (бл. 210 років) — за Ю. фон Бекератом.
* 943 — бл. 746 рр. до н. е. (бл. 200 років) — за Е. Хорнунгом, Р. Крауссом і Д. Уорбертоном.

Золота маска Шешонка IIЗображення Осоркона II в образі Осіріса в оточенні Ісіди і Гора. Картуш Осоркона II розташований на п’єдесталі.

## Примітки

1. ↑ The geographic origins of the Bubastite Dynasty and possible locations for the royal residence and burial place of Shoshenq I
2. ↑ Kenneth A. Kitchen, The Third Intermediate Period in Egypt (1100–650 BC), 3rd edition, 1986, Warminster: Aris & Phillips Ltd, p. 376.
Псусеннес II

**Тронне ім'я (преномен)**: *tjt-ḫprw-Rˁ stp.n-Rˁ* — тіт-хепер-Ра cетеп-єн-Амен — *«Уособлення явлення Ра, обранець Ра»*

**Власне ім'я (номен)**: *pȝ-sbȝ-ḫˁj-n-njwt mrj-Jmn* — — *«„*

**Псусеннес II** — останній фараон XXI династії.

## Життєпис

Був сином Пінеджема II, верховного жерця Амона в Фівах та фактичного правителя Верхнього Єгипту, й Ісетемхеб, сестри Пінеджема II. З огляду на родинні зв'язки з фараонами з Танісу у 967 році до н. е. зумів стати фараоном.

На відміну від правління його попередника Сіамона і наступника Шешонка I, період правління Псусеннеса II слабо висвітлений в історичних джерелах. Втім відомо, що на його час припадає фактичне об'єднання Стародавнього Єгипту.

Головною нині відомою подією, що відбулась за часів правління Псусеннеса II, вважається остаточне перенесення царських мумій фараонів Нового царства до схованки у невикористаній гробниці Аменхотепа I у Дейр ель-Бахрі. Прохід до поховальної шахти було запечатано вже за Шешонка I, і його місцезнаходження було невідомим до 1871 року, коли схованка була розкрита сучасними грабіжниками, а потім археологами.

Незначні письмові джерела часів правління Псусеннеса II обмежуються графіті з храму Сеті I в Абідосі, згадкою в Карнаці й остраконом з Умм ель-Каба. Можливе поховання фараона розташовано у передній кімнаті знаменитої гробниці Псусеннеса I в Танісі. Знайдена у ній антропоморфна труна з мумією та царським уреєм приписуються саме фараону Псусеннесу I, однак точних доказів такого припущення не існує.

До переліку свідчень правління Псусеннеса II можна також віднести мумію 5-го року правління, замотану в полотно з іменем верховного жерця Амона Псусеннесом III, а також запис у жрецьких анналах Карнака, що належить до часів, які настали після смерті фараона Сіамона.

Після смерті Псусеннеса II трон перейшов до вельможі лівійського походження Шешонка I, нащадка командира лівійських найманців Буювави. Вірогідно, Шешонк не чинив насильницьких дій з метою усунення Псусеннеса, а дочекався його природної смерті. Щоб забезпечити спадковість XXI династії, що припинилась, і встановленої лівійцями XXII династії, Шешонк навіть одружив свого сина Осоркона I з дочкою Псусеннеса II.

Відома статуя фараона XVIII династії Тутмоса III, на яку у подальшому було нанесено дві колонки тексту, причому перша згадує ім'я Псусеннеса, а друга — Шешонка.
Смендес

**Тронне ім'я (преномен)**: *ḥḏ-ḫpr-Rˁ stp.n-Rˁ* — хедж-хепер-Ра cетеп-єн-Ра — *« Ра, обраний Ра»*

**Власне ім'я (номен)**: *nj-sw-Bȝ-nb-Ḏdt* — ні-су-Ба-неб-Джедет — *«Законний правитель Мендеса»*

**Ім'я Гора**: *kȝ-nḫt mrj-Rˁ swsr-Jmn-ḫpš.f-r-sqȝj-Mȝˁt* — ка-нахт мері-Ра сусер-Амон-хепешеф-єр-секаї-Маат — *«Могутній бик, улюбленець Ра, чий удар підсилює Амон, що возвеличив правосуддя»*

**Ім'я небті**: *sḫm-pḥtj ḥwj-rqjw.f-bhȝtw.f ḥtp-m-…* — сехем-пехеті хуї-рекіуф-бехатуф хетеп-єм… *«З могутньою силою перемагає ворогів, той, хто змусив їх тікати, оточив…»*

**Золоте ім'я Гора**: *…ḫsf-dndn* — …хесеф-денеден — *«…той, хто відхиляє гнів»*

**Смендес** — перший фараон Стародавнього Єгипту з XXI династії, який правив упродовж 26 років у Танісі.

## Життєпис

З нього розпочався Третій перехідний період — період занепаду єгипетської цивілізації після її возвеличення за часів Нового царства.

Проголосив себе фараоном ще за життя останнього Рамесида з XX династії — Рамсеса XI. Був уродженцем Дельти. За Рамессидів обіймав там високі адміністративні посади. Імовірно, він легітимізував своє сходження на престол одруженням з царицею Тентамон, яка мала родинні зв'язки з попередньою династією. Спочатку правив паралельно з Герігором, верховним жерцем Амон-Ра у Фівах, який також фактично узурпував царську владу. Однак після смерті останнього Смендес об'єднав Єгипет під своєю владою, про що свідчить відреставрована ним стіна храму Тутмоса III у Луксорі.
Харсієс I

**Тронне ім'я (преномен)**: *ḥḏ-ḫpr-Rˁ stp.n-Jmn*  — Хеджхеперра-Сетепенамон — *«Сяючий образ Ра, Обранець Амона»*

**Власне ім'я (номен)**: *Ḥr-z3-3st mrj-Jmn* — Горсаісет-Меріамон — *«Горс, син Ісіди, Улюбленець Амона»*

**Ім'я Гора**: *K3-nḫt-ḫˁj-m-W3st* — Канахт-Хаэмуасет — *«Сильний бик, який з'являється в Фівах»*

**Харсієс I** (д/н — 860 до н. е.) — давньоєгипетський політичний діяч, верховний жрець Амона та цар Фів у 874—860 роках до н. е.

## Життєпис

Походив з Двадцять другої династії. Син Шешонка, верховного жерця Амона у Фівах. Онук фараона Осоркона I. Про дату народження немає відомостей. Близько 874 року до н. е. стає верховним жерцем Амона у Фівах після смерті свого стрия Смендеса III. Втім щодо здобуття посади верховного жерця Амона серед дослідників існують розбіжності. Низка вважають, що Харсієс, спираючись на підтримку частини фіванської знаті, зумів повалити Смендеса III й стати царем Фів та ймовірно Верхнього Єгипту.

Харсіеса I напевне було проголошено царем Фів до 4-го року правління Осоркона II (близько 868 року до н. е.), після чого той царював в цьому регіоні протягом всього першого десятиліття панування цього фараона, заручившись підтримкою впливових фіванських родин, які мріяли позбавитися від впливу лівійців з Таніса. Як свідчать написи з «Текстів ніломер» в Карнаці, контроль Осоркона II над цим великим містом відновився лише на 12-й рік його правління, що може означати тільки те, що до цього часу Харсіес вже помер (близько 860 року до н. е.).

Незважаючи на проголошення себе царем, Харсіес мав трохи реальної влади, можливо, через постійно прогресуючу хворобу. Його череп містить отвір, мабуть, зроблений під час хірургічної процедури, після якої він, здається, залишився живий, як свідчать загоєні рубці на рані. Владу успадкував його син ..ду/аут.. (ім'я не дешифровано).

Згідно з інформацією, опублікованої в 1994 році єгиптологом Айданом Додсоном, Харсіеса I було поховано в гробниці, розташованої в теменосі Медінет-Абу, в гранітному саркофазі (експ. JE 60137), спочатку зробленому для Хенутміри — сестри Рамсеса II.

## Джерела

* Karl Jansen-Winkeln, Historische Probleme Der 3. Zwischenzeit, Journal of Egyptian Archaeology 81(1995), pp. 129—149.
* K.A. Kitchen, The Third Intermediate Period in Egypt (1100—650 BC), 3rd ed. Warminster: Aris and Phillips Limited, (1996)
* Federico Arborio Mella, L'Egitto dei faraoni, Milano, Mursia, 1976 ISBN 88-425-3328-9
* Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. Albatros, Düsseldorf 2002, ISBN 3-491-96053-3, S. 128—129.
Гат-Гор

**Гат-Гор** або **Гор-Гат** — давньоєгипетський фараон додинастичного періоду, який правив у Верхньому Єгипті наприкінці IV тисячоліття до н. е. та умовно належить до 0 династії.

## Життєпис

Відомий тільки завдяки написам на посудинах, знайдених у Тархані. Однак, читання й тлумачення його імені є невизначеним.

## Примітки

1. ↑ W. M. Flinders Petrie: Tarkhan II (= Publications of the Egyptian Research Account and the British School of Archaeology in Egypt. 19th year 1913, Vol. 25, ZDB-ID 991516-3). School of Archaeology in Egypt u. a., London 1914, Taf. XXV, pl. XX, 1; XXX (74b)

## Література

* Werner Kaiser, Günter Dreyer: Umm el-Qaab. Nachuntersuchungen im frühzeitlichen Königsfriedhof. 2. Vorbericht. In: Mitteilungen des Deutschen Archäologischen Instituts, Abteilung Kairo. (MDAIK) Bd. 38, 1982, S. 211–269.
* Toby A. H. Wilkinson: Early Dynastic Egypt. Strategy, Security and Society. Routledge, London u. a. 1999, ISBN 0-415-18633-1. S. 54.
Мохенджо-Даро

**Мохенджо-Даро** (урду موئن جودڑو, сіндхі: موئن جو دڙو; буквально *«пагорб мерців»*) — місто цивілізації долини Інду, яке виникло близько 2600 року до н. е. Розташоване в Пакистані, у провінції Сінд. Є найдавнішим містом долини Інду і одним з перших міст в історії Південної Азії, сучасником цивілізації Стародавнього Єгипту і Межиріччя.

## Історія

Місто Мохенджо-Даро виникло близько 2600 року до н. е. і було покинуте десь дев'ятсот років тому. Вважається, що за часів розквіту місто було адміністративним центром цивілізації долини Інду і одним з найрозвиненіших міст Південної Азії. Імовірно, його мешканці зазнали винищення під час навали арійців.

"Пагорб мерців" був уперше серйозно досліджений в 1920-х роках експедицією британського археолога Джона Маршалла, який назвав знахідки Мохенджо-Даро "ідентичними" артефактам, виявленим у Хараппі, 400 км вище за течією Інду .

У попередніх дослідженнях "пагорб мерців" описувався як прикордонна фортеця месопотамської цивілізації, однак спроби ідентифікувати Мохенджо-Даро й інші центри Індської цивілізації зі східними містами-державами, згаданими в шумерських текстах, поки що безуспішні.

## Археологія

Мохенджо-Даро виділяється серед інших центрів Індської цивілізації майже ідеальним плануванням, використанням в якості основного будівельного матеріалу обпаленої цегли, а також наявністю складних іригаційних і культових споруд. Серед інших будівель, звертають на себе увагу зерносховище, "великий басейн" для ритуальних обмивань площею 83 м² і "піднесена" цитадель (можливо, призначалася для захисту від повеней). У Мохенджо-Даро були виявлені чи не перші відомі археологам громадські туалети, а також система міської каналізації. Частина території нижнього міста, де селився простолюд, була згодом затоплена Індом і тому лишається недослідженою.

На думку археологів декілька тисяч мешканців міста Мохенджо-Даро загинули одночасно від позамежної температури схожої на вибух (на площі міста археологами виявлене місце розміром 200 м опалене до склоподібного стану), мешканці застигли в позах схожих на загиблих у римському місті Помпеї (там де їх застала небезпека, з прикриванням обличчя руками від жаху).
Хеопс

### Діти

Джедефра, Джедефхора, Каваба, Хафра (Хефрен), Банефра, Хуфухаеф, Хетепхерес II, Мересанх II, Хамерернебті I

**Хеопс** або **Хуфу** (стар.-грецьк. Χέωψ, Cheops) — один з найвідоміших правителів стародавнього Єгипту. На його честь названо найбільшу піраміду.

## Біографія

Другий фараон IV династії Стародавнього царства Єгипту (2649–2599 до н. е.). Повним ім'ям Хуфу було «Хнум-Хуфу», що означає «Мене захищає бог Хнум». Нині більш відомий як Хеопс (за Геродотом). Також згадувався як Хембес (у Діодора), Суфіс I (Σοῦφις, Suphis) (у Манефона), Саофіс (у Ератосфена). Син фараона Снофру і Хетепхерес I.

### Піраміда Хеопса

За непевними свідченнями істориків античності за Хеопсом (Хуфу) закріпилася репутація жорстокого правителя, на противагу життєписам його батька Снофру і спадкоємців Хефрена (Хафра) і Мікеріна (Менкаура). Деякі історики припускають, що це сталося після того, як він розігнав організоване народне повстання, ініціаторами якого були люди, які просто хотіли захопити владу, їх метою було скинути Хеопса з престолу. Фараон заслужено покарав справжніх організаторів цього бунту, відіславши їх добувати каміння на Синайський півострів. Нащадки цих людей через декілька століть і «очорнили» Хеопса перед Геродотом, на основі праць якого і був сформований негативний образ фараона.

Крім знаменитої великої піраміди, ще одним унікальним творінням періоду правління Хеопса були Сонячні тури - церемоніальні човни, на яких фараон повинен був здійснювати плавання в потойбічний світ, але не тільки. Перша Сонячна тура Хеопса, виявлена ​​в 1954 році, була побудована з ліванського кедра без єдиного цвяха. Після вилучення це унікальною човни на ній вдалося виявити сліди мулу, що свідчить про те, що Хеопс за життя плавав по Нілу і, отже, вів активний спосіб життя. Знайдена тура була оснащена гребними і керманичами веслами, а на її палубі розміщувалися дві надбудови з каютами. Дослідження її складових частин свідчить про те, що це річкове і морське судно, довжиною більше сорока метрів і шириною близько шести метрів, служило свого господаря досить довго для пересування по річці і в прибережних водах Середземного моря.

Друга Сонячна тура фараона Хеопса, подібна першої, була витягнута зі схованки зовсім недавно і над її реконструкцією вченим і фахівцям кількох країн доведеться потрудитися ще не один рік.

## Діяльність

Хуфу, ймовірно, будівельник Великої піраміди в Гізі, царював за словами єгипетських жерців 50 років. Прижиттєві джерела, зображують Хеопса будівельником багатьох міст і поселень по березі річки, наприклад, Бухена (традиційно вважається, що Бухен був заснований під час Середнього царства, ймовірно, Сенусертом III). Якщо вірити наведеним джерелами, Хеопс відправив військову експедицію на Синайський півострів з метою нейтралізації місцевих кочових племен бедуїнів, що грабували торговців, і розробки покладів бірюзи. В цей же час напис на камені на острові Елефантіна поблизу Асуана вказує на те, що фараон також виявляв цікавість до південних кордонів країни, де добувався Асуанський рожевий граніт.
Верховний жрець Амона

**Верховний жрець Амона** — найвищий титул серед жерців давньоєгипетського бога Амона.

Інституція верховних жерців Амона виникла за часів XVIII династії, однак, найбільшої могутності жрецтво сягнуло за часів Третього перехідного періоду. У той час верховний жрець був фактичним правителем південної частини країни. Резиденція жерців Амона розміщувалась у місті Фіви.

## Джерела

* Солкін В. Біля витоків священного: містерії, ритуал, жрецтво
* Ефіопські фараони у Єгипті
Маат

**Маат** — в староєгипетській релігії богиня-уособлення світопорядку та істини.

Маат шанувалася як донька і око бога Ра, брала участь разом з ним в створенні світу з хаосу. Дружина бога Тота.

У замогильному суді Осіріса при зважуванні серця покійного на чашу вагів клали перо Маат. Символ Маат і її ієрогліф — страусине перо.

Центр культу Маат розташовувався у Фіванському некрополі.

## Література

* Ассман Я. Египет. Теология и благочестие ранней цивилизации. – М., 1999.(рос.)
Рамезеум

**Рамесеум** — поминальний храм фараона Рамсеса II (1279–1213) рр. до н. е. Лежить в руїнах, але навіть по руїнах видно, що це була грандіозна споруда. Архітектура його така ж, як і пізнішого храму в Медінет-Абу, але масштаби більші. Рамесеум стояв у центрі житлового кварталу, обнесеного глиняною стіною. Зліва від храму знаходився павільйон фараона, а праворуч і ззаду — незліченні маленькі будівлі з напівкруглими дахами, що служили житлом для робітників, майстернями і складами. Від Нілу до храму йшов канал.

Поминальні храми, як і піраміди, будувалися за життя фараонів. Монарх сам складав свою біографію, перелік доброчесних вчинків і велів висікати їх на кам'яних стінах храмів. Рамсес II вважав, мабуть, головним подвигом свого життя битву при Кадеші з хетами, хоча, на думку істориків, вона зовсім не була тріумфом єгипетської армії. На обох пілонах Рамесеума зображені сцени цієї битви — так само, як в Луксорському і Карнацькому храмах і в Абу-Сімбелі.

На першому дворі, який розділяє пілони, на землі лежить верхня частина величенної статуї Рамсеса II. Вона, мабуть, була заввишки 18 м разом з п'єдесталом, а важила приблизно 1000 тон. У величезній Гіпостильній залі збереглися 29 колон (спочатку було 48), що підтримують залишки зводів. За залом слідують дві кімнати. У першій з них знаходиться стеля з зображенням небесних світил. Склади з цегли позаду храму (їх можна легко помітити з пагорба біля дороги) служили коморами. Вони є очевидним свідченням того, що Рамесеум оточували великі угіддя.
Унегбу (фараон)

**Унегбу**  (**Вазнер**) — давньоєгипетський фараон додинастичного періоду, який правив Нижнім Єгиптом наприкінці IV тисячоліття до н. е. й умовно належить до нульової династії.

## Життєпис

Відомості про нього містяться лише на Палермському камені, дотепер немає жодного іншого свідчення про його особу.

## Примітки

1. ↑ Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. S. 181

## Література

* *Schneider Thomas.* Lexikon der Pharaonen. — Düsseldorf : Albatros, 2002. — 327 с. — ISBN 3-491-96053-3.
* *Ludwig D. Morenz.* Bild-Buchstaben und symbolische Zeichen: Die Herausbildung der Schrift der hohen Kultur Altägyptens. — Fribourg : Academic Press, 2004. — 373 с. — ISBN 3-7278-1486-1.
Іміхет

**Іміхет** — давньоєгипетський фараон додинастичного періоду, який правив Нижнім Єгиптом наприкінці IV тисячоліття до н. е. й умовно належить до нульової династії.

## Життєпис

Відомості про нього містяться лише на Палермському камені, дотепер немає жодного іншого свідчення про його особу.

## Примітки

1. ↑ Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. S. 181

## Література

* *Schneider Thomas.* Lexikon der Pharaonen. — Düsseldorf : Albatros, 2002. — 327 с. — ISBN 3-491-96053-3.
* *Ludwig D. Morenz.* Bild-Buchstaben und symbolische Zeichen: Die Herausbildung der Schrift der hohen Kultur Altägyptens. — Fribourg : Academic Press, 2004. — 373 с. — ISBN 3-7278-1486-1.
Хапусенеб

**Хапусенеб** (\*д/н —бл. 1462 до н. е.) — давньоєгипетський політичний діяч XVIII династії, архітектор, верховний жрець Амона у Фівах у 1478—1462 роках до н. е.

## Життєпис

Походив з впливового фіванського жрецького роду. Син Хапу, промовець і читець жерця Амона, та Яххотеп, представниці царського гарему на посаді царської медсестри. Вважається, що народився в правління фараона Аменхотепа I. Про молоді роки Хапусенеба немає відомостей. Стрімка кар'єра почалася під час панування Тутмоса I.

За правління фараона Тутмоса II увійшов до близького кола великої цариці Хатшепсут, підтримуючи її прагнення отримати усю владу. Після смерті фараона у 1479 році до н. е. Хапусенеб разом Сенмутом сприяв відстороненю від влади впливового чаті Інені. Водночас допоміг Хатшепсут стати новим володарем Єгипту при номінальному співволодарі Тутмосі III.

За допомогу у встановлені власної влади Хатшепсут у 1478 році до н. е. надала Хапусенебу посаді чаті, незабаром він став верховним жерцем Амона у Фівах. Саме Хапусенеб оголосив Хатшепсут Царем Двох Земель і Старшою Донькою Амона. За це разом з фіванським жрецтвом отримав численні пільги, нагороди та маєтності. З цього моменту починається піднесення жерців Фів, що позначилося в часи XX династії.

Був доволі жадібним до посад, отримавши від фараона посади скарбника Верхнього і Нижнього Єгипту, голови жерців Верхнього и Нижнього Єгипту. Також йому надано титули іріпата та хатіа, завдяки чому увійшов до найвищої аристократії.

Згодом отримав посаду головного архітектору робіт (доглядач усіх робіт фараона) в Карнаці та доглядача будівництва царської гробниці (ймовірно KV20 — Хатшепсут). Більшість будов й споруд Хапусенеб здійснив у співпраці з Сенмутом. Найвідомішим їх творіння є поховальний храм в Дейр ель-Бахрі. Також був відповідальним за спорудження священного корабля Ра, брам храму, виробництва храмового обладнання, дверних стулок і будівель.

Помер на 16 рік панування Хатшепсут (що відповідає бл. 1462 року до н. е.), поховано у Фівах (TT67). Його 3 поховальні конуси натепер зберігають в музеї Метрополітен.

## Родина

Дружина — Аменхотеп

Діти:

* Джехутжмес-Махет
* Усер-пехтж
* Аа-Хепер-ка-ра-нефер, верховний жрець поховального храму Тутмоса II
* Хенут
* Хенут-неферт, співачка Амона
* Сен-сенеб, божественна обожнювачка Амона, дружина Пуйємре, Другий жрець Амона
* Ta-ем-ресефу, співачка Амона

## Джерела

* Wolfgang Helck: Hapuseneb. In: Lexikon der Ägyptologie. (LÄ) Bd. II, Harrassowitz, Wiesbaden 1977, ISBN 3-447-01670-1, S. 955.
* O'Conner and Cline (eds), Thutmose III: A New Biography, pg. 107, 110
* Claire Lalouette. Thèbes ou la naissance d'un Empire. Paris. Flammarion. 1995. 2-0808-1328-5
Осоркон I

**Тронне ім'я (преномен)**: *sḫm-ḫpr-Rˁ stp.n-Rˁ* — сехем-хепер-Ра сетеп-ен-Ра — *«Могутнє втілення Ра, обранець Ра»*

**Власне ім'я (номен)**: *wsrkn mrj-Jmn* — Осоркон мері Амон —*«Осоркон, улюбленець Амона»*

**Ім'я Гора**: *kȝ-nḫt mrj-Rˁ rdj.n-s(w)-Jtm-ḥr-nst.f-r-grg-tȝwj* — — *"«*

**Ім'я небті**: *sˁȝ-ḫprw wr-bjȝwt* —  *»"*

**Золоте ім'я Гора**: *nḫt-ḫpš dr-pḏt-9* — — *«„*

**Осоркон I** — давньоєгипетський фараон з XXII (Лівійської) династії.

## Життєпис

Був сином Шешонка I та його головної дружини Маат-Кара.

Упродовж перших трьох років свого царювання подарував храмам понад 254 тонн золота і срібла. Такі величезні внески свідчать про те, якими багатствами володіли фараони з лівійської династії на початку свого правління, незважаючи на втрату Нубії. Для зміцнення своєї влади у Гераклеопольському князівстві Осоркон збудував фортецю у Пер-Секхемкхеперра (Дім Осоркона) при вході до Файюмської оази.

Його правління відзначилось загальним послабленням держави Бубастидів. Він намагався продовжити агресивну загарбницьку політику батька, Шешонка I. Однак, похід Осоркона до Палестини провалився. Як каже Біблія, на 10-му році царювання Аси (бл. 903 до н. е.) Зарай (тобто Осоркон) на чолі величезної армії вторгся до Юдеї, але був зупинений юдейським царем під Маріссою. Могутності Єгипту як світової держави часів Нового царства остаточно прийшов край.

Гробниця Осоркона I дотепер не знайдена.

## Родина

З двох дружин Осоркона, про яких є згадки на пам'ятниках, одна, на ім'я Ташедхонсу, народила йому сина Такелота, який і був призначений спадкоємцем батька, імовірно, за правом старшинства. За 15 років одноосібного правління Осоркон I призначив його своїм співправителем (бл. 910 до н. е.). Інший син, Шешонк, що народився від другої дружини Осоркона - Мааткари, дочки фараона Псусеннеса II, також мав права на трон. Осоркон I, наслідуючи приклад власного батька, зробив Шешонка верховним жерцем Амона у Фівах.

## Джерела

* Эрлихман В. В.: Правители мира
* Осоркон I на сайті antikforever.com
Леонід I

**Леонід I** — спартанський архагет із роду Агіадів.

## Біографія

### Походження

Леонід I був сином Анаксандріда II. Вважався нащадком Геракла в 20-му поколінні.

Леонід був третім з чотирьох синів, але після смерті Клеомена I і Доріея прийняв царську владу:

> «Леонід був молодшим братом Клеомена I і вступив на престол після того, як Клеомен помер, не залишивши чоловічого потомства»
>
>

### Фермопільська битва

За десять років свого царювання Леонід I не зробив нічого знаменитого, але прославив своє ім'я битвою при Фермопілах. Він захищав з 6 тисячами воїнів (в тому числі і особистою гвардією з 300 спартанців) Фермопільский прохід при наступі перських військ і загинув в бою.

Правитель Персії Ксеркс I напав на Грецію влітку 480 року до н. е. Назустріч йому виступив Леонід I з загоном з 300 спартанців і 5620 воїнів з інших міст. Греки закріпилися в Фермопільській ущелині з наміром захищати цей вузький прохід якомога довше.

200 000 персів протягом двох днів безуспішно штурмували Фермопіли. Однак зрадник Ефіальт провів вночі загін «безсмертних» гірською стежкою в обхід позицій Леоніда I, щоб вдарити по грекам з тилу. Отримавши повідомлення про це, Леонід врятував більшу частину війська, відправивши його вглиб країни, а сам залишився в Фермопілах з 300 спартанцями. З власної волі залишилися також 700 феспійців під командуванням Демофіла і 400 фіванців під начальством Леонтіада. Щоб прикрити відступ, воїни Леоніда кинулися назустріч персам і стримували їх наступ до тих пір, поки всі не полягли на полі битви. Розлючений великими втратами і відчайдушним опором спартанців, Ксеркс I наказав розшукати тіло Леоніда, відрубати йому голову і насадити на палю, а тіло прибити до борту свого особистого корабля.

## Виноски

**Філософи**: Анаксагор • Анаксимандр • Анаксімен • Антісфен • Арістотель чи Аристотель • Геракліт • Горгій • Демокріт • Діоген Синопський • Епікур • Емпедокл • Зенон із Кітіона • Левкіпп • Парменід • Піфагор • Платон • Плотін • Протагор • Сократ • Фалес
**Письменники**: Арістофан • Геродот • Гесіод • Гомер • Евріпід • Езоп • Есхіл • Ксенофонт • Лукіан • Менандр • Піндар • Плутарх • Полібій • Сапфо • Софокл • Теогнід • Фукідід
**Вчені**: Архімед • Аспасія • Деметрій Фалерський • Евклід • Гіппократ
Сьома династія єгипетських фараонів

Згідно з царським списком Манефона, до епохи Старого/Стародавнього царства відносилося також правління так званої VII династії — «сімнадцяти царів Мемфіса, які правили 70 днів». Династію цю часто вважають помилковою і незаконною, і саме звідси вийшло твердження, що після VI династії (близько 2157–2155 рр. до н. е.) настав час  смут.

## Див. також

* Абідоський список — список фараонів з храму Сеті I в Абідосі.
* Таблиця Абідоса — список фараонів з храму Рамсеса II.
* Саккарський список
* Карнакський царський список
* Палермський камінь
* Туринський царський канон

## Література

* Петер Элебрахт «Трагедия пирамид! 5000 лет разграбления египетских усыпальниц» (перевод с немецкого) О. И. Павловой, Москва, издательство «Прогресс», 1984 года./Peter Ehlebracht «Heltet die Piramiden Fest! 5000 Jahre Grabraub in Agypten» Dusseldorf — Wien, 1980, Econ Verlag.
Ні-Гор

**Ні-Гор** — фараон так званої 0 династії.

## Життєпис

Ні-Гор — фараон додинастичного Єгипту, так званої конфедерації з центром у Чені та/або Абджу. Правив близько 3200 року до н. е.

## Література

* Deutsches Archäologisches Institut in Kairo: *Grabungsberichte Umm el-Qaab — Nachuntersuchungen im Frühzeitlichen Königsfriedhof.* 1979–1990.
* G. Dreyer in: E.C.N. Van Den Brink (Ed.) *The Nile Delta in Transition : 4th.-3rd. Millennium B.C.*. 1992, S. 293–299
* G. Dreyer: *Mitteilung des Deutschen Archäologischen Instituts Kairo 49*. 1993
Привет, Эмма

**«Привет, Эмма»** - второй эпизод первого сезона телевизионного сериала «Крик».

## Подробное содержание серии

Видео удаляют из интернета в связи с непристойным содержанием. Убийца убивает снова, на этот раз жертва - Рейчел Мюррей, девушка Одри. Маньяк набрасывается на нее сзади и вешает ее в заранее приготовленную петлю. Когда ее тело находят, полиция рассматривает версию самоубийства, однако после вскрытия становится ясно, что Рейчел убили, потому что повреждения на теле не соответствуют положению, в котором ее нашли.   Позже все жители города получают MMS с GIF изображением, где убийца в черном плаще и медицинской маске делает селфи на фоне окровавленного тела Нины, плавающего в бассейне.   В это время в Лейквуд приезжает Пайпер Шэй – журналистка, которая ведет свой подкаст и собственное расследование убийств. Она опрашивает школьников на предмет последних событий.   Уилл пытается помириться с Эммой и просит прийти ее на игру. Она соглашается и их отношения немного налаживаются. Кирон ревнует, но ничего не может сделать.   Ноа Фостер – лучший друг Одри и фанат серийных убийц, получает предложение от Райли Марра (девушки, которая ему симпатична) встретиться на футбольном поле ночью, чтобы изучать звезды.   Эмме звонит убийца, сначала представляясь сотрудником охранной службы. Он говорит, что хочет показать ей правду - кто она на самом деле

## Интересные факты

* Кофейня, в которой работает Эмма и которую посещают остальные герои сериала, называется **The Grindhouse**. На кинематографическом жаргоне так называют кинотеатры, где показывают т. н. эксплуатационное кино (жанровые фильмы, эксплуатирующие популярную тему в целях быстрого заработка). Темы таких фильмов нередко связаны с насилием и сексом, но это не обязательно.

### Упомянутые фильмы и сериалы

* «Игра Престолов» — сериал канала HBO в жанре фэнтези, основанный на цикле романов Джорджа Мартина. Прославился откровенностью и жестокостью.
* «Терминатор» — фильм режиссёра Джеймса Кэмерона 1984 года в жанре научно-фантастического триллера.
* «Ходячие мертвецы» — сериал ужасов, описывающий выживание людей во время зомби-апокалипсиса. Был разработан Фрэнком Дарабонтом, на основе одноименной линейки комиксов, созданной Робертом Киркманом, Тони Муром и Чарли Адлардом.
* «Как избежать наказания за убийство» — сериал в жанре юридической драмы с элементами триллера и детектива.

### Отсылки к другим фильмам

* Сцена разговора с убийцей по телефону отсылает к аналогичной сцене первого фильма франшизы.
Довідка/Змінити права користувача

**Управління правами користувача** — спеціальна сторінка, за допомогою якої бюрократи Вікі можуть давати іншим учасникам статуси адміністратора, відкочувача і модератора чату, а також знімати ці статуси.

## Покрокова інструкція

* Щоб змінити статус будь-якого користувача, перейдіть на сторінку спеціальна:UserRights.

* Введіть ім'я учасника.
* Ви можете бачити список груп, в які Ви можете включити учасника, і список груп, в які Ви не можете включити учасника.
* Виберіть потрібну групу, виберіть причину і натисніть кнопку «Підтвердити».
* Внизу сторінки також можна побачити всі зміни в статусі цього учасника.
Шешонк V

**Тронне ім'я (преномен)**: Акхеперр«Велика душа Ра»

**Шешонк V** — давньоєгипетський фараон з XXII династії, який правив у Нижньому Єгипті.

## Життєпис

Був сином Памі.

Найбільш пізньою згадкою про Шешонка V є анонімна стела, створена на 38-му році його правління берберським правителем Тефнахтом Саїським у Буто.

Шешонк V помер близько 740 року до н. е. Після його смерті XXII династія Дельти Нілу фактично розпалась на численні міста-держави під контролем місцевих царьків, таких як Тефнахт у Саїсі й Буто, Осоркон IV у Бубастісі й Танісі, та Іупут II у Леонтополісі.

## Примітки

1. ↑ Peter Clayton, Chronicle of the Pharaohs, Thames & Hudson Ltd, (1994), стор.185
2. ↑ Kitchen, стор. 104
Скорпіон I

**Титульні імена**

**Скорпіон I** — фараон так званої 00 династії.

## Життєпис

Був фараоном додинастичного Єгипту, так званої конфедерації з центром у Чені (давньогр. Тініс) та/або Абджу (давньогр. Абідос). Правив близько 3300-3200 років до н. е., що відповідає фазам культури Накада — IIIa1 и IIIa2. Фараони того періоду включаються сучасними дослідниками до умовної 00 династії.

1988 року археологи в Умм ель-Каабі знайшли гробницю, ідентифіковану як гробницю Скорпіона I.

## Література

* Deutsches Archäologisches Institut in Kairo: *Grabungsberichte Umm el-Qaab — Nachuntersuchungen im Frühzeitlichen Königsfriedhof.* 1979–1990.
* G. Dreyer in: E.C.N. Van Den Brink (Ed.) *The Nile Delta in Transition : 4th.-3rd. Millennium B.C.*. 1992, S. 293–299
* G. Dreyer: *Mitteilung des Deutschen Archäologischen Instituts Kairo 49*. 1993
Псусеннес I

**Тронне ім'я (преномен)**: *ˁȝ-ḫpr-Rˁ stp.n-Jmn* — аа-хепер-Ра cетеп-єн-Амен — *«Велике явлення Ра, обраний Амоном»*

**Власне ім'я (номен)**: *pȝ-sbȝ-ḫˁj-n-njwt mrj-Jmn* — — *»«*

**Ім'я Гора**: *kȝ-nḫt m-dd-Jmn wsr-fȝw sḫˁj-Wȝst* — — *"«*

**Ім'я небті**: *wr-mnw-m-Jptswt nb-pḥtj wˁf-tȝwj wȝḥ-nsyt-mj-Rˁ-m-pt* —  *»"*

**Золоте ім'я Гора**: *zmȝ-ḫprw dr-pḏt-9 jṯj-m-sḫm.f-tȝw-nbw* — — *"«*

**Аахеперра Псусеннес I Сетепенамон** — третій лівійський фараон XXI династії Стародавнього Єгипту.

## Життєпис

Був праонуком фараона Рамсеса XI, сином верховного жерця Амона Пінеджема I та принцеси Дуатхатхор-Хенеттаві, доньки фараона Смендеса. У 1047 році до н. е. після смерті фараона Аменемнісу батько Псусеннеса сприяв сходженю його на трон. За правління Псусеннеса I встановлюється мирне співіснування Нижнього і Верхнього Єгипту, що стало особливістю правління XXI династії.

Задля зміцнення родинних зв'язків видав свою доньку Ісетемхеб за свого зведеного брата Менхеперра, Верховного жерця Амона у Фівах і фактичного володаря Верхнього Єгипту.

Гробницю Псусеннеса I було відкрито 1940 року експедицією на чолі з П'єром Монте. За цінністю виробів, що збереглись у ній, вона поступається лише знаменитій гробниці Тутанхамона.
Рамезиди

**Рамесиди** або **Рамезиди**  — узагальнювальне ім'я для низки фараонів, що правили в Стародавньому Єгипті в епоху XIX і XX династій.

Представники Рамесидів:

* Рамсес I 1292–1290 до н. е.
* Рамсес II 1279–1213 до н. е.
* Рамсес III 1184–1153 до н. е.
* Рамсес IV 1153–1146 до н. е.
* Рамсес V 1146–1142 до н. е.
* Рамсес VI 1142–1135 до н. е.
* Рамсес VII 1135–1132 до н. е.
* Рамсес VIII 1132–1129 до н. е.
* Рамсес IX 1129–1109 до н. е.
* Рамсес X 1109–1102 до н. е.
* Рамсес XI 1102–1069 до н. е.

З усіх представників Рамесидів лише Рамсес II і Рамсес III були могутніми правителями, які змогли залишити слід в історії. Решта фараонів-Рамесидів не змогли цього зробити: Рамсес I — через те, що правив недовгий час, а фараони, що наслідували Рамсесу III не змогли впоратися із зменшенням сили царської влади.

## Див. також

* Список фараонів
* Фараон
Охотничий нож "Бак 120"

**Охотничий нож «Buck 120»** является оружием, которое Призрачное Лицо наиболее часто использует для убийства своих жертв.

## Описание

Призрачное Лицо использует модифицированный «Buck 120», который представляет из себя обычный восьмидюймовый охотничий нож. Это основное оружие Призрачного Лица – того или иного персонажа, участвующего в качестве основного антагониста в фильмах серии «Крик». Отличительной чертой является желобок со скошенной кромкой, предназначенный для уменьшения веса клинка. Нож оснащён лезвием с обратной дугой сведения, типичным для ножей Боуи, а также небольшой гардой.

Ножи, используемые в фильме, изготовлены из алюминия, рукоятки имеют массивные деревянные или окрашенные в металлический цвет резиновые, хотя применялись и бутафорские ножи с выдвижными лезвиями. В «Крике 4», однако, применялась компьютерная графика для изображения того, как нож входит в тело.

В первых трёх фильмах рукоятка изготовлена из черного эбенового дерева, имеет пазы для пальцев и изогнутый хромированный наконечник. В «Крике 4», тем не менее, нож выглядит иначе: у этой версии более длинная рукоятка. Бутафорские ножи завернуты в клейкую ленту, а их лезвие имеет менее выраженную форму и, кроме того, более широкое, при этом видимая кровь и лезвие выглядят тусклее, чем обычно, поскольку они не погружаются так глубоко в нож. В «Крике 4» желобок выглядит намного больше, чем у старых моделей, а ножи героев имеют гладкую деревянную ручку.

Интересный факт: «Buck 120» был изображён на постерах четвёртого, седьмого и восьмого фильмов франшизы «Пятница, 13-е». Возможно, в качестве основного оружия Призрачного Лица этот нож был выбран именно потому, что появлялся на постерах этих культовых фильмов ужасов.

## История

«Buck 120» был разработан корпорацией «Buck» в 1960-х годах, но его выпуск был прекращён примерно в 1992 году из-за жалоб охотников на чрезмерную длину лезвия.

Его заменила гораздо меньшая модель «Buck 119» длина лезвия которой составляла не восемь, а пять дюймов. В наши дни «Buck 119» продолжает существовать благодаря своей популярности. Многие фанаты франшизы не имеют денег на «Buck 120» или не могут его найти, так что вместо этого приобретают «Buck 119». На сегодня «Buck 119» пользуется большой популярностью у фанатов.

## Дополнительно

* Брэндон Джеймс и Уилл Бельмонт носили охотничьи ножи. Однако, ни один из них не использовал «Buck 120», чтобы кого-то убить.
* На протяжении всей канонической франшизы название «Buck 120» упоминается только один раз – Убийцей из Лейквуда (позже выяснилось, что это был Киран Уилкокс) в «Психо». Хотя в удалённой сцене из «Крика 4» Дьюи называет его «охотничьим ножом», когда Перкинс говорит о размере ножа, использованного для убийства Марни Купер и Дженни Рэндалл.
Рехмір

**Рехмір** або **Рехміра** (єгипет. *Rekh-Mi-Re* «Той, хто знає, як Ра») — видатний державний діяч Нового царства Стародавнього Єгипту, який займав під час правління Тутмоса III і Аменхотепа II посади «міського голови» (тобто Фів) і чаті (еквівалента візиря в середньовічних мусульманських країнах) Верхнього Єгипту.

Рехміра був онуком візиря Амету (також його ім'я Яхмос), керівника Верхнього Єгипту на початку правління жінки-фараона Хатшепсут, і племінником візиря Усера (Усерамона), який наслідував своєму батьку на п'ятому році правління Хатшепсут. Гробниця Рехміра має написи з іменами інших його родичів — дружини Мерієт, доньок Мутнофрет і Тахает, синів Менхеперра-Сонеба, Аменхотепа і Мері, а також Кенамона, можливо, сина або онука Рехміра.

Під час військових кампаній Тутмоса III Рехмір керував не тільки Верхнім Єгиптом, а всіма єгипетськими володіннями фараона. Зображення з гробниці Рехміра дають повну картину державної діяльності в Єгипті Нового царства і підтверджують ключову роль візиря і фараона в керуванні країною. Так, Рехмір зображений, коли приймає нубійських данників з жирафами, довгоногою худобою і мавпою, а також сирійців з лошадьми, слонами і леопардами. Окрім того, одне з настінних написів дозволило висунути теорію про існування в Давньому Єгипті зводу законів.

Рехмір також обіймав посади Верховного жерця Ра в Геліополі, жерця богині Маат і «охоронця законів справедливості». Як закінчилась його діяльність невідомо. Припускається, що за Аменхотепа II він міг впасти в немилість і був усунутий з посади, проте доказів цього немає. Він похований у гробниці ТТ 100 в Шейх Абд ель-Курна в Фіванському некрополі. Детальний опис гробниці Рехміра є у книзі єгиптолога і ілюстратора Нормана де Гаріс Девіса. Сцени з неї були покладені в основу книги «Життя під час фараонів» популяризатора археології Леонарда Коттрела.

## Примітки

1. ↑ Sigrid Hodel-Hoenes, *Life and Death in Ancient Egypt: Scenes from Private Tombs in New Kingdom Thebes*, Cornell University Press 2000, p.140
2. ↑ N. de Garis Davis, *The Tomb of Rekh-mi-re at Thebes*, New York, 1943.
3. ↑ Котрелл Л. *Во времена фараонов*. М., 1982.
Горі (верховний жрець)

## Горі

**Горі** (\*XIV ст. до н. е. —1263 до н.е.) — давньоєгипетський політичний діяч XIX династії, верховний жрець Амона у Фівах за володарювання Рамсеса II.

## Життєпис

Походив з впливового жрецького роду. Син Пареннефер-Уеннефера, верховного жерця Амона, та Ісіди, начальниці гарему Амона. Про дату народження нічого невідомо. Завдяки впливу родини обрав кар'єру жерця.

Вже за правління фараона Тутанхамона десь наприкінці 1330-х років після обрання батька верховним жерцем Амона стає верховним жерцем Онуріса в Тінісі. Подальшій кар'єрі сприяло те, що Горі був братом Амененона, друга дитинства фараона Рамсеса II.

Між 1280 та 1273 роками до н. е. стає верховним жерцем Амона. На цій посаді перебував до 1263 року до н. е. Його наступником став чаті Пасер.

## Родина

* Мінмосе (Мінмнес), верховний жрець Онуріса. Був одружений на доньці Уненнефер, верховного жерця Осиріса

## Джерела

* Kitchen, K.A., Rammeside Inscriptions, Translated & Annotated, Translations, Volume III, Blackwell Publishers, 1996, pg 209, 193—195, 315
* Peter Pamminger, Hori, Hoherpriester des Amun, The Journal of Egyptian Archaeology, Vol. 85 (1999), pp. 226—230, Egypt Exploration Society,
Іупут

**Тронне ім'я (преномен)**: *ḥm nṯr tpi n imn rˁ nswt.* — Хемнечер-тепіенамонра нісут — *«Верховний жрець Амона-Ра»*

**Власне ім'я (номен)**: *iwpwt* — Іупут — *«Радість і Улюбленець Амона»*

**Іупут** (д/н — бл. 924 до н. е.) — давньоєгипетський політичний діяч, верховний жрець Амона у Фівах у 944—924 роках до н. е.

## Життєпис

Походив з XXII-ї династії. Син фараона Шешонка I й Карами I. Про місце й дату народження немає відомостей. Також існують суперечності щодо дати вступу на посаду Верховного жерця Амона.

За однією з гіпотез це відбулося у 944 році до н. е., напередодні припинення XXI-ї династії. Якщо це відповідає дійсності то є теорія про тотожність фараона Псусеннеса II з володарем Верхнього Єгипту Псусеннесом III.

За іншою — після сходження на трон Шешонка I близько 939—938 років до н. е. той рушив на Фіви, які без опору здалися. І саме тоді фараон Шешонк I усунув від влади Псусеннеса III, що був верховним жерцем Амона в Фівах, поставивши на цю посаду Іупута.

Для зміцнення ваги нової династії у Верхньому Єгипті Іупуту були надані додаткові титули — командувача військом у південних землях і частини Верхнього Єгипту. Це відповідало традиції, що зберегалася з часів фараона Рамсеса XI.

Про діяльність Іупута відомо замало, що можливо пов'язано з невеликим терміном обіймання посади, особливо враховуючу другу версію, за якою він став намісником у 939 році до н. е. В Абідосі він побудував кенотаф, в Карнаці його образ вигравірувано разом із зображенням його батька Шешонка I на стінах «Бубастіського порталу», де вони разом поклоняються богу Амону-Ра.

У 924 році до н. е. він помер, або просто був замінений на свого небожа Шешонка.

## Родина

Дружина — ім'я невідоме

Діти:

* Несіхонсупахеред, дружина Джедхонсуіуфанха, Четвертого пророка Амона

## Джерела

* Federico Arborio Mella, L'Egitto dei faraoni, Milano, Mursia, 1976 ISBN 88-425-3328-9
* Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. Artemis & Winkler, München 1997, ISBN 3-7608-1102-7, S. 139.
* Aidan Dodson, Dyan Hilton: The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Thames & Hudson, London 2004, ISBN 0-500-05128-3, S. 219.
Шешонк (жрець Амона)

**Тронне ім'я (преномен)**: *hm ntr tpi n imn r՚*  — Хемнечер-тепіенамонра — *«Перший Пророк Амон-Ра»*

**Власне ім'я (номен)**: *i mn s3 s3 n k* — Шешонк-Меріамон — *«Шешонк, Улюбленець Амона»*

**Шешонк** (д/н —бл. 894 до н. е.) — давньоєгипетський політичний діяч, верховний жрець Амона у Фівах 924-894 роках до н. е.

## Життєпис

Був сином фараона Осоркона I та Мааткари, доньки фараона Псусеннеса II. Про дату народження немає відомостей. також замало знань стосовно освіти та державницької діяльності. У 924 році до н. е. батько після смерті або відсторонення від посади Верховного жерця Амона Іупута, що доводився стрийом Шешонку, його було призначено Верховним жерцем Амона в Фівах. Водночас він став намісником Верхнього Єгипту.

Він тривалий час ототожнювався з фараоном Шешонком II, співправителем свого батька. Дана гіпотеза базується на статуї нільського бога Хапі, що нині зберігається в Британському музеї. Втім це припущення залишається недоведеним остаточно. На статуї Шешонка розміщено епітет "Володар Двох Земель" та епітет "Улюбленець Амона", що поміщені в царський картуш, проте далі в тексті пам'ятника жодного разу не вказано його тронне ім'я, що може свідчити про те, що насправді він був лише сином фараона.

До того ж Шешонк зображується на пам'ятнику в якості простого Верховного жерця Амона, про що може свідчити його розташування біля ніг нільського божества, а не фараона. Ще одним доказом на корсть різниці між жерцем Шешонком і Шешонком II є те, що син першого Харсіес не надає ніяких царських титулів для свого батька на вшанування його пам'яті на статуї Біса з музею Дарема. Замість цього, Шешонк називається лише як Перший Пророк Амона без інших царських титулів.

Поступово Шешонк значно розширив свої повноваження, повністю контролював Верхній Єгипет, що ймовірно підтримувалося фараоном Осорконом I. Останній, маючи лівійське походження, все ще зустрічав певне невдоволення з боку місцевої знаті, водночас зосередив увагу на захоплені Палестини. Тому для уряду в Бубасті (столиці тогочасного Єгипту) важливо було мати надійти тили. При цьому в якості онука Псусеннеса II, що походив з династії фіванських жерців, Шешонк мав значну підтримку у Верхньому Єгипті.

Шешонк помер близько 894 року до н.е. Його змінив на посаді брат Іувелот.

## Родина

Натепер відомо, що Шешонк мав трьох дружин, втім імена їх ще не індетифіковані. Відомо, що жодна з них не носила титулу Царської дружини.

Діти:

* Харсієс, Верховний жрець Амова в Фівах у 874-860 роках до н.е.
* Карома-Мерітмут
* Осоркон, жрець

## Джерела

* Karl Jansen-Winkeln, The Chronology of the Third Intermediate Period: Dyns 22-24 in 'Handbook of Egyptian Chronology,' ed. Rolf Krauss, Erik Hornung, David Warburton, Brill: 2005, p.237
* Nicolas Grimal, Storia dell'antico Egitto, 9ª ed., Roma-Bari, Biblioteca Storica Laterza, 2011, pp. 412—414, ISBN 978-88-420-5651-5.
Бик (фараон)

**Бик** — другий відомий фараон так званої 00 династії Стародавнього Єгипту.

## Життєпис

За його правління відбулось значне розширення держави. Про фараона відомо з так званого Палермського каменя. Докази його існування було знайдено у гробниці Скорпіона I в Умм ель-Каабі на статуетці Міна. Його ім'я також було знайдено 2003 року на наскальному надписі на захід від Фів.