recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Christian Orrell

**Christian Peregrine Orrell** er faren til flere gutter og jenter, samt et uekte barn: Isobel, som han fikk med den prostituerte Susan Clarick. Da Ellie – de første barnet han fikk med Alice Strawbell – giftet seg inn i familien Sparrow, fornektet han å være hennes far.

Christian sluttet seg senere til politikken, og lot sønnen, Edward, overta forvaltningen av Orrell – for å gjøre ham klar til å overta områdene. Christian selv valgte å gå inn i politikken ved å skaffe seg borgerbrev i London – hvilket tvang ham til å flytte til byen på livstid. Han har prøvd å oppnå posisjonen som konsul flere ganger, men har aldri blitt valgt av patrisierne.

I Imperiets 182. år iverksatte Avalon en invasjon av Pan-Taka, hvilket Christian hadde vært med på å igangsette.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Christian Orrell var født med gullskje i munnen. Han var sønn av Jannet og Peregrine Orrell – hvorav sistnevnte døde mens Christian var 11 år – bror til Cornelius og Cormac Boyle. Christians brødre var gode og snille mens de var små, men da de vokste opp ble de to mennene mer kyniske og smålige. I et forsøk på å forhindre splid i familien – og i frykt for hans eget liv – valgte Christian å sende brødrene sine til Soleil – som slaver for visekongen.

### **Militaristisk karriere**

Et par år før Christian skulle bli kronet til den nye greven av Orrell, sluttet han seg til Imperiets hær. Han ble her kjent med den underverdenske markise de Saint-Julie. Av henne klarte Christian å lære seg blodtemming. Han viste seg også å være en utmerket bærer av kården, og en taktiker i sitt eget slag. Etter å ha steget i gradene i en fart, tok Christian posisjonen som løytnant. Da han ble gjort til greve, sørget han for å etablere Jannet Academy for å trene opp vanlige bønder og borgere til å bli soldater. Hertugen av Flynn la merke til dette, og etter at forhandlingene ble overstått, sørget Christian for at hertugens private garde ikke skulle bli mindre enn den Christian skapte – i frykt for et kupp. Akademiet skulle først og fremst tjene som opptrening for rekrutter – slik at offiserene i London ikke måtte kaste bort tid på å lære opp upraktiserte bønder og borgere. Rekrutteringen ble etterhvert ledet av Christian selv – i.o.m. at han kunne tvinge dem til akademiet.

### **Politisk karriere**

Han giftet seg senere med lady Alice, som han fikk to døtre og to sønner sammen med. Alle ble født på Upside Castle, hvor de også vokste opp – med veksling ved å bo der, og i huset i London. Med livet deres i byen ble de kjente med bylivet og sosieteten og politikken der; med livet deres på landet ble de bedre kjente med bøndenes og de alminnelige borgernes liv. Christian selv ble medlem av Senatet, og vedtok blant annet loven Recruitment act.

## ***Relasjoner***

### **Patrisiere**

Medlemmer av patrisierne, det konservative partiet i Senatet.
Eówyn Chanossa

**Eówyn Chanossa** var en avalonsk forfatter, den klare motsetning til sofist-søsteren Patina.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv og rikdom**

Eówyn var oppdratt i et enkelt hjem, men arvet store summer da faren hennes omkom til sjøs. Han hadde i hemmelighet drevet et bordell i Flynn by, og hadde gjemt pengene bort. Hverken moren eller tvillingene visste om virksomheten, og ønsket ikke å ta pengene – men fristelsen var for stor for dem alle. Med pengene betalte de menn og kvinner til å jobbe i et fjell noen kilometer fra Flynn by, hvor de etablerte et steinbrudd som utvant marmor. Steinen ble fraktet til byen, hvor rike kjøpmenn og kontakter av huset Ewald kjøpte det.

Etter flere år med virksomheten, var det ikke lenger mulig å utvinne marmor i fjellet, og Chanossa-ene måtte legge ned. De hadde allikevel mer enn nok til å leve godt resten av livet sitt, men investerte stadig i utviding av bymuren og offentlige bygninger. Da moren døde, splittet tvillingene arven på midten, og trakk seg tilbake fra arbeidslivet. Eówyn satt imidlertid en del av morens arv i et nytt hjem. Som vertinne av Writing House, var hun inpirasjon for mange unge kvinner som ønsket å gjøre seg selv kjente i litteraturen. Én av disse kvinnene var Prudence Iphigeneius, som Eówyn tok under sine vinger.

### **Prudence Iphigeneius**

Eówyn prøvde så godt hun kunne å introdusere Prudence til litteraturen på et kunstnerisk vis. Prudence var interessert i første omgang, men endret syn ikke lenge etter. Hun ble heller en satirisk dikter, og rakket ned på den mektige Ewald-klanen. Chanossa-søstrene fant det morsomt ved publiseringen av de første diktene, men ble bekymret da de ble mer alvorlige – nesten på grensen til truende. I frykt for å bli knyttet til dem, gikk Patina på en av diktopplesningene for å se hvor ille diktene var da de ble fortalt av forfatteren selv. Hun rapporterte hva hun så til Ewald-ene, og de fikk Chanossa-søstrene til å sette en stoppe for det.

Sammen med søsteren sin, fikk Eówyn satt Prudence i husarrest. Hun fikk fremdeles lov til å skrive diktene sine, men hun fikk dem aldri publisert. Eówyn og Patina tok diktene og gjorde dem til bøker som de ga henne, og fortalte at det var førsteutgaven – og lot henne tro at bøkene ble solgt i flere opplag, men at hun ikke kunne tjene noe på dem i arrest. Prudence døde av alderdom, i en alder av ca. 50 år. Hun ble funnet på soverommet sitt, i full gang med å skrive nok et satirisk dikt.

### **Senere liv og død**

Eówyn giftet seg aldri, med følelsen av å være gift med litteratur – og at en husbond ville binde henne til å gjøre husplikter, framfor å dyrke den skriftlige kunsten. Etter å ha stoppet Prudence i å fortsette med diktingen sin, ble Eówyn regnet som en venn og nær kontakt av huset Ewald. De prøvde å innvie henne i familien gjennom ekteskap, men hun takket nei. På grunn av dette etterlatte Patina seg ingenting annet enn Writing House, som etter hennes død ble kjøpt opp av en hallik – og gjorde det flotte huset til et bordell for finere menn og kvinner.

## ***Trivia***

1. *Eówyn* betyr "hesteglede" på gammel engelsk.
Féliçienne Parnella La-Verne de Foix

**Féliçinne Parnella La-Verne de Foix** var en tussarixisk aristokrat fra Foix, men hadde foreldre fra Podarix. Hun selv var født og oppvokst i hertugdømmet Foix, Tussarix. Hun ble kronet til hertuginne av Foix etter hennes fars død. Moren styrte sammen med sin datters side – frem til datteren sørget for en "ulykke" for moren.

La-Verne levde et luksuriøst liv, og det økte da hun giftet seg med keiseren av Tussarix. Hennes bror styrte Foix i hennes navn, og søsteren reiste sammen med sin sønn til hovedstaden.

La-Verne var i besittelse av natur og de forbudte elementene. Hun ønsket å fremme Foix – noe hun også gjorde. Hertugdømmet var kjent for sin vin, og Parnella-familien var kjent for å lage den beste vinen. Félicinne brukte sine kunnskaper om temming til å lage en fantastisk vin, og de forbudte elementene til å true sine fiender som ønsket å angripe hertugdømmet.

Da monarkiet ble avsatt i Imperiets 185. år, nektet La-Verne å flykte. Hun lot sin mann dra, men holdt opprørerne tilbake. Hun ble derimot tatt til fange, tatt til fange, og brakt til S.I.C.s hovedkvarter: Château de Versailles. Her ble hun forhørt om hvor Fros var på vei. Hun røpet ingenting for Republikken, og døde i fangenskap. Hennes sjel levde derimot videre, og i åndeform, var hun farligere enn noen gang.

Som ånd, tjenestegjorde La-Verne gladelig under Skjebneguden.

## ***Biografi***

### **Tidlig alder**

Oprinnelig fra republikken Podarix, Underverdenen; Parnella-familien – mest omtalt som huset La-Verne – dro til Tussarix for å styrke sin allerede store formue.

### **Ekteskap med Fros**

La-Verne giftet seg med Fros Kontrovers, og hennes våpenskjold ble dermed tatt inn i monarkenes.

## ***Temming***

* Jord
* Natur

Félicienne hadde evnen til å temme jord og natur. Hun brukte dem for det meste til å true andre, eller i slag.

## ***Trivia***

1. La-Verne skulle være en motsetning av hennes rival Anette, så hun ble derfor basert på sin mann Fros.
2. La-Verne kommer fra hertugdømmet Foix, og navnet er hentet fra kommunen  Foix.
Felix Ewald

**Felix Ewald** (428 – 452) var en avalonsk prins av Flynn, sønn av Farvaldr I og Theodora II av Flynn. Han var den yngre broren av Symeon Ewald, og den eldre broren og elskeren til Elena Ewald.

Som prins av Flynn, ville Felix bare arve kongeriket om broren døde uten arvinger. Derfor bestemte Felix og søsteren hans seg for å drepe Symeon før han kunne gå på tronen. Elena hadde foreslått for ham at de kunne styre det som to separate monarker, og Felix likte tanken. Det skiftet derimot bilde når følelsene deres for hverandre vokste, og de tenkte på å regjere det som mann og kone.

Planene deres ble avdekket av faren deres, og søskenparet ble tilkalt til Villa Ewald, hvor Farvaldr I fikk dem begge myrdet.
Barak Wave

**Barak Wave** (ca. 245 – ca. 300) var en avalonsk ridder av Wave, et sete som han arvet av sin far, Monks Wave. Barak var den siste kjente av Wave-dynastiet, og dermed den siste registrerte av medlemmene. Han hadde to legitime søsken, og fem andre uekte.

Barak var bragt til verden av Monks og Emmalyne Wave, og var den eldste i søskenflokken. Han var oppdratt av faren til å være en opplagt, mann med ambisjoner og tanker om å sikre Wave-dynastiets kontroll over landområdet som deres forfader hadde sikret for så mange år siden. Han undret seg allikevel over de mange kvinnene som faren gikk til sengs med, men resonnerte seg fram til at han gjorde det for familiens beste velgående, for å sikre deres arv.

For å lære å bli en skikket ridder, oppdro moren ham i etikette og administrasjon, og faren i å administrere landområdene ved hjelp av frykt. Mye av hans metoder var det som ga faren tilnavnet "The Skinner". I sine memoarer (en dagbok oppbevart i Flynn by bibliotek), forteller Barak hvordan han bevitnet en bondekone bli voldtatt og lemlestet fordi hun ikke kunne innfri bygslingsavgiften.

I et slikt hjem, var det Baraks gode barndomsvenn, en gutt fra en lojal ridderfamilie, som sørget for å muntre opp hverdagen hans. Da faren begynte å mistenke Baraks dypere tanker og ønsker hva angikk vennskapet til gutten, tok han fatt på oppdraget å finne en hustru for Barak, selv om han var ca. 13-14 år. Uvillig til å gjøre faren til lags, avslo Barak alle kvinnene som ble bedt om hans hånd. Én kveld gikk det i stå for faren, og han truet og prøvde å flå sin egen sønn på samme måte han hadde gjort med bøndene. I rent forsvar, myrdet Barak Monks Wave, og ble den nye ridderen av Wave.

I sine år som ridder, giftet han seg aldri, men opprettholdt kontakten med sin barndomsvenn. Dette medførte at setet som ridder, gikk over til hans nevø – da han hadde overlevd begge sine yngre søsken, og de uekte halvsøsknene ikke hadde krav på ridderskapet.
Flaroum-konspirasjonen

## Kommandanter

* Venator Flaroum †
* Herleifr Hall †
* Leopoldina Dano
 (flyktet)
* Alphonsus
 Rutherford †
* Pamela
 Livingstone †
* Petronius
 Chesterfield
 (flyktet)
* Julius Vernon †
* Madeleine
 Gollyweather
 (flyktet)

* Herleifr I av Flynn
* Symeon Gregorius

**Flaroum-konspirasjonen** var en konspirasjon igangsatt av medlemmer av Rådet i kongeriket Flynn. Lederen deres, Venator Flaroum, var hjernen bak det hele. Han fikk samlet medlemmer av husene Hall, Dano, Rutherford, Livingstone, Chesterfield, Vernon og Gollyweather.

## ***Historie***

Ásketill Blodhjelm hadde grunnlagt Rådet for at det skulle fungere som et styresorgan i Flynn mens han selv var ute og annekterte eller erobret land for seg selv og huset sitt. Rådet skulle ta seg av de økonomiske og militære diskusjonene, men ble begunstiget av Ásketill for hans ekspansjon. Adelsmennene var i hovedsak gamle venner og kamerater av den første kongen, men da sønnen overtok, begynte det å falle sammen.

Da Ásketill døde i 247, arvet sønnen Herleifr tronen. Den nye kongen var en skjørtejeger som brukte mesteparten av tiden sin å arrangere fester og dra på jakt. Dronningen fortapte seg i bøker, og skrev flere avhandlinger om hofflivet og livet som monarkens gemalinne. I tillegg sørget hun for at samtidens mote i hovedstaden var i konstant endring. Faren hennes, Venator Flaroum, likte allikevel ikke at datteren hans skulle sitte og samle støv i Flynn Palace som et annet møblement, og handlet. Fire andre medlemmer av Rådet var allerede fjernet fordi kongens nevøer og nieser ønsket et sete der, og Venator samlet derfor de resterende rådsmedlemmene for å velte kongehuset, og tok ikke hensyn til at Eulalia kom til å miste sin plass som dronning, for hun ville bli gitt posisjonen som guvernør av Flynn når Rådet tok over makten.

Selv om Rådet sto nært til kongehuset, var det bare rådspresidenten og guvernøren av Flynn som møtte ham. Derfor ble det bestemt at neste gang kongen hadde et ball – alle rådsmedlemmene var invitert som en selvfølge – skulle de myrde kongen og hans nære slektninger, men ikke skade dronningen.

Konspirasjonen ble allikevel avslørt av Symeon Gregorius, og kongehuset forberedte seg selv på konspirasjonen. Kongen samlet flere familiemedlemmer og lojale adelsmenn – blant dem var huset Torn – for ballet, og sørget for at konspiratørene ble myrdet. Tre av konspiratørene – Leopoldina Dano, Petronius Chesterfield og Madeleine Gollyweather – flyktet under festen og overlevde.

Hodene til de resterende fem konspiratørene ble satt på staker utenfor bymurene.
Forbannelsen

***Forbannelsen*** er et maleri skapt av Armand de Sonvaldents, og er en gjenskapelse av en bisettelse fra grevestridene (ca. 585 A.Æ. – 878 A.Æ.).

## ***Historie***

### **Opphav**

*Forbannelsen* er en gjenskapelse av en bisettelse gjennomført av familien de Revin – som hersket over Revin og holdt til i Rivère Revin – og fremstiller kong Pharamonds inntog i byen. Under seremonien kastet grevinne Annaig en forbannelse på kongen.

### **Plasseringer**

Pauls Universitet, Le Brasier, Château Valois
Bérbôn-sverdet

**Bérbôn-sverdet** var et arvestykke som en gang i tiden hadde blitt båret av Jean-Yann Bérbôn. Det er en kjent sak at Jean-Yann brukte makt og manipulasjon til å få det som han ville – men for det meste det første. Familien Bérbôn eide grevskapet La Fèrre, og Jean-Yann lot ikke muligheten gå fra seg til å øke sine egne landegrenser. Huset Bérbôn vokste seg sterke, og snart også veldig rike.

Men under slaget om La Fèrre i 1532, møtte Jean-Yann sin bane. Han kjempet mot major de Nôbréb og hans løytnanter i kampen om et større landområde. Majoren var del av storfyrstens garde, og handlet på hans vegene – og derfor var også denne tilstedeværende.

Under angrepet, gikk Jean-Yann til nærangrep på angriperne. Han var ikke forventet på angrepet som fulgte, og sverdet ble knust i seks biter. Tross døden av Jean-Yann, klarte noen av slagmarkens åtselgribber å finne bitene og bringe dem tilbake til hans familie. Sverdet ble derfor lagt i graven til Jean-Yann – hans kropp var blitt brent på et bål i Fréeyeau, men asken var blitt returnert slik at familien kunne gravlegge ham.
Jérôme Bernajou

**Jérôme Michel-Pierre Thomas Bernajou** (3611, A.Æ. – 3719, A.Æ.) var en podarixisk baron av St. Décvoir, og reddet huset Bernajou fra dets undergang etter å ha overtatt da en fjern slektning døde uten arvinger.

Da Jérôme ble adlet fra sin posisjon som ridder (posisjonen gikk nå videre til hans bror) til baron, arvet han slektningens kone, Isabelle, som ikke hadde produsert noen arvinger. De lokale landeierne spekulerte om det var fordi Isabelle var vrang i sengen, og derfor kunne Jérôme kanskje redde baroniets skjebne. Han gjorde ingenting for å svekke troen deres, og snart fødte de tvillingdøtrene Suzette og Marie. Med årene kom det flere barn, som alle ble giftet bort til utenlandske handelsmenn. Ekteskapet var allikevel ikke særlig varmt. Av sin kone ble han kalt "Petit Bernajou", på grunn av hans lille penis. Dette var særdeles irriterende, og han svarte med å til tider sperre henne inne på soverommet sitt.

Jérôme var en blodtemmer, og da han ikke fikk innkrevd skatten sin fra både de lokale jordeierne og bøndene, tok han gjerne ett av barna deres til slottet og tappet dem for blod før han sendte dem tilbake: på grensen til døden. Blodet deres drakk han, og brukte det til å fornye seg selv og kroppen sin. Hvis ofrenes familier fremdeles ikke kunne betale, tok han barna deres med til slottet og voldtok dem før han satte dem i fangehullet og sendte en finger eller tå tilbake som en trussel. Denne holdningen ble ikke godt motatt av hverken bøndene eller ridderne, og de fikk – sammen med tvillingdøtrene hans – arrangert for Jérômes arrestasjon.

Satt i Le Bastion i Asqui-Seine ble Jérôme eksperimentert på. De hadde prøvd flere metoder å drepe ham, men blodet hans klarte på et vis å helbrede det. Mange mente det var på grunn av hans mange ofres blod at han hadde overlevd så lenge. Til slutt innhentet allikevel skadene og alderdommen ham, og Jérôme døde som en fange i en alder av 108 år.
Ascelin Tainsmouth

**Ascelin Tainsmouth, viscount Hearse** var visegreve, og senere greve av Hearse. Mannen var av avalonsk opprinnelse, og giftet seg senere med kvinne av lavere rang enn ham selv, med en yngre elsker.

Ascelin Tainsmouth var enebarnet til Pancratius og Sallie Tainsmouth, og hadde derfor en ensom barndom. Hans foreldre var av den oppfatning at den kommende greven av Hearse ikke var verdig nok til å være i kontakt av alminnelige adelige. Dette førte til Ascelin ikke fikk muligheten til å være i kontakt med dem av samme alder. Som voksen, lengtet Ascelin tilbake til tiden som barn.

På et ball hos hertugen av Bluerock, møtte Ascelin Ira Harden, en av Ascelins kommende vasaller – når Pancratius døde. Ira var den vakreste kvinnen han hadde møtt: hun var liten og nett, og minnet ham om en liten pike han kunne forelsket seg i som liten. Vicomten hadde falt for hennes vakre ytre og fridde til henne samme aften, på ballet. Ekteskapet ble fullbyrdet neste år, og Ira ble moren til vicomtens datter: Shaelyn Tainsmouth. Da faren døde av en hjerneblødning, ble Ascelin gjort til den nye greven av Hearse – under en seremoni som ble utført av moren og en rekke prester.

Da Ascelin og Ira feiret ti års ekteskap, ble Ira forskrekket av å se ektemannen gå til en yngre pike. Ira brydde seg ikke, men la merke til at ektemannen snart inviterte piken til slottet titt og ofte. Mistenksom på forholdet mellom piken og Ascelin, spurte Ira om faren hadde noen idé. Philip hyret en privatdetektiv for å gjøre undersøkelser på personen som Iras husbond hadde tatt seg så sterk notis av. Da Ira fikk rede på at piken var en nyadlet prostituert, la hun disse faktaene frem for sin mann. Ascelin ville ikke legge seg oppi det, men Ira tok affære. Hun sendte slottets soldater for å arrestere piken og henrette henne foran slottet. Soldatene adlød, og ordren ble utført. Ascelin var ute på forretninger da henrettelsen tok sted, og kom for sent å redde piken. Som straff til seg selv, valgte mannen å ta sitt eget liv. Ira tok nytte av dette, og med hjelpen fra sin mor klarte Ira å lure til seg alle pengene før banken kom og overtok det.
Alicia Gardner

**Alicia Elizabeth Gardner** (født **O'Hara**) (1. april 3454 A.Æ. – 12. mars 3509, A.Æ.) var en avalonsk munkedatter og guvernørgemalinne av Derry, en stilling hun fikk gjennom mannen sin Brantley. Sammen med ham fikk hun datteren Prudence og to ukjente sønner med.

Alicia var født og oppvokst i en munkeorden ikke langt fra Derry i Nolanhead. Hun fikk utdanning innenfor både teologi og historie. Hun utviklet seg til å bli en oppvakt og klok kvinne: med disse kunnskapene ønsket hun allikevel å gjøre mer enn å la seg bli sendt til et nonnekloster når tiden var inne. Under en kampanje ledet av en ung mann i Derry, ble det vekket en interesse for bylivet i henne. Hun hadde ikke store medgiften, men ett år etter den unge mannen ble guvernør av Derry giftet han seg med Alicia.

Ektemannen ønsket å sikre datteren sin posisjonen som guvernør uten å måtte kjøre en kampanje, og overtalte greven – ved hjelp av juveler fra familiebedriften – til å la guvernør-tittelen gå gjennom arv til hans barn. Brantley tok seg ikke bryet med å lære sønnene selv, og fikk en lærer til å gi dem alt de trengte å vite om økonomi og handel. Alicia tok seg personlig av oppdragelsen av datteren. Prudence fikk undervisning i etikette og historie – det siste hovedsakelig fordi hun skulle lære om de store adelsklanene i Cadwallader, og fordi moren likte emnet selv. Overbevist om at det var dette som sikret datteren ekteskapet med Anton Elliott, følte hun at oppdraget hennes som hustru og mor var fullbyrdet. Sønnene hennes var imidlertid en større skuffelse: den ene endte som en svindler i de fattigere distriktene av Derry, den andre flyttet ut av byen for å drive et bordell.

Alicia gikk videre til å bruke pengene hun selv hadde fått fra medgiften, og med litt kompensasjon fra mannen sin, å bygge flere fattighus for foreldreløse, enslige mødre forkastet av samfunnet, eller endog vanlige tiggere. Hun hjalp personlig til med undervisningen av barna, men lot mødrene bli våket over av en munk eller nonne fra Derry. Tiggerne ble satt til å jobbe med håndverksjobber. Hun hjalp også den homofile Joan Marcus, én av Derrys utstøtte, med å bygge et barnehjem.

Hun jobbet iherdig med byggingen av fattighuset, men fikk aldri se noen av barna komme ut i arbeidslivet – og døde i en alder av 55 grunnet eggstokkreft.

## ***Trivia***

1. *Alicia* er den latiniserte versjonen av *Alice*, som kommer fra det gammelfranske *Aalis.* Dette er i seg selv en kortform av det germanske *Adalheidis*, komponert av elementene *adal* "edel" og *heid* "snill, glans"
2. *Elizabeth* er den engelske formen Ελισαβετ*(Elisabet)*, den greske formen av det hebraiske אֱלִישֶׁבַע *('Elisheva')* og betyr "Gud er fullkommen" eller "hun som ærer Gud".
3. *Gardner* er en variant av *Gardener*, hvilket var et navn ofte båret av gartnere, og kommer fra det gammelfranske *jardin* som betyr "hage".
4. *O'Hara* kommer fra det irske *Ó hEaghra*, som betyr "etterkommer av Eaghra" – hvor *Eaghra* er av ukjent opphav. Antageligvis er det navnet på en klan ved navn Eaghra, grunnlagt av en 900-talls lord av Luighne.
Farvaldr I av Flynn

**Farvaldr I av Flynn** (født **Ewald**) (403 – 461) var en avalonsk konge av Flynn lenge før kong Nerseus I samlet Avalon. Farvaldr var det fjerde barnet til Theodora I og Julius Ewald, og ville blitt den eldre broren til tre andre barn som moren ikke hadde spontanabortert. Han giftet seg med en dame ved navn Theodora, som dermed ble Theodora II av Flynn. De fikk tre barn: Symeon, Felix og Elena Ewald.

Symeon kom til å arve Farvaldrs plass på tronen når han døde, et faktum som Felix og Elena ønsket å gå rundt. De ville regjere side som side som mann og kone, og prøvde å utsette Symeon for en ulykke – for så å gå på Farvaldr og Theodora. Farvaldr kom dem allikevel i forkjøpet: han så det nære, seksuelle forholdet mellom dem, og følte at de vanæret hans navn.

Etter å ha latt en kammertjener snoke i sakene deres, fikk Farvaldr tak i papirer som kompromitterte de yngste barna hans. Han tilkalte dem til Villa Ewald, hvor han fikk dem myrdet. Blodet deres ble samlet og drukket av Farvaldrs kone, hvilket ga henne tilnavnet Theodora den blodige.

Farvaldr var den første av sitt navn, og kom til å la det gå i arv nedover generasjonene.
Catherine Poslain

**Catherine Viviette Poslain** (født **Lévêque**) (14. oktober 895 A.Æ. – 24. februar 946 A.Æ.) var en zarsk prinsesse, senere visefyrstinne, av Zarax og baronesse av Foary. Hun var først gift med Christophe Foary, som hun fikk fire barn med; alle tok Poslain-navnet da Catherine giftet seg på nytt.

Hun var datter av Adélaïde og Gérard Lévêque, og dermed den yngre søsteren av den vordende fyrstinne Yolande av Zarax; hun var den eldre søsteren til om lag 5 andre søsken. Catherine var også i slekt med greven av Renadière og Fabrice Poslain, hvor den siste ble hennes ektemann nummer to.

## ***Full tittel***

Som prinsesse av Zarax, var Catherines fulle tittel: "*Catherine Lévêque av Zarax, datter av jorden; grevinne av Salbeau."*

Etter avskaffelsen av monarkiet i Zarax, bar hun tittelen "*Visefyrstinne Catherine Lévêque av Zarax, grevinne av Salbeau"*

Etter hennes første ektemanns død, bar hun bare tittelen: "*baronesse av Foary*"

## ***Biografi***

### **Temming**

* Jord

Som en del av kongefamilien av Zarax, fikk Catherine den beste undervisning i å bruke kreftene sine. Hun ble likevel tilsidesatt til fordel for den eldre søsteren, Yolande, som var kronprinsesse. Da hun mistet alle sine titler, men spart livet etter sin første husbonds død, fjernet onkelen kreftene hennes, og Catherine ble redusert til en temmeløs adelskvinne.

## ***Trivia***

1. *Catherine* har opprinnelse i den latinske formen av det greske Αικατερινη (*Aikaterine*), som har usikker opprinnelse. Det kan i siste instans bety "begge to", "tortur", "langt unna", "hundre" eller "ren".
2. *Viviette* er et diminutiv av det franske *Vivienne*, som har sin opprinnelse i det latinske *vivus* "i live".
3. *Lévêque* er en variant det franske *Lévesque*. Det er avledet av *évêque*, et beslektet ord av "biskop", som i siste instans betyr "oppsynsmann".
4. *Poslain* er adaptert av uttalen på det franske *Paulette*, som betyr "liten" eller "ydmyk" på latin.
Huset Isidor

**Huset Isidor** var et kongelig adelshus, og ett av de mest innflytelsesrike i sin tid.

## ***Historie***

### **Andre Æra**

Selv om huset Isidor ikke holdt noen administrerende seter i samfunnet.

## ***Merkbare medlemmer***

1. Marguerite Isidore (grunnlegger)
2. Marie-Anne Isidor (etterkommer)
3. Yann Cœur-Isidor (M-As ektemann)
4. Thérèse Isidor-Bertas (deres barn)
5. Armand Isidor (deres barn)
6. Julién Isidor-Bertas (T + A sitt første barn; incest)
7. Cosette Olamide Isidor (hans kone)
8. Eugiéne Isidor (T + A sitt andre barn; incest)
9. Jacques Isidor (T + A sitt tredje barn; incest)
10. Juliette Isidor (Ju + C sitt første barn)
11. Sophie Isidor (Ju + C sitt andre barn)
12. Joséph-Barrois Isidor (Ju + C sitt tredje barn)

## ***Trivia***

* Huset Isidor kan ha to mulige utgangspunkter i navnet sitt
	+ Huset Tudor
	+ Navnet Isidore
Leofflæd Streisand

**Leofflæd Streisand** (født **Gero**) (ca. 170 – 218) var en avalonsk dame av Streisand, en stilling hun hadde fått gjennom ekteskap. Leofflæd var moren til fem barn, hvorav fire av dem hadde hun fått med Ercanbald. Det var dessuten et problem at alle barna hennes, i tillegg til ektemannens bastard, var døtre. Den eneste sønnen hennes var Olwyn.

Det var ingen lov som sa at kvinner ikke kunne arve ridderskapet Streisand, men det var en skikk at mannen gjorde det – og tatt i betraktning Ercanbalds svært maskuline natur, var det en selvfølge blant Streisand-ene at Olwyn var arvingen. Leofflæds eldste datter, Theudelinda, mislikte imidlertid denne tankegangen, og myrdet Ercanbald for å sikre seg posisjon som dame av Streisand. Som 14-åring ble Olwyn og den yngste datteren satt i et citadell Syndbyckerrlias for å unngå å bli konspirert mot. Leofflæd og den nest eldste datteren hennes ble begge satt i fangenskap i Streisand-enes fangehull – og på denne måten forhindre en sammensvergelse innad i familien.
Emmalyn Enigma

**Emmalyn "Emma" Deanna Enigma** (født **Carroll-Raven**) er en avalonsk baronesse av Whiterock. Hun fikk denne posisjonen gjennom ekteskapet med sin mann Flin, som hun har fått sønnen Aldhard og døtrene Edith, Oneida og Catherine med.

Hun er tredje barn i en søskenflokk på seks, og datteren til Anton og Francine Carroll-Raven. Gjennom dem er hun vicomtesse av Kinnelli, hvilket gjør barna hennes til potensielle arvinger til dette setet hvis søsknene hennes skulle dø uten arvinger.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Mørke

Som medlem av adelen, har Emmalyn det privilegium å kunne bruke kreftene sine uten begrensninger – så lenge det ikke brukes mot samfunnets autoriteter.

## ***Trivia***

1. *Emmalyn* er en kombinasjon av *Emma* og suffikset *lyn*. Navnet Emma er opprinnelig en tysk kortform av kvinnenavn som begynner på *Erm-* eller *Irm-*, og er utledet av det tyske *ermen* som betyr "hel" eller "universell".
2. *Deanna* er enten en variant av *Diana* eller den feminine formen av *Dean*.
	* *Diana*har sannsynligvis sin rot i et indoeuropeisk ord for "himmelsk, hellig", relatert til *dyeus*.
	* *Dean* er et navn som referer enten til stillingen som domprost, eller fra middeladler-engelsk og betyr "dal".
3. *Enigma* er det greske ordet for "gåte".
4. *Carroll* kommer fra det irske fornavnet *Cearbhall*, som betyr "hakke med et våpen".
5. *Raven* er det engelske ordet for "ravn". Ravnen er en fugl som ofte assosieres med de negative følelsene og krisene i livet som er nødvendig for at noe skal bli skapt.
Eulalia I av Flynn

**Eulalia I av Flynn** (født **Credi**) (ca. 200 – 248) var en avalonsk dronning av Flynn, den første sådan. Hun var konen til Ásketill av Flynn, som var gift med to andre samtidig: Seymour Wave og Colton Tress. Sammen med Ásketill fikk hun Herleifr og fire andre barn. Hun tjente seg opp tilnavnet **Eulalia den milde**, hvilket hun fikk i ettertiden av å benåde flere kriminelle for enkle forbrytelser – som å stjele et brød eller forsnakke seg i nærvær av sin arbeidsgiver.

Eulalia var gift med Olwyn Streisand fram til han ble myrdet av guvernøren av Flynn: Felix Flynn Ewald. Eulalia ble tatt som et trofé, og hun nektet å bli med guvernøren tilbake til hovedstaden. Hun verdsatte allikevel livet sitt høyere enn stoltheten. Olwyn var en selvutnevnt ridder, og dermed en kriminell i Felix' øyne – Eulalia ble benådet av ham ved ekteskap.

Da Eulalia ble dronning av Flynn, var én av hennes første ordrer å la alle skjøger bli sendt til avsidesliggende klostre for å redde dem fra fordervelse. En annen ordre hun satte ut ut i livet, var at alle dødsdømte fanger og andre kriminelle skulle bli gitt en dom av Rådet, guvernøren av Flynn – en stilling som nå var overtatt av svigerinnen – og henne selv (som dronning) før en eventuell henrettelse. Eulalia ga seg selv også myndigheten til å benåde hvem hun ønsket av de kriminelle. Personer som hadde begått enkle forbrytelser ble benådet ved at Eulalia ga dem en slant penger for å klare seg etter å ha sonet straffetiden sin.

Da ektemannen presenterte Eulalia for sine nye ektemaker, Seymour og Colton, handlet Eulalia vedrørende benådningen. Hun rettet loven til at hun selv som *person*, og ikke *dronningen* kunne benåde hvem som helst. Det ville nemlig bety at Seymour, en korrupt kvinne, kunne benåde farer for kongehuset.

På dødsleiet var Eulalia den siste gjenlevende av Ásketills gemaler, og vedtok som en siste kongelig konsesjon at ingen monark kunne leve i et polygamisk ekteskap, da det ville skade staten.

Eulalias svigerdatter tok hennes navn da hun ble dronning av Flynn.
Isabeau d'Ulvyies

**Isabeau d'Ulvyies** (21. oktober 3965 – 11. juni 4048), mest kjent under kunstnernavnet **mademoiselle la jeunesse**, var en tussarixisk skuespillerinne og operasanger. Hun var kjent som elskeren keiser Télesphore VI og Théodore og Xatoin Firheshal.

## ***Biografi***

Født og oppvokst under taket til Maurice d'Ulvyies, var Isabeau ofte i hælene på Keiserens Stallkar. Maurice var Stallkarens sekretær, og hun ble med dette ofte med på monarkens rideturer utenfor hovedstaden. Her underholdt hun ofte hoffdamene med historiefortellinger og sang. Keiseren la merke til talentet hennes, og hun ble i en alder av 15 år gitt en plass på operahuset Le Tragédie som hovedsanger.

Hun ble en kjent skuespillerinne, og hennes unge alder gjorde henne til en favoritt blant adelsmennene, som gjerne kom med ekstra økonomisk støtte til både Le Tragédie og henne selv. Den største av de økonomiske bidragsyterne var visehertug Télesphore, sønn av Thomas Kontrovers. Med tiden ga dette henne innpass ved hoffet, hvor hun ble både avskydd og ettertraktet av alle adelshus' ledende skikkelser. Hun lot allikevel ikke keiserfamilien trekke henne bort fra teateret.

Det var på teateret hun ble lagt merke til av Théodore og Xatoin. Hun innledet et forhold med dem begge, selv om det var ukjent for begge parter at de delte elskeren. Meningen var å holde det skjult, men ved én anledning var Isabeau uforsiktig, og hun avslørte Xatoin. De brøt med det tvert av, og Isabeau brukte kontakter i hoffet for å unngå en rettssak – og keiseren la dessuten sin beskyttende hånd over henne, mye på grunn av at han selv ikke delte livet med en kvinne.

De løpende forelskelsene tæret allikevel på Isabeau; og da Firheshal-familien ble mer involvert med keiserfamilien gjennom keiserens uekte datter, forlot Isabeau hoffet. Keiseren – som på dette tidspunktet var erstattet av visehertug Télesphore – lot henne gå, og i 4016 Isabeau flyttet til Versailles sammen med en sønn-nummer-to av et mindre adelshus ved hoffet.

I Versailles fortsatte hun virket sitt som skuespiller fram til tidlig 70-årene, hvorpå hun mistet mannen fra hoffet til syfilis. Isabeau gikk inn i en lettere depresjon, og trakk seg tilbake fra det offentlige livet og scenen. Hun søkte om kunstnerpensjon av keiserinnen, men monarken på sin side kjente ikke navnet hennes igjen. Isabeau endte derfor å leve resten av livet i et kloster i tjeneste av Orcus.

## ***Trivia***

1. *Isabeau* er en middelalderversjon av det franske *Isabelle*, en versjon av *Elizabeth* "Gud er fullkommen".
2. "Jeunesse" er det franske ordet for "ungdom".
Julius Gregorius

**Julius Gregorius** (ca. 185 – ca. 230) var en ridelærer som tjenestegjorde for Ásketill av Flynn, og fikk senere sønnen sin Symeon Gregorius til å tjene som kronprinsens prylegutt – ettersom den vordende monarken ikke kunne skades på noe fysisk vis. I sitt senere liv, adlet Ásketill Julius til å bli den første ridderen av Streisand, og ble dermed huset Gregorius' grunnlegger. Julius er en direkte forgjenger av de mer kjente Gregorius-ene: Gaius, Cassius, Magnus og Dinah Gregorius.

Som et medlem av hoffet, men med utspring i de lavere sosiale lag, visste Julius ikke hvordan han skulle te seg – langt mindre *orientere* seg – i den intrigefulle verdenen som var hoffet. Han trivdes med et rolig liv, og takket derfor nei til stillingen som et medlem av Rådet da kongen etablerte det. Han oppdro sønnen Symeon og deres fire andre barn sammen med sin kone Elsa-Elena Fiennes.

Julius' mulighet til å gjøre sønnen en del av hofflivet, dukket opp da kong Ásketill kunngjorde fødselen av sønnen Herleifr. Julius ønsket å holde familien sin ute av det politiske livet, men konen fikk ham til å få sønnen deres til å prøve seg ut. Dette sørget senere for at familien ble – etter Julius' døde, vel og merke – i senere tid gitt stillingen som kongens droste: hans stedfortreder og høyre hånd. Denne posisjon ville gå i arv fra far til sønn i flere århundrer, i tillegg til tittelen greve av Olwyn-upon-Streisand.

Både posisjonen som drosten og greven, ble overgitt til huset Torn da de ved hjelp av ekteskap mellom Dinah Gregorius og James-Philip Torn kapret seg stillingen – da denne bare kunne arves av en mannlig person.
Konge av Tittensor

**Konge av Tittensor** var en tittel båret av den tidligere enevoldsherskeren av Tittensor, og kunne bare holdes av en mann. Rollen ble etablert av Colum Hosidyeus, som samlet landet gjennom sine mange barns ekteskap. Colum hadde allikevel hjelp av sin yngre bror Ivor, som sørget for at planene gikk som de skulle: han ble allikevel myrdet av Colum for å forhindre et mulig kupp.

Etter døden av kong Ivor IV, svevde Tittensor i en usikkerhet om hvem som skulle arve tronen. Ingen var favoritter av folket eller egnet til å samle folket: Arkimedes' brødre fra den nordliggende øyen Ohlryt gikk inn og satte inn en broder av seg selv. Kulten eliminerte potensielle trusler til tronen, og tvang folket under sin tommel. Nerseus D. Bráchos satt ikke lenge før han ble myrdet av Falske Colum, som bar kronen i tre år før han ble drept selv av Nerseus' sønn: Nerseus M., også kjent som Nedrige Nerseus.

Etter Nedrige Nerseus fulgte nok en falsk Colum som slaktet Nerseus' familie. Den eneste overlevende var døtrene Nerissa og Keeva, som ble smuglet fra palasset ved hjelp av noen venner av Nerseus' lojale tjenere. Da Colum lå på dødsleiet, feide Nerissa inn i hovedstaden og fikk ham henrettet til offentlig beskuelse. Det fulgte deretter en massakre over hele landet ansporet av Nerissa og hennes elsker, Kathleen, som satte en stopper for flere falske Colum-er. Dronningen selv ble kjent som Nerissa den blodige, og da søsteren fulgte henne nedfelte hun en lov om at kvinner ikke kunne arve tronen (mest sannsynlig under tvang av hennes mann).

Keevas barnebarn, Nerseus, ble Tittensors siste konge: han samlet Avalon under ett banner, og omgjorde setet til et hertugsete av Tittensor og Vaughan etter han giftet bort søsteren Oona Juliana til prinsen av Vaughan. Nerseus arrangerte for dødsfallet av prinsens foreldre, og framskyndte dermed alliansen. For å holde prinsen i sjakk, drev Oona Juliana – på ordre av faren sin – med psykologisk krigføring: hun forklarte og la ut om hvor lite klar prinsen var og hvor lite folket forgudet ham. Hun snudde dessuten om på hodet hans slik at hun fikk ham til å tro at foreldrenes død var hans egen feil.

Mens Nerseus var bortreist, styrte dronning Siân III kongeriket fram til hans hjemkomst. Nerseus' to søsken og Siâns søster dro sørover for å underkaste seg de andre kongedømmene. Etter den sørlige kampanjen reiste kongeriket Arthmael seg, etter at Nerseus' bror, Theodorcius, myrdet sine reisefeller. Han satte opp sin base i Osmosis, men satte Duchy som sin øyensten – da det var her hans harem var plassert. Nerseus og Siân tilkalte noen lojale venner av seg og ledet en ny kampanje mot det sørlige kongeriket, men i skyggene. Kjent som den kongelige innhøstningen, sørget de to monarkene for Arthmaels fall og innsettingen av Komitéen: et politisk organ som regjerte Arthmael på vegene av Nerseus.

Nerseus ble med dette den rettsmessige kongen av Avalon, og gjorde avkall på sin stilling som konge av Tittensor. Han grunnla med dette nasjonen Avalonen, og oppkalte landet etter sin avdøde tvillingsøster.
Bartholomaios Gumarich

**Bartholomaios Gumarich** (Imperiets 7. år – Imperiets 21. år) var en avalonsk baronett som døde som en fjortenåring. Han var lillebror til Barak og Lanzo Gumarich.

Bartholomaios var en lærerik gutt. Han elsket å lese og lære, og dessuten skape tegninger for oppfinnelser. Foreldrene hans mente at det bare var fint han gjorde noe, og mente at ettersom eldstebroren kom til å dø fort, og Lanzo ville arve baron-tittelen raskt, ville Bartholomaios gjøre bra å investere i et arbeid.

Bartholomaios døde allikevel før han fikk utrettet noe. Han led av hemofili, og etter å ha falt ned en trapp – fordypet i en bok – ble Bartholomaios skadet hardt. Før leger nådde hjemmet for å helbrede den lille gutten, hadde han utåndet.
Inqui

**Inqui** er en nasjon i Underverdenen og en del av Imperiet, og tidligere av Mortføderasjonen. Øyen har ofte vær under okkupasjon av utenlandske makter for sin strategiske posisjon. Nasjonen er under ledelse av keiserinne Suzanne IX av huset Poussanges, som også er herskerinne av Io – noe som gjør Io til en marionettstat av Inqui.

## ***Trivia***

1. Inquis forhold til Io er basert på Englands forhold til Irland og India opp gjennom historien.
Generalguvernør av Le Ryxân

**Generalguvernør av Le Ryxân** er en kongelig tittel båret av gemalen av Tussarix. Den ble etablert kort tid etter etableringen av guvernør-tittelen.

Da Hélouïse I tok makten i 4033, vedtok hun at guvernør-tittelen skulle være uavhengig fra keiser-familien, og være en folkevalgt person. Hun ønsket at det skulle være hvilken som helst underverdener, men rådgiverne hennes frarådet henne fra å gjøre det; det ble derfor bestemt at den valgte måtte være en tussarixer fra fødselen av, med tussarixiske foreldre.

Hennes ektemann, Vedastus IX, var lei av å bli skjøvet tilbake i hofflivet, og ønsket å bli mer involvert i politikken og det økonomiske livet. Generalguvernørens rolle ble derfor å samarbeide med guvernøren av Le Ryxân, hvor de skulle samarbeide om hovedstadens politikk, økonomi og militær.

I senere tid har generalguvernørens rolle blitt mer symbolsk, og gir gemalen en frihet som går ut på å fornye byen i sitt bilde – og er mer usynkronisert med guvernøren, som for det meste er overkjørt av generalguvernøren. Dagens generalguvernør var Anette V, før hun ble myrdet og erstattet av Féliçienne Parnella La-Verne de Foix.
Aude de Lulan

**Aude de Lulan** (fl. 831 A.Æ. – 860 A.Æ.) var en tusarsk grevinne av Lulan. Hun var gift to ganger gjennom livet sitt, først med vicomte Éric Dorian og deretter med Francoys Montsang – som tok hennes navn etter ekteskapet. Aude var søster av Tanguise de Lulan, som hun fikk grevinnetittelen fra.

Som ungpike ble hun giftet med vicomte Éric Dorian, som skal ha vært flere år eldre enn henne. De fikk ingen barn, og hun vendte barnløs tilbake til sin bror etter Érics død.

Uten mulighet for å forhandle et nytt bryllup med henne – da Tanguise prøvde å løsrive seg fra kong Renaud I av Tuss – ble hun satt i et kloster for Diana. Her snyltet hun på kvinnene i klosteret og anskaffet seg et eget værelse, hvor hun bodde som en adelskvinne med de midler og økonomi hun krevde.

Da Tanguise falt i navirantslaget ved Lulan, og hennes nevøer ble henrettet på ordre av enkedronning Claude som et resultat av slaget, ble Aude utpekt som den neste grevinnen. En kvinne kunne imidlertid ikke arve et adelssete, og Aude ville kun sikre seg posisjonen som grevinne gjennom ekteskapet med Francoys Montsang. Hun ble bragt bort fra klosteret, og satt under oppsyn av kongehsuet.

Om hun fikk barn med Francoys er ukjent, og hvem som arvet greve-tittelen etter henne er heller ikke kjent.

## ***Trivia***

1. *Aude* er den franske kvinneformen av det germanske *Aldo*, som har opprinnelse i navneelementene *ald* "gammel"og muligens *adal* "edel, nobel".
2. Det er mulig Aude var steril, og det var grunnen til hennes barnløshet.
3. Audes bror, Tanguise, har fått navnet sitt adaptert av St. Tanguy, som hadde en søster kalt Aude.
Julius av Flynn

**Julius av Flynn** (født **Ewald**) (380 – 432) var en avalonsk konge av Flynn før Nerseus I samlet Avalon under ett banner. Han var gift med Theodora I Ewald, som han fikk fire barn med, hvorav yngstesønnen, Farvaldr, vokste opp og ble etterfølgeren. Julius hadde tre potensielle yngre arvinger, men alle døde under graviditeten. Gjennom yngstesønnen sin, er Julius bestefar til Symeon, Felix og Elena Ewald.

Julius tjente til seg navnet **Julius den røde**. Dette hadde sin grobunn i kongens paranoia, som fikk ham til å mistenke alle sine tjenestemenn å konspirere mot ham. Hodene rullet under hans regjeringstid, og det var bare dronningens folkelige popularitet som reddet mannen fra undergangen.

Allikevel, da Julius ble avslørt i et komplott om å ta absolutt makt over kongeriket ved å avsette Rådet, nølte ikke Theodora med å igangsette henrettelsen ved halshugging.
Flynn

**Flynn** er et hertugdømme i det nordlige Avalon, og det nordligste hertugdømmet på fastlandet. Det blir ledet av huset Katona, og er dessuten hertugdømmet hvor Kent Sparrow ble født. Som alle andre hertugdømmer i Avalon, utenom Tittensor, mistet Flynn kongelig status da Nerseus I invaderte og endte Ewald-enes over 1100 år lange styre av Flynn.
Camille de Coltâgë

## Camille François

**Camille François** (født **Godin**) var et rekel av en tredjestandsborger som levde i Floem, Podarix. Camille var gift med Pierre de Coltâgë, som hun fikk tre barn med: tvillingene-jentene Éponine og Azelma og sønnen Enjorlas.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Camille var født og oppvokst i landsbyen Coltâgë, og da hun ble eldre, kalte han seg for Camille de Coltâgë. Hun var enebarn, og da foreldrene døde, fikk hun det lille etablissementet som de eide. Inntektene var ikke store, og hun begynte å ty til lommetyveri. Hun giftet seg med Pierre François, og sammen jobbet de som tyver i nærmiljøet. I etablissementet til Pierre stjal Camille fra kundene, uten at de la merke til det.

Til slutt fikk lovens lange arm snusen i dem, og sendte en liten tropp soldater etter dem. Pierre betalte en landeveisrøver for å smugle dem ut av landsbyen under soldatenes neser.

### **Overtagelse og drift av *Hist***

Etter noen måneder dukket Camille opp i en bule i Graçaton, Floem. Bulen het *Hist*, og den gamle eieren lot Camille og mannen leie et rom i den øvrige etasjen; rommet de leide var utrustet med barnerom, ettersom hun var gravid. Hun og Pierre var spente på å se hva som kom til å skje. Eieren, som sikkert ikke hadde lenge igjen, lot dem arve husstanden; han hadde ingen familie selv, og myndighetene ville bare overta plassen med mindre han lot det gå i arv til noen. Da eieren døde, hadde han skrevet i testamentet sitt at Camille, Pierre og deres ufødte barn ville arve *Hist.*

Camille og Pierres levemåte på *Hist*var likedan den som ble bedrevet på *Blue Sea:*ran av rikinger, og fjernet fiender ved hjelp av å sende drukkenbolter inn i ringen. Ofrene ble plukket ut av Camille, og de ble sendt til hennes dødsengel: Pierre. Deres døtre, tvillingene Azelma og Éponine, sjarmerte kundene ved å jobbe som prostituerte; i denne stillingen kunne de finne ut informasjon om deres kunder, eller om personer de jobbet for. Sønnen Enjorlas var leder i en lokal gjeng, og han var med og vernet *Hist.* Deres senere svigerdatter, Cosette, sørget i starten for at prostitusjonsnettverket vokste, men overtok snart gjengen da Enjorlas ble mer involvert i driften av vertshuset.

Camille ble arrestert av den lokale kapteinen, grunnet trusler hun hadde sendt til kurfyrsten av Floem. Hun døde på glattcellen, grunnet underernæring og dårlig hygiene.

## ***Trivia***

1. *Camille*er den franske formen av *Camilla*, som har sitt utspring fra *Camillus*, som trolig er av etruskisk opprinnelse og ukjent betydning. Det er sannsynligvis relatert til latinsk camillus "en ungdom ansatt i religiøse tjenester".
2. *François* er den franske formen for *Francis*, som betyr "franskmann".
Marguerite Bel

**Marguerite Bel, fyrstinne de Véerâs** var mor til Belle og Zidane Bel. Hun var konen til Maurice Bel, frem til denne avgikk ved døden av høy feber. Marguerite måtte stå alene og oppdra ungene; men Maurice kom fra en høystilt adelsslekt, og kunne derfor stille en stor sum penger til disposisjon for sin familie. Marguerite døde etter å ha blitt forgiftet av sin egen datter Zidane. Adelen i Tussarix hadde hatet Marguerite i evigheter, og var glad da hun gikk bort. Motivet var at hun satt på familiens penger, og at disse alltid lå utenfor rekkevidde av døtrene.

Marguerite er gravlagt på familiens gravlund i hertugdømmet Tuss.
Monark av Cadwallader

**Monark av Cadwallader** er en fellesbetegnelse på den forhenværende enevoldsherskeren av Cadwallader – om det er en mann eller kvinne. Setet ble etablert av Rixard Erobreren, som drev en lang kampanje for å samle de caddiske klanene under ett banner.

Med invasjonen av Nerseus I, underkastet han seg landet og gjorde det til et hertugdømme, og satte sin datter Floydinia til å styre det.
Kanselliet

**Kanselliet** er en sammenslutning av menn og kvinner som er "folkevalgte" ledere av Podarix, som står sammen med Rikskansleren. Medlemmene kalles kanslere, og tjener under Rikskansleren. Kanselliet fungerer som et politisk ledd over den jordeiende adelen og deres allierte. Istedenfor et enevelde, holder Kanselliet valg hvert fjerde år for hvem som skal sitte der, under Rikskansleren. De som kan stemme er i teorien hele nasjonens folk, men i praksis er det bare herskerne av de forskjellige kurfyrstedømmene i Podarix og de som bor i storbyene som kan avgi stemmer.

For å bli medlem av Kanselliet, må en stille til valg i kurfyrstedømmenes hovedstader, og drive deres valgkamp her. Dette pågår hele høsten, og stemmene blir talt opp i desember. Svaret blir offentliggjort andre uke i januar. Når kansleren er valgt, blir det holdt en seremoni i Podarix' hovedstad, Asqui-Seine, hvor kanslerne forplikter seg å jobbe for folket og de svake – under oppsyn av Rikskansleren og dennes familie. Men det er lettere sagt enn gjort.

Kanselliet skal i teorien jobbe for å forbedre levestandarden for innbyggerne av Podarix, men i praksis er det nærmere umulig – de fleste medlemmene er uansett konservative aristokrater. Under valget veier en kurfyrstes ord tyngre enn folkets. Har folket overtall i et valg, ser man på hva herskeren av kurfyrstedømmet ønsker. Derfor ender resultatet alltid i elitens favør. Dette er grunnen til de gammeldagse herskerne i Kanselliet.

Det er totalt elleve kurfyrstedømmer i Podarix, og dermed elleve representanter i Kanselliet. Medregnet Rikskansleren, er Kanselliet representert med tolv kanslere.