Sølvfjell-Familien

Sølvfjell-Sagaen

Alven Astorma Sølvskjær ble oppdratt av faren etter at moren døde. Storm fikk navnet sitt da hun som småbarn demonstrerte immunitet mot naturlig forekommende lyn. Storm var et vilt barn, og faren kjempet for å holde henne på den gode sti mens han samtidig reiste mellom dimensjoner og kjempet urett, som den gode trollmannen han var.

I tenårene sine danset hun på basarer og jobbet i festlokaler så snart hun hadde mot til å snike seg ut. Hun mesket seg i menneskene i Solvermon sin oppmerksomhet og ble stadig skrytt for sin utrolige skjønnhet. Siden ble applausen fra publikumet i de lokale barene ikke nok for henne, og hun strevde seg ut for å overgå seg selv i bragder og berømmelse.

Hun ble sendt bort til Hamun Kost for å bli opplært i magiens kunnskap. Hun viste en kjapp affinitet til kunsten og etter bare tre år var hun klar til å reise ut for å bevise seg selv, ikke i farens øyne, men offentligheten. Hun hadde en nærhet til både alkemi, spådom og fortryllelsessjarmer. I mange år reiste hun rundt i Fẚriel og Sverdkysten og utførte bragder som rangerte fra ekspedisjoner for å finne magiske gjenstander, til å redde hele byer fra trusler. Etter bare ti år etter hun hadde uteksaminert hos Hamun Kost, var navnet hennes kjent i Fẚriel. Hun fortsatte stadig med ekspedisjoner lenge etter, i flere tiår, inntil hun møtte Sezos Sølvfjell, som overbeviste henne om å gifte seg med ham. De flyttet tilbake til Solvermon, og hun tok navnet Sølvfjell til etternavn. Hun ble tilbudt en plass ved magiens bord, magokratiet som styrer Sølvfjell, som hun har sittet i siden. Hun har skrevet flere bøke om sine reiser, og en biografi er blitt skrevet, kalt 'I Stormens Øye', som ble en bestselger. Hun tar seg fortsatt tid til å reise på ekspedisjoner når enn eksotiske gjenstander blir nevnt i fjerne land.

Hennes far, Elué Sølvskjær, døde i en lommedimensjon, kjempende mot en gulldrage som ønsket å bryte gjennom for å ruinere Solvermon.

Sezos Sølvfjell var en trollmann og menneske som var bosatt i Sølvfjellene med familien sin, og okkuperte dagene sine som bytrollmannen, som arbeidet for byboerene og løste deres lokale problemer. Han flyttet fra hjembyen og foreldrene året etter han møtte Storm, for å oppdra barna til ham og konen på fulltid.

I 1435, fikk de sitt første barn, Osran Sølvfjell. Han var en gutt med mye engasjement og glede i andre skapningers oppmerksomhet, og tok godt etter sin mor. Han fikk en god og trygg oppvekst, med høyprofilerte venner og bekjente. Fra ung alder gikk han ved Miresk's, som var en godt etablert privat magiskole, sentralt i Solvermon. I en alder av femten, ble han sendt til utveksling hos en fjern trollmann, Jarmin Folker som spesialiserte seg innen Evakosjon-magi, som innebar destruerende og offensive formler, i håp om å bli general i Solvermon trollmann-armeen, og bringe ære til familienavnet sitt og beskytte byen sin. Etter å ha dratt fra Jarmin året han fylte tjue, dro han ut for å arbeide som eventyrer og forhåpentligvis følge i sin mors fotspor, som han gjør til den dag i dag.

I 1451 fikk de sitt andre barn, Sylva Sølvfjell. I ung alder ble barnet presset til å en stor magisk fremtid. De ble sendt til privatskolen Miresk's tre år tidligere enn broren. Sylva ble oppdratt i morens visjon om Alkemi og fortryllelsessjarmer, men fikk farens større inklinasjon mot å samle kunnskap for kunnskap sin skyld, og ikke offentlig ære og annerkjennelse. På besøk hos Farmoren og Farfaren deres i Sølvfjellene, ble Sylva kjent med Nindress Naoli, en menneskejente på samme alder. Deres forhold var anstrengt i begynnelsen, der hun ikke spesielt likte hennes boblete personlighetstrekk. Etter at Nindress etterhvert flyttet til Solvermon og begynte på Miresks', innså Sylva at hun i all egentlighet likte henne bedre og bedre.

Når hun entret tenårene kan hun huske å bli gjenfortalt de store bragdene moren hadde gjennomført, og presset på den unge halv-alven. Det var vanskelig å forholde seg til de store forventingene stilt til Sylva, og kjente seg stadig vekk ønskende vekk fra hjemmet. Det hjalp heller ikke at kjæresten, barndomsvennen Nirndress måtte flytte hjem igjen til Sølvfjellene, og strandet henne alene og tilsynelatede venneløs, med unntak av noen få elitist-venner ved skolen hennes. Faren betrygget henne stadig vekk om at hun ikke var nødt til å forholde seg til morens ønsker, men Sylva var ikke enig. Hun ble sendt vekk i en alder av seksten år til Kappiyan Flurmastyr  i Waterdeep for å studere alkemi og videreutvikle sine magiske evner. Her ble Sylva mer interresert i historiene som kunne bli gjenfortalt og kunnskapen som lå gjemt, enn selve alkemien hun hadde dratt for å lære. Hun brukte den nyfunnede kunnskapen sin i alkemi til å skape en forbudt eliksir som brakte avdøde mennesker tilbake til live. Etter å ha sneket seg inn på en gravplass for å ha prøvd å gjenlive den kjente trollmannen Raistlin, ble hun angrepet av den zombiefisert trollmannen, løp han for å komme seg unna. De følgende dagene spredte dette viruset seg til en isolert del av Waterdeep, men var ikke effektiv nok til å utbryte til hele byen. Kappiyan fikk vite om hva Sylva hadde gjort og sendte henne hjem igjen. Foreldrene var forståelig nok rasende, og nektet å sende henne ut igjen.

Et år senere, lei av å bli undervurdert og undertrykt, bestemte hun seg for å reise ut og finne trollmannen som opplærte moren, Hamun Kost, for å bevise seg i øynene til foreldrene, spesifikt moren.