Starověký Řím

**Starověký Řím** byl významný starověký stát, v mnohém považovaný za kolébku evropské civilisace. Osídlení na území Říma je doloženo od 10. století před naším letopočtem, legendární založení Říma se datuje r. 753 před naším letopočtem.

Název dnešního státu, Itálie, je odvozen od italických kmenů, které žily na Apeninském poloostrově.

## Obyvatelstvo Apeninského poloostrova

*Podrobnější údaje naleznete ve článku Obyvatelstvo starověké Itálie.*

Na Apeninském poloostrově před vznikem Římské říše žili Kartaginci, Řekové, Etruskové, Illyrové, Galové, Veneti a Italikové.

## Doba královská

*Podrobnější údaje naleznete ve článku Římské království.*
Řím byl podle pověsti založen roku 753 před naším letopočtem v ústí řeky Tibery. Řím se rozkládá na sedmi pahorcích (Mons Capitolinus, Mons Palatinus, Mons Caelius, ...).

Symbolem královské moci byl svazek prutů, do něhož byly vloženy sekery. Liktoři byli osobní stráží králů, jejíž příslušníci kráčeli před ním a vybízeli kolemjdoucí k povinné úctě. Přes levé rameno nosili svazek prutů (fasces) na znamení moci toho, jemuž sloužili.

Římská společnost se dělila na svobodné muže s občanskými právy (patricijové a plebejové), ženy a děti bez občanských práv, klienty, cizince usedlé v Římě a otroky.

## Římská republika

*Podrobnější údaje naleznete ve článku Římská republika.*

Po svržení etruských králů byla vytvořena v Římě republika. Mezi svobodnými občany byly velké majetkové rozdíly. Plebejové se rozhodli pro boj za rovnoprávnost s patriciji. Došlo tak k vytvoření funkce tribuna lidu. Aby nedocházelo k nespravedlivému soudu, byly sepsány zákony na dvanáct desek, které byly zveřejněny na Fóru.

Hlavním zdrojem obživy bylo v Římě zemědělství. Byla zde drobná hospodářství rolníků, střední hospodářství a velkostatky.

Římská společnost se v tomto období dělila na svobodné plnoprávné občany, svobodné bez občanských práv a na otroky, kteří byli majetkem svobodných Římanů.

Na správě státu se podílela shromáždění lidu, senát a úředníci.

### Vytvoření římského impéria

Podmínkou dalších úspěchů ve válkách bylo zdokonalení techniky a reforma armády. Reforma Gaia Maria změnila to, že do armády mohli být přijímáni bezzemci. Byla jim poskytnuta výzbroj a vyplácen žold. Služba v armádě byla šestnáctiletá. Zároveň v Římě vzrostla moc vojenských velitelů. Vojsko tvořily legie o 4500 mužích a mezi zbraně patřily balisty, katapulty a beranidla. Tyto zbraně se mnohdy používaly až do středověku. Mezi seskupení legií patřila želva. Římané rychle obsadili Makedonii a Řecko, asi sto let po nich Galii a Egypt.

### Konec republiky

Na konci republiky dochází k obrovskému rozmachu města i říše, ale také se prohlubovaly sociální rozdíly.

K moci se v Římě dostali bratři Gracchové, kteří se snažili Řím reformovat ve prospěch chudiny, především pak zemědělců. Tiberia zabili senátoři na Kapitolu, Gaius se nechal, poté co zjistil, že je v bezvýchodné situaci, zabít svým otrokem.

V Římě byly stále častější povstání otroků. Mezi největší patří Spartakovo povstání. Proběhlo mezi lety 73. až 71 před naším letopočtem. Vedl ho gladiátor Spartakus a zúčastnilo se ho až 120 tisíc mužů. Povstání však bylo poraženo Crassem.

Rozhodující moc v Římě ke konci republiky získali vojenští velitelé. Stály tam proti sobě dvě strany - populárové Gaia Maria a optimáti Lucia Cornelia Sully. Populárové chtěli omezit moc bohatých a spíše podporovali střední vrstvy. Naopak optimáti podporovali bohaté a měli snahu zachovat jim všechny výsady. V občanské válce nakonec vítězí Sullovi optimáti a Sulla se stává diktátorem.

Po skončení Sullovy diktatury se vytvořil triumvirát. Byli v něm Gaius Julius Caesar, Crassus a Gnaelus Pompeius. Caesar se stal konzulem. Mimo to byl také vojevůdcem a spisovatelem. Jeho díla Zápisky o válce Galské a Zápisky o válce občanské jsou známa dodnes. V občanské válce se dostal do čela Říma. Byl zavražděn v roce 31 před naším letopočtem.

Po vraždě Julia Caesara se vytvořil Druhý triumvirát. Byli v něm Marcus Antonius, Gaius Octavianus a Marcus Lepidus. Největší moc v něm získal Octavianus. Tím, že od senátu přijal titul Augustus fakticky zaniká republika a vzniká císařství.

## Římské náboženství

*Podrobnější údaje naleznete ve článku Římské náboženství.*

Římské náboženství bylo polyteistické. Po schválení senátem mohli být přijati noví bozi. Kněží byli přijímáni z řad občanů. Mezi původní bohy Římanů řadíme Jupitera, Marse, Vestu a Quirina, mezi bohy přijaté od jiných kmenů z Itálie Flóru, Ceres, Venuší, Dianu a Minervu a mezi bohy přijaté od Řeků Apollona, Merkura, Bakchuse a Neptuna.

## Římané ve válkách

### Ovládnutí Apeninského poloostrova

V období republiky byla armáda občanská. Základ vojska tvořili legionáři. Když obsazovali Apeninský poloostrov, tedy dnešní Itálii, bojovali s Kelty, Etrusky a Řeky. Když se Římané chystali obsadit město Tarent, tak se jeho obyvatelé spojili s okolními kmeny a králem Pyrrhem. Řekové vyhráli, nicméně za ztrát rovnajích se prohře. Odtud vzniklo přirovnání Pyrrhovo vítězství. Při obsazování se Římané řídili zásadou Divide et impera, tedy rozděl a panuj.

### Punské války

*Podrobnější údaje naleznete ve článku Punské války.*

Punové bylo římské označení Kartaginců a znamená "jablkožrouti". Kartágo bylo největším soupeřem Říma a původně bylo fénickou kolonií. Byli výbornými mořeplavci.

Při První punské válce Římané zvítězili a podmanili si Sicílii.

Při Druhé punské válce, která se konala v letech 218 až 201 před naším letopočtem, se do čela kartaginské armády postavil Hannibal. S armádou 33 000 mužů a slony překonal Pyreneje i Alpy a zaútočil na severní Itálii. Tu část armády, která při přechodu hor zahynula, nahradili Keltové. Nejvýznamnějšími bitvami byly Bitva u Kanny, kde padlo 15 tisíc Římanů a Bitva u Zamy, kde vyhráli Římané a zvítězili v celé válce.

Ve Třetí punské válce už jen Římané obsadili Kartágo, které srovnali se zemí.

## Římské císařství

Po vraždě Julia Caesara se vytvořil Druhý triumvirát. Byli v něm Marcus Antonius, Gaius Octavianus a Marcus Lepidus. Největší moc v něm získal Octavianus. Tím, že od senátu přijal titul Augustus fakticky zaniká republika a vzniká císařství. Sám Octavianus se za císaře nepovažoval a označoval se titulem princeps. Za jeho vlády nastává rozkvět Říma. Nebyl však schopný vojevůdce. Za jeho vlády proběhla Bitva v Teutonském lese, kterou vyhráli Germáni. Provozoval politiku nazvanou Pax Romana - římský mír. Znamenala především silnou armádu na hranicích.

Po Octavianovi byli u moci další císařové. Nejvýznamnějšími byli Caligula, Nero, za jehož vlády došlo k požáru Říma a Marcus Aurelius, který byl na Slovensku.

Dominát byl druh vlády, ve kterém byl císař pán a bůh. Měl neomezenou moc a senát byl pouze symbolický, jeho moc závisela na panujícím císaři. V prvních stoletích našeho letopočtu docházelo k postupnému úpadku Říma. Největší nebezpečí Římu pocházelo od barbarským kmenů. Mezi nejvýznamnější císaře tohoto období patří Dioklecián, Konstantin a Theodosius I. Dioklecián byl původně otrokem, ale později se stal císařem. Rozdělil území na dvanáct diecézí, které se dále dělily na sto jedna provincií. Konstantin vydal roku 313 Edikt milánský. V něm zrovnoprávnil křesťanství s ostatními náboženstvími. Roku 330 založil nové hlavní město říše, Konstantinopolis. Theodosius I. ustanovil, že se křesťanství stalo jediným povoleným náboženstvím v říši. Olympijské hry zakázal.

## Zánik Římské říše

Roku 395 byla říše rozdělena na Východořímskou a Západořímskou. Východořímská říše, později Byzantská, čelila menšímu počtu barbarských útoků a také ji méně zasáhla hospodářská krize. Přežila až do roku 1453, kdy byla Konstantinopol, její hlavní město, obsazena Osmanskou říší.
Západořímskou říší naopak otřásaly lidová povstání, vpády barbarů a nakonec roku 476 svržením posledního římského císaře Romula Augusta zanikla. Byla ovládnuta Germány. Novým vládcem na území dnešní Itálie se stal náčelník Odoaker. Tak (ne)slavně skončil starověk a začal středověk.

## Pojmy z období Římské říše

* liktoři - osobní stráž králů, nosili přes levé rameno svazek prutů (fasces) na znamení královské moci
* fasces - svazek prutů, do něhož byly vloženy sekery, později jeden ze symbolů italského fašismu
* patriciové - urození Římané, zpočátku měli jako jediní občanská práva a zastávali úřady, byli členy senátu
* plebejové - neurození Římané, zpočátku bez práv, většinou chudina
* populus - národ, lid
* populus Romanus - Římský lid
* SPQR - Senatus Populusque Romanus, Senát a lid římský
* proletarii - nejchudší obyvatelé Říma, označení podle toho, že jejich jediným bohatstvím byly děti (lat. proles)
* senatus - z lat. senex - stařec, původně poradní sbor krále, později senát - hlavní zákonodárný i výkonný sbor v Římě
* res publica - věc veřejná
* comitium - sněm
* magistratus - úředník
* tribun lidu - (latinsky tribunus plebis) byl ve starověkém Římě vysoký volený úředník, který měl ve městě zastávat zájmy plebejů před útiskem patricijů
* prétor - (z latinského prae-itor, „jdoucí vpřed“) je původní označení dvou nejvyšších římských úředníků, původně pouze pomocníků konzulů, od roku 367 př. n. l. se jejich pravomoc vztahovala na soudní spory a vůbec otázky pořádku a práva v hlavním městě
* kvestor - římský úředník ustavovaný v nejstarších dobách konzulem k vyšetřování a stíhání hrdelních zločinů
* cenzor - měli právo a povinnost zjistit počet občanů a dle majetku vyměřit jim práva a povinnosti
* konzul - nejvyšší civilní a vojenský úředník
* triumvirát - vláda tří mužů
* princeps - přední, vedoucí muž
* princeps senatus - senátor na seznamu zapsaný na prvním místě
* Pax Romana - římský mír, politika založená na silné obraně
* dominát - pozdní fáze vývoje římského impéria, která již nesla despotické rysy
* principát - označení pro ranou formu císařské vlády
* Limes Romanus - opevněná hranice Římské říše
* stoka - římská kanalizace
* právo veta - latinsky zakazuji, označuje stav, kdy jedna strana má právo jednostranně zastavit např. zákonodárný proces
* villa - střední hospodářství
* latifundium - velkostatek
* divide et impera - rozděl a panuj, znamená, že znesvářené a rozdělené skupině se vládne snáze, než skupině semknuté a vnitřně jednotné
* balista - zbraň, která vrhala kameny, šípy
* katakomby - římské pohřebiště, kde se mrtví ukládali do výklenků, později sloužily jako úkryty pro první křesťany

## Citáty

### Caesar

* Et tu, Brute, mi fili? – I ty, Brute, můj synu?

(Caesar před svou smrtí v senátu)

* Alea iacta est. – Kostky jsou vrženy.

(Caesar před překročením řeky Rubikon, čímž začala válka, která znamenala konec republiky)

* Veni, vidi, vici. – Přišel jsem, viděl jsem, zvítězil jsem.

(Caesar po rychle vyhrané bitvě proti pontskému králi Farnakovi v roce 47 př. n. l.)

* Fere libenter homines id quod volunt credunt. – Lidé rádi věří tomu, co si přejí.

### Ostatní

* Hannibal ad portas (lat.), Hannibal u bran, poplašné heslo Římanů r. 211 před Kr., když Hannibal táhl na Řím. Obyčejně cituje se méně správně: Hannibal ante portas (Hannibal před branami). Znění H. a. p. zachovalo se u Livia XXIII, 16, Cicerona Philippika I, § II a de finibus IV, § 22. Odtud výrazu H. a. p. užívá se často o nebezpečenství bezprostředně hrozícím.