La venjança d'Akilu

Assistents: Mestrat per Roger. Participen Alet del Fan, Dargo von Helaw, Dante, Grunt "el Amable", i Zeb.

La venjança d'Akilu foren uns esdeveniments succeits després de la Tràgedia de les deu Baules. Degut a aquests successos, la Companyia 44 pogué confirmar que hi havia un instructor lleial a la capitana Elhara i, per tant, traidor a la companyia.

## Desafins a la màgia

Després de la Tragèdia de les Deu Baules, la Companyia 44 gaudí d'una pau intranquila, plagada d'informes, interrogatoris i latrines. Una d'aquestes fastidioses tasques fou dempeus, en formació, en una cavalcada en honor a l'emperador després dels afers del subsòl.

La monotonia fou trencada per a l'Alet, Grunt, Dante, Dargo i Zeb, que reberen una carta de Zetraxal; aquesta els dirigí al novè pis de la Torre de teletransportació del campament de la Companyia. La seva missió era assistir al mag Sàlvet Òlvar; una petició curiosa, ja que gairebé ningú del grup era usuari de màgia. Tanmateix, Alet intentà assistir a Sàlvet tan bé com pogué.

El mag conjurador assenyalà un sabotatge a les runes de teletransportació, però no n'havia esbrinat el motiu. Els cadàvers dels mags que alimentaven la torre seguien als seus sarcòfags, així que el sabotatge no involucrava desactivar la torre. Alet sospesà que si no volien impedir la sortida de teletransportació, potser volien permetre l'entrada des de fora.

Fou llavors que una paret màgica bloquejà la porta i, a l'altra banda de la sala, s'obrí un portal inesperat.

## Marejol a la torre

Un escamot de sis orcs s'abocà immediatament pel portal i començaren a atacar als membres de la 44, amb tal violència que Dargo caié inconscient. Tanmateix l'equip conseguí derrotar al destacament orc. Sàlvet fou incapaç de tancar el portal; per tant, Zeb, Grunt, i Dante es prengueren la llibertat d'obrir un sarcòfag amb l'intenció d'expulsar un dels cossos-pila per desactivar la torre.

Abans de l'escomesa, una onada salada sortí del portal amb tal volum que ràpidament inundà tota la sala. Zeb, Grunt i Dante aconseguiren extreure el cadàver del mag i tancar el portal, mentre Alet intentava mantenir a Dargo en una de les poques bombolles d'aire que quedaven a la torre inundada.

Sàlvet encantà la paret per convertir-la en fang i desestructurar-la, amb tanta mala sort que el corrent el catapultà a ell, a en Dante, i a l'Alet al capdavall de la torre. A última instància, Zeb va aconseguir acceptar el cos insconscient d'en Dargo de les mans d'Alet i salvar-lo.

## Fum a l'aigua i foc al cel

Batuts i esgotats, Dante i Alet pogueren observar un equip de mercenaris entrar a la torre; duien una gran espasa com la que havia venut un mercant de la torre recentment. A un pas de la mort, carregaren el cos inconscient de Sàlvet Olvar i seguiren als mercenaris amb molta cura. Van decidir entrar a un pis mercant de la torre per a provisionar-se. Allà trobaren, horroritzats, el cadàver torturat del mercant que havia venut aquella espasa. Dos pirates, tatuats amb d'una criatura marina i un trident, eren morts a una banda, i un missatge, escrit en sang, brollava de la ma del mercant.

La venjança d'Akilu.

Mentrestant, en Zeb reanimava a en Dargo. Havien observat que els seus companys pujaven la torre amb cautela, així que ambdòs s'amagaren a l'espera de veure alguna cara nova a la sala. Mentrestant, en Grunt observava com emanava una columna de foc de la taberna de Sartos Ochoa.

## La venjança d'Akilu

Finalment, els mercenaris assoliren el cim de la torre, on Zeb els esperava per a plantar-los cara. Aquests es presentaren com mercenaris de la tripulació d'Elhara. Amb un gest, un d'ells va reactivar el portal; amb un altre gest, un altre es transformà en un lloro gegant. D'un revol, i abans que Grunt o Dargo pogueren emboscar-los, l'au apresà a en Zeb i se l'endugué portal endins.

Segons després Alet i Dante arribaren al 9è pis i es reuniren amb en Grunt i en Dargo. Després d'explicar-los-hi la situació, tots acordaren d'entrar a rescatar a en Zeb.

Tots menys en Grunt.

En Grunt, corprès pels companys perduts al subsòl, es negà a permetre perdre'n a cap més. Els quatre van intentar raonar i convèncer als altres durant minuts fins que, veient que no podria guanyar en número, en Grunt es plantà davant del portal, disposat a interceptar als seus companys.

Alet intentà embestir-lo i fou noquejat, però això permetè que Dargos i Dante s'escapolissin i anessin directes al portal.

Mentrestant, en Zeb, a les urpes d'aquella au gegant, es trobà en una platja paradisíaca. Sol, aigua salada, palmeres... Un somni a la terra, si no fos per la partida de pirates que l'impedia tornar al portal. En Zeb aconseguí desempallegar-se del lloro i dels pirates en tres ocasions, per només tornar a ser apresat a la propera.

Després d'uns tensos minuts de baralla, el semiorc observà, a l'horitzó, una figura que semblava d'un gegant. Empunyava la gran espasa que portaven els mercenaris; saltà un mur de 7 metres sense fer-se mal; i començà a còrrer vers a en Zeb a una velocitat sobrehumana.

*¡AKILU! ¡MATA!*

Aquell fou incentiu suficient perquè en Zeb s'afanyés, s'alliberés dels seus captors i es donés de morros contra els seus companys que tot just anaven a buscar-lo. L'últim que vegè en Zeb abans de creuar el portal fou una silueta gegant i allargada cobrint tot el fons del llac.

## Segonda ronda i reforços

Amb en Zeb retornant sobtadament a la torre, l'equip tornaren a desactivar la torre i reanimaren a l'Alet. Destrossats i a un pas de la mort, en Zeb, Grunt, Dargo, Dante i Alet encara trobaren forces per a arrossegar-se fins a Sarthos Ochoa i assistir contra l'assalt que els orcs també escometien allà.

Amb treball en equip, els companys pogueren evitar la mort de tots els membres de la Cadena presents a la taberna, incloent a Treia i a Andàriel.