Lethe

**Lethe** (/ˈliːθi/ (græsk: Λήθη, *Lḗthē*; oldgræsk: [lɛ́:tʰɛː], moderne græsk: [ˈliθi]), eller **Glemslens flod**, er en flod, som går gennem dødsriget Hades ifølge græsk mytologi. Vandet i floden får enhver, der drikker af det, til at glemme alting, og den eneste måde, de kan genvinde erindringerne på, er ved at drikke vandet fra floden Eunoë. Lethe er den eneste flod i Hades hvis vand ikke viser syner eller spejlbilleder, når man kigger ned i det.

## Optræder i

### *Den Store Djævlekrig*

* *Den forkerte død*
* *Den faldne djævel*

## Mytologisk baggrund

Ifølge græsk mytologi var floden Lethe en af de fem floder, der gik gennem underverdenen Hades, men det var også navnet på den græske ånd for glemsomhed og glemsel, med hvilken floden ofte blev identificeret med. På klassisk græsk, betød ordet lethe (λήθη) bogstavelig talt "glemsel", "glemsomhed", eller "tilslørethed/skjul". Det er beslægtet med det græske ord for "sandhed", aletheia (ἀλήθεια), som gennem alpha privativum betyder "uglemsomhed" eller "utilslørethed/ikke skjult."

### Mytologi

Lethe, glemslens flod, var en af de fem floder i den græske underverden, hvoraf de andre fire er Styx (gruens flod), Acheron (sorgens flod), Kokytos (jammerens flod) og Flegeton (ildfloden). Ifølge Statius grænser den op til Elysium, det endelige hvilested for de dydige. Ovid skrev, at floden flød gennem hulen, som tilhører Hyfos, søvnens gud, hvor dens mulen ville fremkalde døsighed.

De døde var nødt tik at drikke af Lethes vand for at glemme deres jordiske liv. I *Æneiden* skriver Virgil (VI.703-751), at det kun er, når de døde har fået deres minder udhvisket af Lethe, at de kan blive reinkarneret.

### Gudinden

Lethe var også navnet på personifikationen af glemsomhed og glemsel, hvilken floden ofte blev associeret med. Hesiods *Theogonien* identificerer hende som datteren af Eris ("Stridighed"), og søsteren til Ponos ("Trængsel"), Limos ("Sult"), Algea ("Smerter"), Hysminai ("Slag/Kampe"), Makhai ("Krige"), Fonoi ("Mord"), "Androktasiai ("Manddrab"), Neikea ("Skænderier"), Pseudea ("Løgne"), Logoi ("Historier"), Amfillogiai ("Tvister"), Dysnomia ("Lovløshed"), Ate ("Ruin"), og Horkos ("Ed").

### Lethes rolle i religion og filosofi

Nogle af antikkens grækere troede, at sjæle blev tvunger til at drikke af floden, før de blev reinkarneret, så de ikke kunne huske deres tidligere liv. *Myten om Er*, som udgør 10. bind og sidste del af Platons *Staten*, fortæller om de døde, der ankommer til et ufrugtbart øde landskab kaldet "Lethe-sletten", hvorigennem floden Ameles ("Skødesløs") løber. "Alle måtte drikke en vis mængde," skrev Platon, "og de, der ikke blev reddet af visdom, drak mere end nødvendigt, og hver eneste som han drak, glemte alle ting." Få mysteriereligioner underviste om tilstedeværelsen af en anden flod, Mnemosyne. Dem, der drak af Mnemosyne, ville huske alting og opnå alviden. De indviede blev fortalt, at de ville få et valg af floder at drikke fra efter døden, og at de skulle drikke af Mnemosyne i stedet for Lethe.

Disse to floder er attesteret i flere versinskriptioner på guldplader dateret til 4. århundrede f.Kr. og fremad, fundet i Thurli i det sydlige Italien og andre steder i hele den græske verden. Floderne Lethe og Mnemosyne fandtes ved Trofonius' orakelhelligdommen i Boeotia, hvorfra tilbedere drak, før de lavede orakulære konsultationer med guden.

I nyere tid har Martin Heidegger brugt "lēthē" til at symbolisere "tilslørethed af Væren" eller "at glemme Væren" som han så som et større problem i moderne filosofi. Eksempler på dette findes i hans bøger om Nietzsche (Bind 1, s. 194) og på *Parmenides*.

## Referencer

1. ↑ Kenneth Bøgh Andersen. *Den forkerte død*. Høst & Søn. 2009.