Caderra

Caderra

Continent aflat la sud de Marea Siramiană, foarte puțin exploatat de către asworieni până la perioada Primei Unificări.

Oameni înalți, bine legați, cu piele întunecată, de la măsliniu deschis în zonele vestice și nord-vestice până la neagră ca tăciunele în teritoriile centrale și sudice, păr creț, ochi mari și trăsături puternice. În mare parte triburi nomade, păstori, vânători și pescari. Triburi războinice în zonele montane.

Sursă de fructe, pește, vânătoare de trofee, perle și diamante. Pentru pirații veniți din Zayid, este și sursă de sclavi.

În anul 1217 După Eliberare, prințul Roland Elweise-Rhiannon a părăsit Aakra în urma unei dispute cu regele Leander al II-lea Elweise (scandalul cu prințesa Dahlia) și a navigat cu douăzeci de nave de luptă până în zona de nord-vest a Caderrei, unde a învins hoardele de pirați de pe coastă și le-a ars navele cu ajutorul focului-lichid. Debarcând apoi și croindu-și drum spre interiorul continentului, a întâlnit în inima junglei un oraș maiestuos – Kheyshra – poleit în întregime cu aur. Regina Zindile și-a trimis războinicii cu fețe vopsite și purtând coliere din colți de leu roșu pe piept împotriva invadatorilor de peste mare. Erau fioroși la vedere, dar nu s-au putut măsura cu mercenarii ferecați în oțel ai lui Roland. În cele din urmă, prințul aakrian a pătruns în fortăreața de aur a Zindilei, hotărât să o ucidă, însă odată ajuns în fața ei, a scăpat sabia din mâini și a căzut în genunchi. Se spune că frumusețea reginei era atât de mare, încât Roland a uitat de îndată vechea lui pasiune pentru Dahlia. La rândul ei, Zindile a văzut sosirea omului cu părul și ochii de culoarea deșertului în asfințit ca pe un semn de la zei. Împreună, cei doi au pus bazele unei noi dinastii, Rolandi-Zul, și a unei civilizații ce multă vreme a rivalizat cu Aakra.

Au avut ca blazon leul roșu, animalul sacru al keyshrenilor.

Dinastia a căzut în anul 3 după încheierea Războiului Amurgului Roșu, când Păstrătorii Cărților Sacre au căutat și măcelărit orice rude în viață ale prințesei Alma, pentru ca Profeția Manticorei de Aramă să nu se împlinească prin ele.

De-a lungul timpului, Caderra s-a aflat mereu sub stăpânirea Zayid-ului, care a exploatat-o pentru aur, diamante și sclavi. Regiunile vestice și-au câștigat independența în anul 124 Înainte de Războiul de Cincizeci de Ani și au reușit să se redreseze economic datorită valorificării propriilor resurse și a comerțului cu statele Asworiene.

În vremea Războiului, Caderra de Vest a luptat de partea Mirisului și a Organizației Națiunilor de Frontieră. Peste 85% din fauna bogată și flora luxuriantă a continentului s-au pierdut în bombardamente, iar populația a fost decimată.

Roderic nu a uitat niciodată că bogatele resurse ale Caderrei au fost puse la dispoziția ONF și nu a încetat să-i pedepsească pe caderrani, exploatându-i fără cruțare și menținându-i la limita sărăciei. În anii de după război, refugiații din Caderra au fost prinși și duși la crematoriile din lagărele de exterminare.

Muzicianul Matthew Jaylen a militat pentru drepturile lor și a reușit să reducă la jumătate foametea și sărăcia din țările caderrane prin donații consistente și prin mobilizarea altor artiști, politicieni și oameni de afaceri, însă a murit înainte să își termine treaba. Fanii lui suspectează că a fost ucis din ordinul lui Roderic.