Jætten Tjasse bortfører Ydun

Ydun (eller Idun) er ungdommens gudinde og Brages kone. Hun vogter de fortryllede æbler, der holder aserne unge til evig tid (eller i hvert fald indtil Ragnarok). Engang er Odin, Høner og Loke på tur i Jotunheim (Udgård, hvor jætterne bor). Om aftenen går de i gang med at stege en okse over ilden (mindre kan vel ikke gøre det, når man er hele tre mand). De er sultne, og det tager som bekendt nogen tid at stege en hel okse, så de ønsker, at der var en hurtigere måde st stege en okse på. De tænker ikke på, at de befinder sig i fjendeområde i Jotunheim, og pludselig dukker jætten Tjasse op forklædt som en ørn og tilbyder at baske med vingerne for at få ilden til at blusse op, mod at han får noget af kødet. Aserne indvilligede, og kødet bliver hurtigt mørt. Tjasse hopper ned og sluger det meste af oksen. Loke synes, at der er i overkanten for den beskedne tjeneste, og slår Tjasse med en gren. Du har nok gættet, at det ikke er en helt almindelig gren, og Loke kan ikke slippe den igen, samtidig med, at grenen hænger fast i Tjasse. Tjasse flyver højere og højere med Loke, hvis arme er ved at blive rykket af led. Tjasse flyver rundt med Loke, indtil han lover at lokke Ydun til at gå uden for Asgårds mur med sine æbler.

Loke bilder Ydun ind, at han udenfor Asgårds mur har set nogle æbler, som til forveksling ligner hendes, og hun indvilliger i at bringe sine æbler med for at sammenligne. Således får Tjasse bortført Ydun. Der går nogen tid, inden aserne opdager, at Ydun er borte, for hun plejer at holde sig for sig selv. Aserne begynder dog snart at mærke alderdommens åg og konstaterer således, at Ydun er væk. De finder hurtigt ud af, at hun sidst er set sammen med Loke, og han får besked på at skaffe hende tilbage. Modstræbende går Loke med til det, hvis han blot må låne Frejas falkeham.

Rask flyver han afsted mod Tjasses gård, hvor han øjeblikkeligt får øje på Ydun, som han har forvandlet til en nød, så han kan have hende i sin ene klo. Tjasse opdager straks forfølgelsen, hvilket Odin ser fra sit højsæde Lidskjalv. Han beordrer aserne til at samle en masse letantændelige spåner lige indenfor Asgårds mur. Da Loke nærmer sig muren, dykker han ned mod jorden - det samme gør Tjasse. Aserne antænder spånerne, hvorefter Loke brat retter op, mens Tjasse, som jo er meget tungere i sin ørneham, styrter ind i flammehavet, hvor aserne hurtigt dræber ham. Ydun bliver hurtigt ført tilbage til sin sædvanlige yndefulde skikkelse og deler ud af sine æbler til guderne, som hurtigt genvinder deres ungdommelighed. Forbløffende hvad et æble om dagen gør for ens udseende.

### Fortsættelse

Historien fortsætter med, at Tjasses datter Skadi iført hjelm og brynje tager til Asgård for at hævne sin Fader. Aserne ønsker fred og tilbyder hende mandebod. Hun må udvælge sig en af dem til mand, men hun skal træffe sit valg uden at se mere end mandens Ben. Da Skadi får øje på et par ualmindeligt smukke ben, tror hun, at det er den lydefri Balder, og vælger ham. Det viser sig imidlertid, at benene tilhører havguden Njord, som er fader til Frej og Freja. En anden betingelse er, at Aserne skal få hende til at le. Loke binder en snor om skægget på en gedebuk, og fastgør den anden ende af snoren til sine egne kønsdele. (De var ikke sarte, de gamle nordboere). De to parter giver skiftevis efter, og begge bræger højt, og da Loke til sidst lader sig falde ned i hendes skød, overgiver hun sig og griner. Til yderligere oprejsning tager Odin Tjasses to øjne og slynger dem op på himlen, hvor de lyser som stjerner. Njord og Skadi kan ikke rigtig blive enige om, hvor de skal bo. Derfor bor de skiftevis seks måneder af året på Njords gård ved havet, og seks måneder i bjergene i Trymheim, som ligger i Jotunheim. Således endte alt godt, fred blev indgået, bod betalt, og vi fik også et indblik i tidens lidt grovkornede humor.