Yangchen

**Yangchen** a Levegő Nomádjai közé tartozott, ő a második ismert Avatar. Közvetlen elődjét nem ismerjük, legtávolabbi elődje Wan volt, az első Avatar, Yangchen után pedig a sorban Kuruk következett. Yangchen a Nyugati Levegő Templomban nevelkedett.

Annak ellenére, hogy a Levegő Népének tagja volt, akik hagyományosan békés természetűek, Yangchen nem talált kivetnivalót abban, hogy akár erőszak alkalmazásával is megvédje a világ rendjét. Azt is vallotta, hogy a mindenkori Avatar nem fordíthat hátat a világnak még akkor sem, ha éppen légidomár. Yangchen a kötelességet mindennél fontosabbnak tartotta.

Yangchen, miután elsajátította a négy elem tudományát, egy tengerparti városba utazott a Föld Királyságában. Itt néhány jövendőmondó azt jósolta, hogy még aznap este elpusztul a város egy tengerből érkező veszedelem hatására. Yangchen hitelt adott a jóslatnak. Este csakugyan feltűnt egy óriási szellem, aki megtámadta a várost. Yangchen harcba bocsátkozott a szellemmel, akit nagy sokára rábírt arra, hogy árulja el, ki is ő és miért dühös. Kiderült, hogy a szellemet Öreg Vasnak hívják és már régóta dühös amiatt, hogy a tengerparton egy város áll, tele emberekkel, akiket az ellenségeinek tart, ráadásul pár nappal azelőtt megérezte Tienhai halálát, és ezért az embereket tartotta felelősnek. A város romhalmazzá vált, Öreg Vas pedig már az embereket akarta halomra ölni, amikor Yangchen alkut ajánlott a szellemnek: Öreg Vas békén hagyja a helyet, ha többé nem népesül be a terület, Yangchen pedig emléket állít Tienhainak. A szellem elfogadta az alkut, beleegyezett, hogy többé nem indít támadást az emberek ellen, cserébe Yangchen szobrot állíttatott Tienhai asszonynak és meghagyta a többi levegőidomárnak, hogy évente egy alkalommal zarándokoljanak el a szoborhoz tiszteletadás céljából. A levegőidomárok Yangchen eltávozása után is követték ezt a szokást, törődtek a területtel, de nem népesítették be, és másoknak sem engedték meg a letelepedést. Ez egészen a légidomárok kiirtásáig így ment. Yangchen eltávozása után még egy teljes generáción át senki sem háborgatta a világ békéjét.

A százéves háború végén Aang az előtte élt Avatárokhoz fordult iránymutatásért a Tűz Urának dolgában, és Yangchen véleményét is megkérdezte. Azt remélte, hogy mivel Yangchen is levegőidomár, tökéletesen meg fogja érteni Aang helyzetét. Ám Aangnak csalódnia kellett, amikor elődje elmondta neki a saját véleményét az Avatárok kötelességéről. Yangchen meghallgatása után Aang úgy érezte, hogy mégsem kerülheti el Ozai megölését.

A háború vége után Aang felkeresett egy várost a Föld Királyságában, ahol egy kristályérc-finomító működött. A területen kanyargó folyó szennyezett volt, a területről pedig kiderült, hogy egykor a Levegő Nomádjainak volt ajánlva. Yangchen felfedte magát és elmagyarázta Aangnak, hogy szeretné, ha a Levegő Akolitikusokkal együtt ismét megünnepelné a Yangchen Fesztivált - ez lett a neve annak az ünnepnek, amit eredetileg Tienhai asszony emlékének szenteltek. A közeli vasércbánya területét földrengés sújtotta, és előkerült egy hatalmas páncélzat is. Aang kapcsolatba lépett Yangchennel a szellemvilágban és megtudta, hogy a páncél Öreg Vasé, aki hamarosan vissza fog térni, mert dühös az egyezség megszegése miatt, mivel ismét emberi település van az általa védett területen, sőt ipari tevékenység is folyik ottan. Aang meghátrálásra késztette a szellemet, aki szomorúan vette tudomásul, hogy az emberi fajra mindig is igaz lesz az uralkodási vágy és ezzel visszahúzódott a tengerbe.