Amfetamiini

**Amfetamiini** eli **a**lfa**m**etyyli**f**en**et**yyli**amiini** on päihteenä ja lääkkeenä käytetty täyssynteettinen psykomotorinen stimulantti, joka kuuluu amfetamiineihin. Amfetamiinilla on kaksi enantiomeeria: dekstroamfetamiini ja levoamfetamiini. Amfetamiini tarkoittaa dekstroamfetamiinin ja levoamfetamiinin raseemista seosta.

Amfetamiini saa hermosolujen viejähaarakkeet vapauttamaan kaiken dopamiinin ja adrenaliinit hermosolujen välitilaan eli synapsiin. Amfetamiini myös estää niiden takaisinoton hermosoluun, ja estää monoamiinioksidaasi-entsyymin toiminnan.

Monet amfetamiinit hajoavat kehossa alfametyylidopamiiniksi

Amfetamiinin vaikutukset alkavat parista minuutista eteenpäin aineen nauttimisen jälkeen. Yhden annoksen vaikutus kestää useita tunteja. Amfetamiini kohottaa mielialaa, vähentää ruokahalua, aiheuttaa tarmokkuuden ja vireyden tunnetta sekä estää väsymyksen ja ikävystyneisyyden aiheuttamaa suorituskyvyn alenemista. Pieninä annoksina amfetamiini parantaa muistia, keskittymisykyä ja suorituskykyä. Suurina annoksina se aiheuttaa tuskaisuutta ja ärtyisyyttä. Amfetamiinin tyypillisiä vaikutuksia ovat epätarkoituksenmukainen käyttäytyminen, euforia, ylikiihottuneisuus, unettomuus, verenpaineen nousu, takykardia, silmäterien laajentuminen, suun kuivuminen, tihentynyt virtsaamisentarve mutta toisaalta myös virtsaamisvaikeudet. Keskushermostolliset toiminnot, jotka seuraavat amfetamiinipäihtymyksen alkaessa, ovat lisääntynyt valveillaolo, euforia, lisääntynyt fyysinen aktiivisuus, lisääntynyt itsevarmuus, voimakas seksuaalisuuden tunne, vähentynyt ruokahalu sekä nopeutunut hengitys. Negatiiviset vaikutukset ilmenevät päihtymyksen laskiessa ja niitä ovat ärtyneisyys, ahdistuneisuus, hämmentyneisyys, väristykset, kouristukset, levottomuus, paranoia ja aggressiivisuus.

Amfetamiinin yliannostuksen tavallisia oireita ovat muun muassa levottomuus, muutokset hengityksessä, oksentelu, ripulointi, paniikki, hallusinaatiot ja rytmihäiriöt. Tila on aina vaarallinen ja vaatii välitöntä hoitoa. Vaarallisen annoksen suuruus on yksilöllinen. Joillakin myrkytysoireita voi ilmetä jo 2 mg annoksen jälkeen, kun taas toisilla edes 400–500 mg annokset eivät välttämättä johda kuolemaan. Monesti yliannostuskuolemaa edeltää raju kouristelu tai vajoaminen koomaan aineen johdosta.

Amfetamiinille on ominaista voimakas psyykkinen ja vähäinen fyysinen riippuvuus, kuten stimulanteille yleensä. Mieliala- ja tarkkaavaisuushäiriöistä kärsivät saattavat käyttää amfetamiinia itsehoitoon.

Erityisesti suonensisäisesti käytettynä toleranssi eli sietokyky aineen vaikutuksille ja kerta-annokset kasvavat nopeasti. Muutaman vuorokauden yhtäjaksoisen käytön jälkeen annokset voivat nousta kymmenkertaisiksi

Metamfetamiinin vaikutus on dekstroamfetamiinia voimakkaampi. Tällä amfetamiinin N-metyylianalogilla on suurempi vaikutus keskushermostoon ja vähemmän perifeerisiä sympatomimeettisiä vaikutuksia kuin dekstroamfetamiinilla. Metamfetamiini on huomattavasti neurotoksisempaa mitä amfetamiinin dekstroisomeeri. Dopamiinia ja serotoniinia sisältävät hermosolut eivät kuole amfetamiinin käytön jälkeen, mutta niiden hermopäätteet lyhenevät ja uudelleenkasvu näyttää olevan rajoitettua

Amfetamiinilla on päihdekäytön lisäksi myös hyötykäyttökohteita. Amfetamiinia käytetään mm. ADHD:n ja narkolepsian hoidossa. Amfetamiiniyhdisteitä valmistetaan lääketeollisuudessa ja laittomissa laboratorioissa.  Amfetamiini esiintyy jauheena, kapseleina, erivärisinä tabletteina tai nestemäisenä.

Amfetamiini parantaa kognitiivisia toimintoja. Tarkkaavuus- ja keskittymishäiriöistä kärsivillä on todettu heikentyneitä suorituksia Wechslerin muistitestin varsinaisissa muistiosissa. Amfetamiini tehostaa muistin käyttöä, joten se helpottaa merkittävästi selviytymistä jokapäiväisistä toiminnoista. Lääkitys selvästi vähentää mahdollisuutta sairastua muihin mielenterveyshäiriöihin, tai ongelmalliseen päihteiden väärinkäyttöön joihin sairastumisen riski on potilaalla jo kohonnut.

Suomalaisessa kyselytutkimuksessa vuonna 1992 0,3 prosenttia ilmoitti käyttäneensä elämänsä aikana amfetamiinia, kun vuonna 2014 osuus oli noussut 3,0 prosenttiin. Huumeiden ongelmakäyttäjien aliedustus aineistossa saattaa vaikuttaa tuloksiin. Nykyisin amfetamiini on toiseksi käytetyin huumausaine Suomessa kannabiksen jälkeen.

Amfetamiini on kansainvälisesti luokiteltu laittomaksi (paitsi sairaaloissa jne.) psykotrooppiseksi aineeksi YK:n vuoden 1971 psykotrooppisten aineiden luettelossa. Suomessa amfetamiini ja sen johdannaiset on luokiteltu rikoslaissa tarkoitetuksi **erittäin vaaralliseksi huumausaineeksi**.