Mega Man 2

**Mega Man 2** lymyilee jatkuvasti listojen kärjessä, kun puhutaan parhaista NES-peleistä. Vaikka myöhemmät osat tuovatkin sarjaan tervetulleita uudistuksia, on kakkososa todella hiottu paketti. Se on edeltäjäänsä tasapainoisempi, sisältää kaikki oleelliset uudistukset ja haastaa pelaajan juuri oikealla tavalla.

Juonellisesti pelillä on ehkä kaikista vähiten mitään kerrottavaa, vaikka se alkaakin ikonisella ja badassilla introlla. Dr. Wily kyhää kahdeksan robottia tuhoamaan Mega Manin ja Mega Man käy pieksemässä koko Wilyn robottiarmeijan. Simppeli juoni ei kuitenkaan rokota pelin viihdearvoa lainkaan.

## Paljon mahtavia uudistuksia

Kasuaaleja ajatellen pelissä on jo heti alussa yksi hyvä uudistus, nimittäin vaikeustason valitseminen. Riippuen siitä haluaako haastaa itsensä, voi valita joko "normal" tai "difficult". Erona on lähinnä se, paljonko Mega Man tekee ja ottaa lämää. Tämä laskee hiukan uusien tulokkaiden kynnystä aloittaa sarja esimerkiksi tästä osasta.

Toinen hyvä uudistus on salasanat, joilla voi jatkaa tai pelata uudelleen mistä tahansa tilanteesta. Jos esimerkiksi haluaa tietyn pomovastuksen aseen tai tietyt esineet haltuunsa ennen vaikeampia kenttiä, on se salasanoilla mahdollista. Ykkösosan Magnet Beam korvaantuu esineillä 1, 2 ja 3. Ne helpottavat kentissä etenemistä roimasti. 1 toimii ylös kohoavana alustana, jonka päälle voi hypätä. 2 lentää kohtisuoraa nopealla vauhdilla ja 3 kiipeää seinää pitkin ylös seinän loppuun asti. Pelaajan elämää helpotetaan vielä E-tankeilla, jotka täyttävät Mega Manin koko elämämittarin per tankki. Niitä ei putoile vihollisia tuhotessa kuten lisäelämiä, vaan ne ovat sijoitettu usein hiukan haasteellisiin paikkoihin. Valitettavasti game over nollaa tankit.

Visuaalisesti peli on näyttävämpi kuin ykkönen. Kentät ovat huomattavasti persoonallisempia ja tuovat ulkoasullaan niitä hallitsevat robottimestarit mieleen. Toisinaan taustalla pyörii rattaita, virtaa vettä ja välkkyy valoja. Kenttiä asuttavat viholliset ovat myös päivittyneet piirroshahmomaisiksi isoilla silmillään ja eläinpiirteillään. Joukossa on isokokoisia välibossejakin. Keräiltävät energiakapselitkaan eivät säilyneet ykkösestä sellaisenaan, vaan nyt ne ovat simppelimpiä palleroita.

## Haaste verraton

Peli pysyy suurimman osan ajasta reiluna haasteena, eikä se vaadi kenttien ennakkoon ulkoa opettelua, tai ainakin niihin on olemassa kiertotavat. Esimerkiksi Quick Manin kenttä on täynnä nopeita lasereita, jotka voi pysäyttää ainoastaan Flash Manin ajan seisauttavalla aseella. Heat Manin kentässä sen sijaan on palikoita, joiden päällä tulisi hyppiä, mutta ne ilmestyvät ja katoavat liian nopeasti. Item 2:lla ne voi ohittaa hetkessä. Onneksi nuo kaksi kenttää ovat ainoat, joissa itse koen olevan hiukan ongelmia.

Jos netistä etsii robottimastereiden heikkousluettelon, on vaikeammatkin taistelut sangen helppoja. Itse en spesiaaliaseita ole tottunut käyttämään, joten voin kuitenkin todeta "difficult" tasolla pomojen kaatuvan plasmallakin, jos vain opettelee heidän liikeratansa. Spesiaaliaseet ovat keränneet monilta kiitosta, eikä yksikään niistä ole huono, kuten ykkösen pommit ja harvoin hyödyllinen lohkareiden nosto. Aseista suosituin on Metal Manin sirkkelit, jotka lentävät kaikkiin kahdeksaan eri ilmansuuntaan.

Kakkonen parantelee jopa viimeisiä kenttiä antamalla pelaajan itse päättää, missä järjestyksessä haluaa taistella kahdeksaa robottimestaria vastaan. Toki ensimmäisellä kerralla ei voi tietää, mille pomolle mikäkin teleportti johtaa. Hävittyään he antavat ison energiapallon lahjaksi, jolla tankata osa heidän antamastaan lämästä.

Jos kakkosessa on yhtään mitään valittamisen aihetta, koskee se neljännen Wily tason pomovastusta, joka vaatii Crash Manin aseen tuhoutuakseen. Bossina toimii viisi tykkiä, joista suurin osa ovat räjäytettävien seinien takana. Panokset eivät kuitenkaan riitä kuin kolmeen seinään, jos oletetaan pelaajan tulleen ase täyteen ladattuna. Myös tykit on tuhottava kyseisellä aseella, joten pelaajalla ei ole varaa missata ainuttakaan osumaa. Lisäksi tykkipanosten väistäminen on haastavaa. Jos tahtoo selvitä vaivalloisesti mutta varmasti, voi kaikki seinät tuhota ensimmäisellä yrittämällä ja keskittyä kuoleman jälkeen tuhoamaan tykit. Silti, muuten erinomaisessa pelissä hölmö puzzlebossi.

## Soundtrack potkii persettä!

Mega Manit ovat yleisesti ottaen suosittuja musiikkinsa ansiosta, ja kakkonen ei ole kerännyt suosiotaan suotta. Vaikka oma makuni ei ole mieltynyt erityisesti kakkoseen, on se täynnä herkkuja biisejä. En voi väittää, etteikö hyvällä soundtrackilla ole paljon tekemistä pelin viihdearvon kanssa. Alla pari poimintaa.