The Book of Veles - Text, spacing, and translation

This is still a work in progress.

The Book of Veles is probably the most famous of the Slavic forgeries, and is revered by believers as the most important of their holy scriptures. Allegedly written in the 900s AD by Novgorodian shamans in the Middle Pseudo Slaven langauge, it was actually forged as early as the 1600s and as late as the 1940s, with most agreeing on around the 1930s, with a possible forger, that is, it’s “first publicator”, an Ukrainian chemistry professor named Yuri Petrovich Mirolubov. However, others have been proposed, such as the man to whom the discovery had been attributed to, Fyodor Isenbek, or the forger of other texts such as the Book of Yarillo, Alexander Ivanovich Sulakadzev.

As a general rule, in the original text the letter combos “іа”, “оі”, “їу” and “іі” become “я”, “ы”, “ю”, and “и” respectively. The text is based off Slatin’s rendering/spacing, and the translation (which is coming soon) will be based off the original text (supplemented by a balance of Asov’s and Slatin’s translation). The order of the planks is based off a modified version of Asov’s “chronological arrangement”.

## Spacing and rendering (according to Slatin and his team) and translation

##### Plank 11 a

###### Middle Pseudo-Slaven

Се бо ящете, первіе, Tріглву покланящете. Се яхом а і тму влікоу слву поящехом.

Хваліхом і Сварга, діда бжя, яко ждете но. Есе родоу божьску нщельніко а всенску рдоу студіц вещен, яков вотеще в летѣ од кроіне сва, а во зме ніколе же не взмрзе. А тоя воде жівенце піуще, жівіхом ся, доконе не преідехом, якожде све ко нему убендехом до луцее гоіех раяістіех.

А і бгу Перневі - грмоврзецу а бгу пре а бореня. Орцѣхом жівента явлноі а не пресиавате коліе врщате - а ки ноі венде стезеоу правоу до браніе а до трізнене вліка о вся павщя, якве же ідоут ве жівенте вещніе по пълку Пруноіу.

А бгу Свентовідіу слву рцѣхом. Се бо ста бг правіе і явіе. А тому поіема песоініема, яко свт есе. А чрезь оне відяхом свіет. Зрящете, а яве боіте. А і тоі насо о навіе убрежещет, а тму хвалу пъіемо. Пъехом плясасще тему, а взоівахом бгу нащіему, якожде тоі земе, Слонце Суне нащіу а здіездя дрезац а свт кріепцѣ.

Творяцете слав Свентовідіеве влку. Слва бгу нащіему! То бо скроібецете сердіе нащіе, а се - смехом одркохом сен одо злоіа дѣяніа нащія а добру тецехомсте. Се бо, отрце, пущеніемо обоиме се! А рѣещете: все утворяіще, се бо нь віедѣте оуме ръзтргнещешіо по цо, исте. Се бо те уміемо.

Се бо таіна вліка есе, якожде і Сврг Перуно есе, а Свентовенд.

Тоіе два есьва одърженоі о зврзі, а обаполоі я Біелобг а Црнъбг сен пероуте. Се, і тоіе Сврг держещете, абоіе она свнту не обоіть пъврзещену.

По тоіе обасва - Хърс, Вльс, Строіб держете се. По за нь Воішень, Леле, Ліетіц;

###### English translation

Let us begin, [but] first of all, bow to Trglv. We accept [his blessings], and sing great praise to him.

We worship Svarg as well, the grandfather of the gods, who awaits us [after death]. He is the grandfather of the gods, and to all races is an infinite river, which flows in the summer from the other(?) lands, and in the winter does not freeze. This water is living, and we drink it, and become alive. Everyone comes to it [to drink], to the better lands, [the lands of] rai (heaven, compare to Hindi “Raj”).

And also the god Pernev, he who cuts with thunder, he is the foremost(?) god of battles. We speak [to Pernev], the living revelation, [we tell him to] not stop the turning of the wheels! (That is, of course, a reference to the fact that according to Slavic mythology, Perun rides in a chariot through the sky, in which he carries Dadjbog, i.e. the Sun) And those who march under the banners of truth go to their armor and to the great funeral feast [for all the fallen], for all those who fall [in battle] will arrive [here] and live forever in the army of Pruno.

And to the god Sventovid we sing praise. He is indeed the god who is true and tangible (also translated as "This god is identical to Prav and Nav", Yav, Prav, and Nav are the three layers of existence according to Rodnover astrology). We sing songs to him, for he is the light (Svet - the Slavic word for light). Through him we see colors. Look, and fear (or "value") what you see! And this our reality we protect, while we sing him praise. We sing and dance to him, and we praise our god throughout this land, our Solntse-Sunas (the Sun) and the stars tremble and give light.

Give Sventovid great praise. [Say:] "Glory to our god!" For he strengthens(?) our hearts, and, with laughter, takes us away from our evil deeds and leaves us in [our] good [deeds]. Behold, lads, let us embrace [eachother] and forgive [one another]! And say: “the creator of all, were you to try and see him, your mind would dissolve! But why, truly [why]?” We regret that this is the case. (i.e. “we wish we could see him”)

There exists a great mystery: how can Svrg and Peruno exist, and Sventovend also?

But now: two live in Svrza (Svarga, the domain of the gods in Vedism), in the opposite halves of it: Biyelobg and Tsrnbg (Belobog and Chernobog) [they] fight [one another eternally]. These, along with Svrg, support (lit: “hold”) [Svarga], so that the yonder light (the “yonder light”, or “тот свет” {tot svet} is a Slavic expression which means something like “afterlife” or “heaven”) will not fall.

After these two, (Belobog and Chernobog. The previous section says that Svarog helps them, so why they are not described as a trio is unclear, since as you will see in the next plank, the theme seems to be that all the deities can be organized into trios, all of which call back to the three headed one {Triglav}) Khrs, Vl’s, [and] Stryb (Khors, Veles, and Stribog) support it. And behind them Vyshen, Lele, [and] Lietits: (the hymn is continued in the next plank)

##### Plank 11 b

###### Middle Pseudo-Slaven

…Радогщ, Колендо а Кроішень.

І се тва, Удрзец Соівои, Яръ а Дожбо. Со бо іноі суте Біелояре, Ладе, Копало; Сѣніц, Жітнец, Вѣніщ; Зрніц, Овсѣніц, Просіц; Студець, Ледіц а Ліутець. І по та Птіщец, Зверенц, Міліц; Доздец, Плдец, Ягондец; Пщеліц, Тръстіц, Кленшіць; Езеренц, Віетріць Сломіць; Грібіць, Ловіщь, Бесіедіць; Сніезіць, Страніць, Свентіць; Радіць, Свіетіць, Крвіць; Красіць, Травіць, Стеблиць; а за се соуте Родіць, Масліеіць, Жівіць; Віедіць, Ліствіць, Квіетіць; Бодічь, Звездіць, Грмішь; Сѣміщь, Ліпець, Роібіць; Брезічь, Зелінць, Горіць; Стасдіць, Спасіць, Лісевеврзіць; Моісліць, Гостіць, Ратіць; Страніць, Чурць, Ръдіць. А ту бо о сва огнбг Семьорегельі - овщі а яро, брзо роздено л щістъ. А то соуте Треглвоі обціа.

А се сва оніе оде, а тужде, отроще, одевѣрзещеші врата оня а веідеші в онь - то бо есе красіен раі славьсек, я тамо Ра-Ріека Тенце, якова одѣлящешеть Свргу одо Яве.

Я Ченслобг утце дне нашя а резеть въгові ченсла сва - а боіте дне сврзеніу, ніже боте ноще, а оуснуте. Тоі бо се есе Явскі, я сои есте во дне бжьстіем. А в носще ніки есь, іножде бг, дід дуб - сноп нашь.

Слва бгу Перуну огнкудру, іже стрѣліе на вьрзе, а верна предведе во стьзѣ, поневжде есе тоіе въіньм шесть а соуд, а, яко злтроун, млств, вспрвдьн ест.

###### English translation

...Radogshch, Kolendo, and Kryshen’.

And after these, our Udrezets, Yar[illo], and Dojhbo. And after these, Biyeloyar, Lade, [and] Koupalo; Senits, Djitnets, [and] Venishch; Zernits, Ovcenits, [and] Prosits; Studets, Ledits, and Liutets. And behind them: Ptishchets, Zverents, [and] Milits; Dozdets, Pledets, [and] Yagondets; Pshchelits, Trictits, [and] Klenshits; Ezernits, Vietrits, [and] Slomits; Gribits, Lovishch, [and] Besiedits; Sniezits, Stranits, [and] Sventits; Radits, Svietits, [and] Krivits; Krasits, Travits, [and] Steblits; and likewise after these [come] Rodits, Maslienits, [and] Djivits; Viedits, Listvits, [and] Kvietits; Bodich, Zvezdits, [and] Grimish; Semish, Lipets, [and] Roibits; Brezich, Zelints, [and] Gorits; Stasdits, Spasits, [and] Lisevevrizits; Moislits, Gostits, [and] Ratits; Stranits, Churits, [and] Ridits. And after all of these comes the firegod Sem’oregel’i, who is true and fierce and who was born quickly. The meaning of all this (that is, the hymn): the three headed one encompasses all.

Walk with all of these [gods] (the ones who were listed previously), and here, stop, and open these gates and enter in [with] them. [These gates lead to] the exceedingly beautiful rai of the Slavs, and here the ra-river flows, which separates Svr’ga from that which is tangible (or the “Yav” layer of existence).

And here Chenslobg is counting our days and reports to the gods the numbers (that is, the number of days we have left on earth). He wanes (lit: cuts) the days thin, [he decides] how long day is and when the night and our time for sleep will come. He is indeed tangible, [but] he also exists in the heavenly days (“heavenly days” is probably referring some skewed sense of time which occurs in Svarga). In the night, there is nobody [outside] except grandfather oak (“grandfather oak” is referring to Perun), who is our support.

Glory to the god Perun, he who throws fire (i.e. shoots lightning), whose arrows are ever speeding at [our] enemies, and who protects the righteous under his banners of truth! For he is both a judge and a peace giver (lit: “[he is] peace”) to all warriors, he is golden-haired, benevolent, and just!

##### Plank 7 f

###### Middle Pseudo-Slaven

А умре, а до луце Свргова іде, а тамо Перуніца рѣще: «тоі е бо нікіе ін, піже рус гордін, а ні грьць а ні вряг, анмо славен роду славна. А тон іде по спеѣвех матроіревеха, матоіре сва нщех до луце твех, Сварже вліке!»

А рѣще му Сварг: «Іде, соіне моіе, до те красе вѣщноі, а тамо зрящеше тва денде а бабе. А ті то о радощех і веслях те зрящете! Плакста зела до днесе, а тедо іма бяшеть возрядовасте ся о жівоте твем вѣщнем до конца конец». А вокраще сіа тама не вемее.

Яко вое ясуне імяхом іна мета, ніже грьці, а імяхом славу іну. А такожде дозредемо до раіе наше а узржехом квенте красне а древа, а луці. А імемо вяну вяніте одо поль тех, жітву трудіті а яшень пълоте, а пшено просово сбіряшете до закуте Своржя. То бо богощенства іна! - Яко земна ве прахове а боляствe, а стаднех, - і да бенде міра дене го вѣщна.

А сме стахом на мість го а пряхом ста зурѣ, а бенде паднемо зе славоу; тамо ідьме, яко ов.

То бо матоіре Сва біящеть кроідляма о боце сва обапол, якова возгена сіаще свентем до ноі. А вшяко перо іне, красне: чермено, сіне, мондре, жолуте а стрбрне, злате а беле. А та бо сіащеть яко суне сар уме, а воколоі іде па сунь. Та бо то светящеть о седьма красоі, іже завещь о бозех ста наше. А Перунь іу зряще грметь в небі ясні. Та бо то наше щества, а сіць імяхом ста сва соіла дате, да узріемо такожь а одсенщехом стар жівот наш од нова, якова есь сещена в рубе дрва домі огніщан прость.

Матере слава біе кроідлема о палоі, а ідьмо до стегі нашенстве, а те бо стенгі ясуне.

###### English translation

And you will die, and go to Svrg’s fields, and there Perunitsa (Perun’s wife) will say: “Behold! he (referring to you, of course) is non other than a Rushite warrior, not a Greek or an enemy, but from the glorious kin of the Slavs! He is coming here, singing [praise] to the mother, the mother of us all (“Матерсва”, or “mother Sva”, is rendered here as “the mother of all”. She is often depicted as a colorful bird with the head of a human women. Apparently she originates from Vedic mythology), [he is coming] to your fields, oh great Svarjhe!”

And Svarg will say: “You go on, my son, to that beautiful eternity! There you will meet your grandfather and grandmother. Oh how happily they will see and greet you! They cried many days, but now they will rejoice at your eternal life until the end of days!” But what is more beautiful is that which we do not see.

For as the warriors of yasun (yav?), we have a different path, not like the Greeks, and our glory is different. And thus do we tread to our heaven, and there we will see amazing flowers and trees and fields. [Here] we will gather hay, on those fields, and here we will live and grow barley and millet, and we will harvest it in the gardens of Svarog. These are our riches! For as on earth we were in straits and wounds and suffering, from now on only peaceful days will follow.

But we stay here [for now], and we fight bitterly, and [eventually] we will arrive at glory: we will go where [our comrades] go (i.e. Svarga).

And now the mother of all flaps her wings on her sides, she shines as if she is burning, and all her feathers are different colors: black, blue, cyan, yellow and silver, gold and white. She shines like the Sun, our king, and she walks in circles on the salt. It is she who shines with seven beauties (the word “красоі” is difficult to translate, it literally means “beauty” but is hard to repurpose into this context in the English language), which protects(?) the gods. But Perun, upon seeing her, begins to thunder in the sky of yasun. For she is our happiness, and so we need to apply all our effort so that we [would be able to] see it all, and so we could separate our new life from our old one, like how firewood is chopped in a house with a fireplace.

Mother glory (lit: “слава”, or “Slava”, another name for “mother Sva”, or “mother of all”, as she is called in the Book of Yarillo) flaps her wings on the field, and we march under our banners, and these are the banners of yasun.

##### Plank 8-2

###### Middle Pseudo-Slaven

Се пшелетла до ны я сѣдле сіа на древо а спѣва птьція, і вшяко перо е іне а сіаще цвѣта рузна. Ста і в ноще яко в ден, а спѣва пѣсне до борія а до пре.

То бяхом сме пряшехом о вразі. Осьпомыньмо о то, якве ве оцеве наша днес во сварзе сыне а гленде до ны, а се лѣпе усмава се до сех. І тако смье со оце наша, не едіне сме. А мыслехом о помозе Перуні, а то відѣхом, як скакщнть в сврзѣ вѣснек на комоні білѣ. А тон меча сдвіне до небесе, я ростржащеть облце, а громі, а теце вода жіва на ны. А пимо тую, бо та вшяко од сврога до ны жізневе теце. А ту пимо яко істщнеце жівота бозка на земѣ.

Ту бо то крава Земунь іде до поля сынія я пощена ядсте траву ту, а млеко дава. І теце то млеко до хлябѣх а свѣте в ноще згвѣнздама над ны. А ту млеко відеімо, сіащете намо. Та бо путень права, а інах не імяхом імате.

Ту чювеі, потоміце, слва тая, а држі средьце све о русе, яква іе а пшебенде наше земе. А тую імемох браніте от врзі а умрете за нь, яко ден умірі без суне Сура - не по то, іжь іе темень, я імяіме вещерь. А уміра вещерь, а іе нощь.

В ноще Влес іде ве сврзѣ по млеку небествену, а іде до чертозе сва, а в зоріе се дава до врат. Тамо ждехом све спѣва защате а Влеса слвіте од вѣк до век, і хрміну іу, яква блестще огнема многа а ства ягніце чста.

То Влес ущаше праоце наше земе раяте а злаке сѣяте а жніяте, вѣна вѣнъща о полех стрднех, а ставете снопа до огніща а цтеть го яко вожска.

Оцем нашем а матерем слва, якове нас оущаще до бозе наше а водяща по ренце до стезе правѣ. Тако ідехом сте а не будехом ста енва хлѣбожравце, ніже славуне русе, якове бзем славу спѣавщут, а тако суть славуне о то.

Од морсте брезе годьска море ідяхом до нѣпры, а індѣ не зряхом сме іна бродеце яко рус. А ті то іегуншете а ягы суть отрщены. Так бо імахмом сме болярена огленде, якіі намі погрді ся а нас дере до щасте.

Од итра до итра відяхом іна злая сен деяте не русе і ждехом, іжь бенде до добріа, а то не прібоде інакво, ніже сыла сва не сплоцоимо, а веземо мету едну до мысля наша. То бо глаголешть вамо глас праоцев. А тому венмете, яко іна нѣсть дѣяте! Ідеімо до ступы нашія а бореімо ся жіву нашу яко грдінове, ніже скоты бесловеітне, якве не вѣдящуть.

Ту бо красна зоря іде а каменя ніжеть на убранствы сва. А тую вѣтящехом одо средьція яко русіце, ніхе грьці, якове не вѣстнуть о бзех нашіех а рекощуть злая, невѣглася.

То бо сен смехом імѣно слвы, а слву одеукаждом іхва на желѣзва іхва; ідехом ста на меч.

Ту бо ведмедеве остаще ся, сленхашете слву тую, а еланье скакащуще остане се а рце інѣма о русы - тіѣ не убіють еіе о ніще, неботьва по нузе. Грьці бо вражденовая на похенть сва. Ті бо то русовѣ грдіе суть, а похліѣбѣ дящуть ніже грьць, якев бере - а сен злобі на датчце.

Ту бо слву орліе клекащуть на ова і сева, яко русіщі суть волне а сылне по ступѣ.

###### English translation

[Look!] It flies, it sits in a tree, the bird sings a song. All it’s feathers are different and shine [in] different colors. And it became in night [bright] as in day, it (the bird) sings songs about battles and strife.

We fought with our enemies, now let us remember how our fathers [did so too, and how they] in Svarga look at their sons, at us, and smile well. And thus we are always with our fathers: never alone. Let us remember [also] of the assistance given to us by Perun, and this we see: how a rider (the rider is probably Perun) rides across Svarzê on a white horse. He raises his sword [and points it] up at the heavens and cuts the clouds, [which] begin to thunder, and [begin to] pour down living water on us. And we drink this water, for anything that flows from Svarog (or Svarga?) is life-giving to us. We drink [this water] for due to it gods live on earth.

And now the cow Zemun walks on a solar (or blue) field, and begins to eat that grass and give milk. And this milk flows [into] the abyss, and it glows in the night, it appears as stars to us. This is the right path (even Slatin’s team is confused about this interpretation), and we [physically] cannot follow any other (lit: “we lack the ability to follow any other path”).

Now this, oh [our] inheritor, is your glory, hold your heart [fast] for the sake of the Rus, which is and [will always be on] our lands. And [that] land we need to protect from the enemies, and we must die for it, like day dies without Sune Surya (the Sun), not because it is dark, but [now it is now] twilight. But as twilight dies, night [commences].

In night, Veles walks in Svarga, on the heavenly milk (the stars), he walks [to] his lands, and by sunrise he reaches his gates. There we wait [for him], and sing praise to him through all the ages, and [there is a] temple [there], which shines with many [ritual?] flames, and it makes us pure, like lambs.

This Veles taught our forefathers how to plow the land and how to sow wheat and to burn it, [and also] how to gather haystacks in strange fields, and to stack the haybales near the fires and to respect him (Veles) as our godly father.

To our fathers and mothers: Glory! For they taught us about our gods, and led us by our hands to the banners of truth! Thus we walk straight and we will never be mere freeloaders, are we not Slavic Rushites? We sing great praise to the gods, which is why we are called Slavs (Slava could mean glory, praise, glorious, praiseworthy, or any such things, as opposed to the Slavic word for Germans, “Nemtsi”, which literally means “the mutes”, because they don’t sing glory to their gods as the Slavs did).

From the salty(?) Gothic sea to the [D]niper [river] did we walk, and nowhere did we find anyone like the Rus. And there are the Huns and the other people, we chased them out [of our way]. Now we had an enemy (or enemies?) named Oglendya(?), who attacked us(?) and tore us to pieces.

From morning to morning we see his evil doings upon the Rus and we wait for something good to happen, but it won’t come unless we gather our strength and set all our minds, united, towards one goal. Thus does the echo of your forefather’s voice say. Heed it, for you shall not do any other thing! We will march to our steppes and we will fight for our lives like heroes, not like wordless animals, who cannot seek anything.

And now red dawn raises over us and lowers stones on our garments(?). And these (the stones? The dawn?) we welcome with all our hearts: like Rushites, not Greeks, who never hear of our gods and speak evil things, [they are a] rude [people].

We ourselves carry the name of glory, and this glory we will show on their metal [equipment] (i.e. we will show them our glory with our wounds and the blood left on their equipment): we will march to the sword (i.e. to death).

Look! Even the bears stand up, as they hear [of] our glory! And running deer stops, and it tells others about the Rushites! These animals will not be killed for no reason, for they are special. [Meanwhile] the Greeks fight over [maintaining?] their faith. They attack those who give them gifts.

This glory is sung by the eagles here and there, for the Rushites are like a wave, they are strong in stride.

##### Plank 26

###### Middle Pseudo Slaven

І се бящеть ова щасе оседеь Огніщано. І се іе блг бя, і бзе іемоу даяце овні мнга і скотя о паснстве о ступіех. І се бящеть овеіе пре трвех мнгеіех, і бозе даяце моу сктю преплоднествы і умнозая іе.

І такове іде пред ощес іех стран меж, і реще моу: «ізыдешуте сыны тва о земе тоя до крае чюдня, іже іесте о захждене суне, і та суне спіе о одре зкатіе. І се комннещ скакащеть до іе рещеть суніе: "гренде, суне, до лузы сва сыня. То імаше скошете до повозу твоего і срящеце од востоце".

І тако рещено бя, скаскщеть сые до іня крае. І вещер скакщеть блізень. Іе інь комоньщець рещешете, іже суне заіде за горе сва і возіце све златне онещеть, і то ворозе хотящете утатете. І тіе блізеньце комонщаце оскаще до інь крае. І тако зря іде а венде згы сва і одіегы Двжбове трясе, і згы тещашуть до крае небесне».

І се реще.

І тако сыне два ідьща до захождене суне і відяє тамо многа чюды і траве злащне. І текста до оце рѣщешете імоу, яко красіен крае тоі е.

І се многа племены і роді ізрщеша боле те стенженте до трпы тоя, і грендеша всіе поа оседню.

І ту реце Орео оце о сыны сва быте на щеле о все роді. І не хотящете оны і одіелеще се на се і овье. Се бо кнеже ідне, веде люды сва о поленде, і Оре венде о крае морсте. І ту бя сушня вліка і пісяце многа. І грендеща до горы і тамо седше се на полевіек, і опреже оутворяще комоньствы влка, ідяшете о земе цюже. І тамо вое стаще се на тропы іе і досільща іе прате се і бя рострщены. І такове ідьшя і выдяе земе тіеплы і не брегоща іex, яко многіе цюже племены тамо сідяе, і гренде даліе.

Се бо бзе вендеша іе яко люде сва. І тякоста ова до горы влке. І тамо се пероуще о вразіе ідьша дале.

А те крате імяхомь сен споменоуте на то і тягенте за сва, якожде і оце нашіе, ощысте се молбоу, омовіе, і мыте се, молбы творяце о щісте лушіе сва і тіелесо, яко Сврг оуставе тоя мовенестве і Купалещ о та оуказещеть. І не сміемохомь о то занещете і сен моиемо тіелесо і умовмо дуже сва о щісте жывіе.

І то грендіехом трудете сен о всак ден, молбы твряе, і суре піяще те, якожде допріжь яхомь. І ту пенто краты опоиемо дены і хвалехом богы нашя о радосще тоіе, яко сен осуре. Млеко нашіе, на прыте нашіе і крмь, іде о кравіе до ны, і тіемо жівіемо. І траве злащніе оуваріехомь ове до млеклы, і тако яждіехом кажедь щасте свое і тещахомь.

То реку те, сыне мое, яко времено ніе остращено, ніже іе віещне преды ны. І тамо зрящехомь пращуре свое і матере, іже ряхоуте до сварзе і тамо стаде свіа попасуте імоуте і віеноуте, і жывот імящуте, якожде нашь. Тамо ніесте іегунште, ні еланьште, ніжіе праве кнежіте іма. І та правіе [іе] істіа, яко навіе [іе] совлещеніа, ніже яве дана і пребенде о віек віекы о Свентувідю.

І се Заребог ідіе крае тіе і ріещешеть о пращуріе нашя, яко жівіехомь о земіе і яко страждіехомь, іжде се боте, ізжде імяхомь зол многіа. І тамо злы ні імящуть, і травіе зеленея стрещоуте іма. І стрещешуть шлесте све о воліе божьсте і щастіе люде тіех.

І тако імяхомь зряте стенпы раяісте о сврзе, яко сыня іе. І та сыне ідешеть о бга Сварогоу. І Влес іде правенте стаде іех, і тещяшуть на злаце і воде жівіе. І нікые іе одерень о краіе тоем і рабе іне не істе тамо, і жертьвы іня, якожде хліебы, не імяе, і се выногрозе і мед, і зрно дае до молебь тіех.

І тако і ріещехомь славу бземь, яковіе соуте оце наше і ісьме сыны іех. І достоехомь бендете о щістоте тіеліеснеа і душіе нашіе, яква ніколе не уміраіеть. І не заоуміраіеть за щасе смрте тіелес нашіех. І падещему о поліе пре Пероуніця дае водоу жівоу опыте. І опьшеть іу, іде до сврзе на комоніе біліе. І тамо Перунько іе встріещеть і венде до благе све щертохыцю. І тамо пребендеть о щас оне і достащеть тіелесо ново, і тако жівіете імае о радоще те се прісніе і до віекы віек, про ны молбе.

###### English Translation

Now in those days there lived Ognishchano. He was good, and the gods gave him lots of farm-animals to graze in the steppes. He had many sheep, and the gods gave him more farm-animals, and continued to add and multiply them.

And then in those days a strange man came and told him: "take your sons and move to the wonderful lands that lie towards the setting sun, where it sleeps after sunset. And they’re a horseman and says to the sun: "Go, sun, to the lands of your son, for you need to hop into your chariot, and show your face from the East."

And, upon saying this he leaves to a different place. And now sunset rides near. And another rider says, that the sun sets behind his mountains, and his East he leaves golden, which his enemies try to steal. And now this rider rides away to another country. And now morning comes and sees her sparks, which are woven(?) into Dadjbog’s clothes and are taken into the heavens.”

Thus he spoke.

And so two of his (Ognishchan’s) sons followed the setting sun and saw there many miracles and rich grasses. And so they returned their father and told him how good that land was.

And so many tribes and clans began to talk about going along that path (which leads to that country), and they all moved together so they could settle together.

And now Orey the father tells his sons to lead everyone (in unison), but they did not listen to him, and began splitting the tribes amongst themselves. Now a prince (one of Orey’s sons?) walked, he sees his people in midday, as Orey looks upon the ocean. And now there was a drought and many sand[storms]. And so [they continued to] walk to the mountains, and there they stayed for half a century, and, having gathered a large number of horses, began to attack foreign lands. There, warriors intercepted them and their army was defeated. And so they continued to walk and made it to some war lands, where they stayed [a bit], and then continued walking,

Observe! The gods led them as if they were their own people! They made their way to those big mountains, and there, they fought some enemies, and then continued walking.

Now, it is important for us to remember about this and to follow our own, like our fathers. [We] need to clean ourselves, wash, and scrub our soul as well as our body,

##### Plank 24 c

###### Middle Pseudo Slaven

Се жртьва нашя: іе мёд суре о девентесылы і дале удіяня і на сурі ставіена [на] тріе дні, а по тех скренз вълну ціждена. І та бендешеть наше жртва бзем правіем, якове соуте наше праоще. І бо се одеідехомь ото Дажьба і стахомь славні ославенте бозе нашіе, ніколіжды просяхомь, ні моліхом о благы сва. Се бо бозе рекохуть нам: «ходіте до русе, а ніколіжде о вразе».

Матер сва слва поящеть ны спеіва те вытежнестве на вразе, і тому віепіхомь, яко словы [і]е птыце Вышне о сварзе по ростіе летяшете од оны […]

Се бо конензе нашіе ізбрящехомь, да бендеть власте іех о ны пеціте се. І да преіде враг за кромы нашя а кроме тьщете не бендеть, яко зоврате іе.

Само Перукнько і то сноп знаяе, яко сме моліхомь славу і ніколіжде просяще о іно, і [ні]коле не потребовахомь о жівоте наохібьна.

Се бо зрящете оце нашіе Ореа до облакы ходящете, всхіцена бяаща і сылоу до Перунькове коващтенства. І зряі тамо Оре, яко Перунько коваще мечы на врагы і, коваце, реще тому: «се стріелы а меще імяхомь на вое тоя, і не смешеще сен бояте іех, яко зніцоу іех до пудіе, і кмота іех бенде умешаня до престе бліже, яко земе о багны. Звіеремі бендяшуть оны, яко прасете, умазане од бреня, і смраде своі понесящуть о сліеде сва, і тамо рецено бенде о оны, яко [о] смрадны прасеты і свініе».

Се бо ріекща, Перунько коващеть мещы і Ореу то реще. І тое Оре повенде отец нашіем. І такова бя наше борьба за жітвоу і вітеженства многаі віекы назады. А днесе віеріхомь, то не бе тако.

##### Plank 35 a

###### Middle Pseudo Slaven

Се оубо собьство нашіе прешіноу бя, якове сва імяхом словесы обліцена дѣяе. А і тамо рьцѣхом во истіну блгая о рдем нашем, да на лждехлмо.

Тоя істову рцѣхом. Оня о прве бане наше повяждехомо а кнезі ізбріаые і меннатен.

Бо Кіська тое оіте і венде родіце о ступіех со скутя сва до полудене і тамо, ідеже суре сіащешете, пребы. І прішедь о не оцо Ереі і то до не рще: «обасвы імяхом децкы, і меже, а старще [і] імяхом [і] боръніте од вразем. І такво рещехом, іжь племены еідахомь, овна сва а скутя, до нь, і будяхомь племено іедіно. Се, бозе натщуть намь. І зряхомь добліа дондежь віецы о віецых».

Око ліщеяхуть поща, бо теі рещашете, хыбо іедіне, такожде і іно рещеть. І то оц Ореі одвежде стяды сва і люды од оне а венде овоя подалежь. І рще: «тамо уздобіехом градь. І тое голыне бендешеть, яква іе глоа ступа і ліесы».

І Кісько іде проще. І се бо ть венде людь сва до іні, а да не смешаете со людьва оц Оре. А се теі іесь старщче. І тако сотъврящь о земе тоіе градіе і оселя.

І тако Кыська одешедь со людь а утворяі земе іноу. І тамо сѣдешеть ся. І такво од целіе одомзесешеть о те обаве, і тако ряхомь бендеще цюже онь іню. Вше те жытьва і сыны імяе не прце онь друзе. А і бяшь Кысько теі слвень і людьва Оре оце слвна, якожде слва претеще іхьма, а поле знаще іхьва, яко стріеле а меще знаіеть.

##### Plank 35 b

###### Middle Pseudo Slaven

Собь те преіде ізве до края іего і поща скутя оберещете. І се Кысько наліезе на не. О прве ождене, і о два бящь ожденень самы людьва [го]. Бяшеть гряхомь покрьме ста. Теі ядьща мнозіа ощесы а людьве поврзете од меще. І се глаголящь Оре оце, яко мртве ущерніена гряхома, і тоие погряхоуть радощема свема і ядь пдерзе еі.

Се бь то омерзеще се серьце Ореово а ріеще родіцема: «полержете Кыська і людь іеу». І та комоня седьлащете взя. [А] се врзеще на іезе і бяша по неі, якождь растрщені соуте. І том яхом віедете, до ісьва імяхом сылоу; до коупя не інь не можащете одерзете ны. То і бо то істенпе, не одевзящехомь об ова, якожде руште соуте - а себе слву імяхомо ізрщеноу од врзе, якове гърляшоуть до ны. А відяіе нашье, іскусете імють до братень нашіех, о србре на меще ны і одь гоньщарсті горьщке уедано про сыны овіе ны. Жыдьбо нашіе о супіех есе до конце нашіе. А уждьены до све і тамь не імяшуть намо рещешете о інь жівоть.

Се бо словесы нашя істьве соуте і іхова леждена. Се бо лузь рещешуть і нея імуть.

##### Plank 38 a

###### Middle Pseudo-Slaven

І пакі бѣ вьліко студовеніе. Родіщі бо се праша о влідіщі. А мнозі рѣкша: «не ідемо до роду, іяко нѣсть оуспокоенія огніщаномъ, а будеме лѣпше самі в лѣсі, небоже горѣхъ търловаті». Се тоимі словесоі родіщі бѣша одътьрчена. А веліцѣ ся а діутоваті воліша се бгъ Сваръгъ. Наказуіущі, веліко смятѣніе горѣмъ удба.

А і словенсти в ноцѣ пробоудіша веліцѣм громом а земле дрѣжаніемъ. А се слоішіті комоніе горѣ вопіяшеті, страсѣмъ обуяті ся а слекпшнше са а ідоша вон селіе а овноі нехаша. А во утріе відеша домові розтърчена - еденъ горѣ, ін же долу, а ін во дірѣ вьлікоі земьскоі, а ні слѣду нехаті, іно боість. Боіша тои славіщі веліцѣ скуднои а жівотоі кърміті ніцѣм не імоша.

І рѣкша Ірѣі отці: «веді ноі врнъ!» і реклъ Ірѣі: «се аз есмь на воі со соіні моя». Рекоша ему: «Тая подлегнеме». А ідоша со Ки, Щек і Хорав, трі соіні Ірѣова, іну земь глядаті. А с тоиго поча род славѣнъ аж до днесь.

Якожде відѣті не да бгъ Даждь будоущяя смртноім, такъ да възхвалімо премоудросте іу! А старая взпомноімо, а та, о [щто] вѣмоі, речемо.

Предѣ бя родъ слвенъ у горіѣхъ веліцѣ воісоцхѣъ, тамо земле раті а дба овна і овча, храніті [і] поасіті в тревіѣхъ. Едінѣ ста, іже ліудіе пробудіть ся, а комоніе под облацоі страху вопіяшеті слоіша, а тоі, страхомъ объятли, убрежеті ся бо яшеті не можаху ся. Бя по сія мор я глд велік. А ізшед ізъ края інска, пред очі ідуща камо зрящеті, шедша мімо земе фарсисті, а ідша далецѣ, яко не дбана овцѣмъ земеѣ тая.

Ідша горѣма і відѣша кменіе, а тоія просъ не сѣяте, такожде мімо ідша. А зряті ступі квѣтна а зленая, тамо сташа лѣта два, а по німъ мімо ідша, понѣякъже хісніцоі поокаша. Мімо ідѣ каялѣ, іде ду нѣпрѣ, яко тои вскѣі прѣ граніщіті іма, а ворозі злоія преткновѣніе, бя на тои нѣпрѣ іматі.

Іма усѣдіті ся родъ слвень, а тои бя огніщані, якоже іма киждои діроу земну а огніще Сварогу слвіті а Дажьбгу, Ки же суть во сврзѣ прчстѣі; Перуну а Стрібгу, яковои громоі а бліскоі пвелѣваяі. І Стрібгъ вѣтріе яріті на земь ся іме. І тіоімъ, Ладо бгъ іже праві, Ладоі родовсти в благсті всящести. І Купалбг, яковои до моітніщі правіті імѣ а всящеская омовенія. А Яръбгъ, іже праві яроі квѣтна а русалі, і водніщі, а лѣсіщі, а домовіщі. А і Сварог тоимі праві. Всякъ ръдъ іма щуроі а пращуроі, якови суть пред вѣцоі умреті яша. Тоимъ бгъмъ почітаня імеме даті, а одъ ні радощ іміеме.

В поставі первѣе родъ слвенъ млбіще во грду інді Киву, еже рещенъ есть Кив. А вколѣ ему сѣліті іме ся.

А в лѣсѣхъ дубъвоіхъ лѣсіщі во вѣтвіехъ колісаті ся зачаша, а брадіе [іе] хмелемъ утчна і власоі въ травіехъ, тоі суть лістоі зелена. А мокошаноі, якоже въ подѣхъ спои, того до брадоі затоічена.

###### English translation

…and once again there was a great shame, for the patriarchs kept fighting about lands. And many said “We will not join our people, for there is not any relief from Ognishan (Orey’s old name). It would be better for us to be by ourselves in the forest or to roll off the mountains.” And with these words the patriarchs were rejected. And their hearts were thoroughly deigned to be indignant by the god Svarog, and he punished us and set up a great stirring in the mountains.

And the Slavs woke in the middle of the night due to the great lightning and rumbling. And the sounds of horses sounded from the mountains, and so we were scared and seized with fear, and so we ran from our dwelling places and left behind our sheep. And when morning came we saw that our homes were destroyed, one lied up there, another down there, and yet another, in a hole in the ground, and so not even a trace was left, as if it never was. The Slavs were then left without shelter and had nothing to eat.

And they said to father Orey: “Lead us out of here!” And Orey said to them: “I [will lead you], and my sons also”. And [they] said to him: “[we will] be obedient [to] them (the sons of Orey)”. and so they went with Kiy, Shchek, and Khoriv, the three sons of Orey, to go seek out land. From there is the beginning of the race of the Slavs, and it exists so to this day.

For as Dadjbog does not let us see the deaths of the future, so do we praise [his] wisdom! And we will remember the bygone [times], that which we saw, we will speak of it.

In those days the tribe of the Slavs lived in exceedingly tall mountains, [and] there [they] tilled the earth and took care of their rams and their sheep, they feed them and pastured them in the grass. But once it happened, that the people woke and heard all the horses under the clouds were making panicked noises, and they themselves [did so too]. They tried to pull themselves together, but were not able to. After that there was great carnage and hunger. [And so we] left from the Iyrsky countries (between modern-day China and Siberia) and we wandered wherever we laid our eyes upon. They crossed the Farsisky countries (Persia) and continued past it, for that land was useless for our sheep.

[They] walked past mountains and saw [big] rocks in which nothing shines, and we passed by these too. But as we laid eyes upon the flowery and green steppes, we stayed there for two summers (years) but then we passed on from them, for there were [too many?] predators. We passed the [river] Kalaya and stopped at the [river D]niper, for it serves as a barrier in all wars (or "to all warriors"), and our evil enemies received many defeats on that same [D]niper.

The race of the Slavs needed a place to stay, and [their ruler was] called Ognishan, for he [made] a hole in the ground and great fire [was in it] (Ogon is the word for fire, compare to Vedic “Agni” and Latin “Ignis”) in praise of Svarog and Dadjbog, and all those who dwell in Svarga: Perun and Stribog, who control the great thunder[-clouds]. And Stribog controls the winds and sends them to our lands. And this [one too]: the god Lado who is right (Prav, one of the three planes of existence), who protects the tribes and who is benevolent. And [also] the god Kupala, who rules over the moitnišči(?) and [over the] various ablutions. And the god Yaro (Yarillo), who rules over the flowery spring and the mermaids (rusalki) and the water spirits (vodiniya) and the forest spirits (leshies) and the house spirits (domoviye). And Svarog rules over them too. Every tribe has Shuriys and Prashuriys (alluding to ancestor worship probably) who died centuries ago. And to these gods we should give praise, for they give us happiness.

And the first city the tribe of the Slavs, who then lived in a different city (i.e. one they did not build) built was Kiev, which was named after Kiy. And around this city people began to settle.

And in the oak forests the forest spirits (leshies) began to murmur in the branches, their beards are studded with [old] plants and their hair is covered in grass, they are [like the(?)] green leaves. [As for] the moisture spirits (mokoshanies), who sleep on the earth, their beards flow (the word “flow” here means “to flow like a river”, meaning their beards are described as “river-like”).

##### Plank 31 b

###### Middle Pseudo-Slaven

Іда домі сва, анда мі сушті. Да сватіта ся імено го - Індра. Ак бо то нес нас бга меше бгі а веді знашті. Так оспіем бяхом і оште го. А імамы стаді скотя, іж бренехом от злогобзя вісі, а та стады убржен бяшет.

А так семе го арецко, прідша од земе арсти до края інська. А тлуцемехом до прі дяті да раі трвня скот злі злащенія. Тамо вселіе вліко нас обояша.

А тамо рѣще отец глс аріув трі сына дѣляті на трі родя [і іда] іда до полудне а то западаню слонцевѣ. А т бясте Ки, Щк, а Хрів. А так пдѣлав кт ідша інь трі ръдя. Та сіда вськ до гмть сву, а Ки бо рще става грдо, а томо іме дано ес кіев. Тамо зіму жівахом а тецем овсьне сіц до плдне, а там скт псемо до првалѣта.

Аж че бъ къі відаі тоя не ізесащ хвалу бозѣм, тріклят буде. Слава в Паруні, бгу нашіему, іжь бо ны хранящъ, а такъ бъжъ здрівію датель, благі зъмны подающь. Тому бъ палім огнь вѣщень в граді новѣ на влхові, а на горѣ у лѣсов, а ть дубровѣ, божъ брезы, небъ дубія, понівадіжь бгі наше соуть в тому, яко даже есь даяті просяцім, а то ть, бъжъ, хваліхом.

##### Plank 36 a

###### Middle Pseudo-Slaven

Предрещено есь од старь щасе, якожде імяхомь сосполете со іня, творяще держевь велкоу од роде те. Імяхомь рускень нашю о голуніе, а трі сетне градіе і селя огніц дубнех дымь. Есь тамо і Пероуньіе нашь і земіе.

Се бр птыця я матр сва спіевашеть о дне тоіе. І ждехомь она на щасе сые, якове врщате се імять колы Свражье до ны. І щасе тоіе за све ідошуть до ны.

Рщехомь матр све, якожде бендехом брантете земь нашю лепіе венды, якве ідьша до западь суре і тамо преде врзе раящуть і хыбеню віру імуть, одержете се на ніе.

Боровынь бо реще яко есь сылень, а людь та віру імящеть о словесы тоі. А і не смьы глупене ізумлені а віере те не імохомь до те. Узрете ещьіе.

Венде, врентете се до земь нашіех о ступы древліе а глендете ещье пощаре іні, яко ве дне о ходу одо пентыріещеце і сесеріеще, кільбова о десунь отщецена од ны.

І та сьве птыця рещешеть, яко огень смарь понестще до ны і гьлоу порущешеть, да тоіе гореньбенье: «а бозе, Коупаліте а Дажде даждіте». Се бо те земе бедье розврзены і комоні поглцена, яко ізвяшуть сынове тоіе комоне про тще бозем, і то бозі о ступе ове і дасуніе даящуть, о се нь дбе іех.

Се імяхомь соуще те, а не за щас антевь. І тоі антыріе, одерзещь мещем многа, лежедь погебещь домь твеі, якождь домове в цуждіе не строящуть [і] іні.

Се бо Оре отець іде пренд ны, а Кіе венде за рущь, і Щеко веде племы све, а Хоревь - Хорвы све. А і земь бо грабенць на тоа, якве семы внущатіе бгве.

##### Plank 36 b

###### Middle Pseudo-Slaven

Одіеде Хоревь і Щек одо іне, а сехомь до карпаньсте горя. І тамо бяхомь іні граде творяеам, іну імахом, соплемены іні, а і богентсве імяхомь велкo.

Се бо врзі нелезеще на ны, і то тещахомь до кіе-градо а до голуне, і тахомь оселещете се, огне свеа палюще до сврзе а жьртвы твряце благодарчете бземь і такове о ны.

І се Кые умре за трі десенте ляты владыщете ны. І по земе бащь сын Лебедянь, іжь се реще славере, і тоіе жіве два десент ляты. А по те бясть Верен [і]зь влікоградіе, текожьде два десенте. І [по] тому Cережень десенте.

І ос те ле одержяху оне вітензествы о врзіех, і тьмы ліхы ніестща о сынь, і се грендещеть на не і на мы.

І то годе пріедьща до ступен нашіех злы твряі. І се добле денбу імать праоце нашя пряті се о жідьбоу. Се бо сехомь слвне, якожде слвіхомь бозе. І семы о бзех внуще, Ісьвра нашіе а Дажбо. І такожде трпіехомь о зле, а поедждіе сылу імяхомь влку о те[і] і Браньдехомь се вліце оде натенщене годіе бързіе одье шенсеть ляте.

І ту ілмрі ны подржашють. І такве імяхомь вентезства о врзе. Се бо тоіе десенте рехы імаі і тоі вліціе беньде прящет, лі еі вое хорбере о се на не наліезе. Те поща сі хріа творяе, іне мы е, брані іню, якожде меще хряжденьсте оменіены од овні і овще, і та о Твастеру утвріе во сврзіе само.

##### Plank 37 b

###### Middle Pseudo-Slaven

Тецете, братіе нашіе, племено о племено, роді о роді, і боиете се о себіе на земіе нашіе, яква належде ноі і ніколіжде інамо. Се бо сьме русіще - славеце взе нашя! Спіевоі нашіе і плесоі і іграща а позоріштя - о славоу іех!

Се бо сехомь на земіе і якомь прсте до ране своа а тлцем до нье, абоіхомь по смрте семь стах предоі Марморя, і ріекла: «бях не імамь венете тоегу, яко іесе плніен земіе і не могощу іего одіелете оде ніе».

І бзе, бящі тамо, да ріещуть о те: «соі есе русіщть. А пребоудеші тоемь, яко ял есе земіе до ране сва і несещеше іу до навя».

О те щасе кніезе ізбращутще многіа вутце, і кнезя о себіе. І всьяко іе якове тоіе покнезжденіе у веще рещені прості мужі. І тако стаяще. Земе раящуте. І се бь то кнезіе бендете орщеноі дбате ліудье, а хлябі одржете і ядь, і всенку пожіте одо ліуде сва.

Днесе імяхомь іня. І кнезіе поліуде брящуть і о соіні владьбу дяшуть, од оце до соіне, а ажьде до правнуча.

###### English translation

[Keep] walking, brothers, tribe by tribe, clan by clan, and fight for yourselves and our land, for it belongs to us and to nobody else. For all of you are Rushites, - we are all praiseworthy! (Here is a play on words, again, as “Slav” can mean the ethnicity or the action of giving praise). Sing you, and dance and play! Look: it is in praise to them (the gods)!

For we touched [these] lands, and layed our fingers on our wounds, and pressed on them, so that after death we can stand before Marmorei (the Vedic deity Mara) and she will say: “I cant(?) look [at you], for you are fill of dirt, and [I] cannot differentiate [between] you and it”.

And the gods, who live there, will say about you: “You are a Rushite. You will [abide] here, for you have let the Russian land into your wounds and you brought it [here] for us to see (to Nav)”.

In those days around the world, the princes (Kniyaz) were elected by a multitude of chieftains, [and sometimes] the prince [chose] himself. And all that which will be needed for their reigns, was always said by the regular husbandmen. And it stayed that way. We would [then] plow the fields. And the princes would give what they promised, [and they] took care of the people. They [helped] get bread and food, and everything else that is needed for life, all for their people.

Today things are different. The princes take from the people, and give their power to their sons, from father to son, and from son to grandson.

##### Plank 7 a

###### Middle Pseudo Slaven

Слва бзем нашем!

Імемо істу віру, якова не потребуе чловененска жертва. А тая се дѣе о ворязе, ки убо въжды жрялі іу, іменоваше Перуна Паркуна, а тому жряша.

Мы же смехом польна жертва даяте, а одо труды наше просо, млека а туц. То бо покрпішемо [о] Коляді ягнчем, а о русаліех в день Яров такожде, а красна гура. Ту бо то дяехомо во сномінь гуре карпенсте. А тон щас се іменова род наше карпене. Якоже стахом сме бяще во лѣсѣх, то імѣмо назов древіще, а на полі стахом сме бяшехом - імено імяхом полены.

Тако вшяко, еже есе грьце уще кашеті на не, іже сме чловенкожравцове, а то лужева рѣньщь есь, яко нѣсте бо тако во іста, а імеяхом іна повыкен. А тоть, кі же хощашеть увранжідете іна, реще злая. А тому глоупен не се боре, а тако есь, а іна рѣкоста такожде.

Долзе се правіхом родьмы, а староцове венска рода ідша соудяті родіце о Перунь древы. А таkожде імяі тон ден ігріштія пренд очесы старще, а сілоу іуну указенше іунаще, ходяі борзе, спѣваяі і плясаваі. Ото і тон ден Огніщаны ідяшете о міслеву а прнашеща діщену строцем, ки діеляще тую о пренче люды. І волсві жрятву дѣяі бозем, хваленіце. А слву рѣкста.

О щасе же годе а оявене ворягу ізбрящете сен кнезе вутцове. А тои іунаще веденша до сѣще зуре.

То бо роміе ны поглендаще а замыстлящете злая на нь. І пршедша се бозе сва а желзвѣна броне, а утце на ны. А тому браніхом се долзе о нех а отрщахом.

##### Plank 9 a

###### Middle Pseudo-Slaven

О тоі щас бя Богумір, муж слвы, а імя тріе дщерѣ а двіе сыні. тоіе бо віедяща скуфе до стенпы а тамо жівяі о травѣх п[о] отцевѣ щася. І бы ані бозе слушьны а разумы вхіцне. І тако а ту мате іех, іже рѣщна Славуні, про ова тврящі потребю.

І рѣщь індо Богуміp: «сте семь денмы, а імам дщѣрѣ сва овдате а внуча зрянте». І тако рѣще, а повозы упреже, а ѣде камо сва. І пріѣде до дуба, стащя в полі а оставі се ноще о вогніще све. І відѣ вещере: мужі, тріе на комонях, до не стремыстеща. А рекста тоіе: «здравѣ буді! А і що іщеше?»

Oповѣнде іма Богумір тугы сва. А оні же отвещаху, яко суте саме о походь да імут жены. Обраті се Богумір на стенпы сва а веде тріе мужі дщѣрѣм.

О то сва трі роды ісшедша о славны бящі. О ту бо похождяшуть древляны, крвще, а поляне, яко пѣрьва дщере Богуміру імѣно імаі Древа, а друга Скрѣва, а третя Полѣва. Сынове же Богуміру імяще сва імѣны Сѣва і младцеі Рус. О ено похождяшуть северяны а русіе […]

Тріе бо мужі бяста тріе вѣсенце - Оутріе, Ополуднѣ а Вшернѣ […]

Утворі се роді тоіе о седмѣрѣцѣх, ідѣже обітващехом за морья о краі зелень, а камо скоті водяі древлы [о] ісходу до карпенстѣа горе […] то бяща она ляты пред тісенщ тріе сты за Іерменрѣху.

О тѣ щасе бя пря вліка о брезѣх море годьстѣ, а тамо праоце накідьша кургала о се каменя бяла, о под коя погребшя болярі а вуце сва, якове о сѣщѣ падьшя […]

##### Plank 10

###### Middle Pseudo Slaven

Богуміру бо бозе даяшуть благы земная, а темо сме не імяхом. Се […] яко намо бя інь […] а старце о роді оберещехом яко комонѣзе, іжь од щасы старі суте наше вуце. Наімяхом раз все […] то бо бящі комонѣзе долгы щас. А тіе [т]о грьце не зведщя, а стае до конць, яко обенстве муже, томужде од род нье імяхом давате до потомьщѣ іех, або тіе правіщіте ны […]

А по Богуміру бяще Оріе со сыны сва. А колібва іегунште веліка прю тѣяща о утвореня веліка земе све, а тако ідьща вон отуду до русе.

Ныні бя інь щас, а імемо се брате за ужьдя а тенгнуте до преду, а не боде жещено, яко сьмо оствяхом земѣ нашеа а яхом іня, но да жещуть, яко сьмехом прящехом вліцѣ о себе.

То боурусіце, не оставіще сте грьці на земе вашю а перысте се об оню […]

О те щасьі ра рьце быте кромѣтены о іны земе, а днесе возжядіщя се врзе нашя на ны, а імемо сен прящете о внуче нашія, да удржѣхом ступе нашя а не дахом земе інам […] тако бо імяхом інако творящете, а не плате дубы о поля сва, ніж сѣнѣте по тѣх а жяте жню о попелі, яко бо імяхом ступе травьня скоті водящете, брегоуща она ото вразех […]

##### Plank 15 a

###### Middle Pseudo-Slaven

Се старьграде понехше, ідьшя до ілмер езера і тамо утворяі грд інь новь, і тамо пребендіехом. І ту Свргы, первіе пращуре, моліхом серді роженіець крынь. Е препросіхом і то дубо, крень, хллеб нашь - Сварг, іже твряі свент. Бг есе свенту а бг прве і яве, і наве.

Се бо імяхомь оны во іству, і се ества нашіе преборящеть сылы потьеместе і блгу венде, якожде праоцы обенде, твряі о семь.

Bедя жртвы о комоніе біеле і оізыдощьша одь крае седьемріецштя о горе ірштя а загъгріа, обентьщя віек. І такова понехщьша, іде на двоеріеце і ръзбіае о тоі комоньствем свыемы і теще до земіе сірштіе, і тамо ста і пождіе. Ідьща горыма влкіма і сеіезіема, і леды, а отеще до стенпы і тамо бендещь со стадіе свы. І скуфе бя се прьва праве одрщена. Оце нашіе, праоце дрьжящя она ве пріе вліцеіе, і сылы дает [праве] отрщете врзе. Небожедь ідьшя о пріе теіе до горя карпеньстіе і тамо ріаще о щелы пенты кніезы, і грді, і селы огніщьсте, а трзі влікеа і потіестнены бяще […]

##### Plank 4 d

###### Middle Pseudo Slaven

Соурожю бо стятоу быті над ны […] а ідемо, камо віждемо земѣ горія […] а луцѣморія.

А і то всенко ден ко бозѣм зрящемо, якові есь свѣт, егоже рѣщемо Перун, Дажбо, Хор а Яр, і іно[і] імены […] тако спѣвахом славу бзѣм а жівехом мілостю божьську, донеждѣ жівота се гонзімо.

Сурожа біе вразі наша, іже соуте на тем мѣзіямі ползіщімі […] а гръзящі суте намо болема [а] маръм марыу, а концем жівота всенщскім. […] явіті бгу сілну […] а біяті тем мещем молним, а та іздхне […]

Суря свѣті на нь а до нь, а відімо всящская […] перве бо слва сурю, стлу діду, етень іждене злая […]

Із тея темѣ ізды ся іздыбщше се зло племено дасуво. А то зло племено на пращурі наша натецѣ […] і налѣзе і я ся мнозе утщені а умаржені.

А тоі Оріе стар отець рѣще: «ідемо од земѣ тоя, ідѣже хуніе наша братчі забють. То бо то крвіві о щас ті звѣрші. [І] скоті наша крадщі а дѣці збіящі».

А то бо то стар оцець рѣк, а тещахом до інія земѣ якова теще меды і млеціма. А іесь та земѣ […] а тещаху всі. І сынове тріе од Орю бяшеті Кіе, Пащек, а Горовато, окудь тріе слвні племены істкша. Сынове бящі хъробріе водщі дроужіном, а тако сѣдше на комонія а тѣщаху […] за нь ѣде дружіны младенчі, скоті, краві, повензы быщі а овцші […] тѣщашеті дѣцкі, староці, матере, жені, якожде маръніе людя.

Тако ідѣша до плоуднѣ до морѣ я мещема разіща врзі. Ідша до горе вълікія в до пуді травнія, ідеже бящеті злакоум мнозѣма […]

Тамо се усве се Кіе, іже бящ стрыщем киву, та то бя стл русек […] многія крвѣ стыща тоі іоход слвяном […] ан тіе не брегоша злом а тѣкъшя, камо Оріе рѣкстеі. Бо крвень е сьва тая, а крявь наше про то рщеще, жесьмы всі есьмѣ русіщі. Не слоухате се вразѣм, іже рекут нѣ сте доблія […] од оце Оріе ідемо а т[…]

##### Plank 5 fragments

###### Middle Pseudo Slaven

[…] oі шас оу[…]е нарждаяц […] д […] ны […] а свіажесе

Бо есь по самы […] сверт […] на заз […] бенджемо с[…]і також[де…] ільерц […] ніш[…]дін[…]

[…] оі же сьмі русіщі нікые врязі.

##### Plank 16

###### Middle Pseudo Slaven

Влескніго сю птчемо бгу ншемоу, кіе бо есте прібезіца [і] сіла.

В оны врмѣны бя менж, якы бя блг а дблѣ, іже рчен бящ оц тврсі, а то[і] імч жену і два дчере. Імаста она сктя - краве і мнга овны.

С онаі бя тоі во стоупѣх, а онігд, не імч менж про дчр сва, так моля бзі, абы рд его се не се прсѣче. А Джбо услыша млбоу ту а по млбе даяч му ізмлено, яко бя обе часы тая.

Се бо гренде мезе ны, а імемо вржете се: себо ясна тчемо.

Ту бг Влес отрче неся.

Се му гредехом сен а імемо до бзе наша, і тому рчемо хвлу: «бонде блгслвен, вожды, [ы] нынѣ а прсне, о векы а до векы!»

Рчено есе о кудѣсныцы, а те прч ендше нзд врцет се.

##### Plank 16 fragments

###### Middle Pseudo Slaven

Рчетмо о росу слбу аще кое о моду […] те а одо не ж яке смѣ жівехом […] рчено оцема bях. Рчен […] времены давня яр[…] рчено бя о велцех трудех […] есі до гоур карпаньскеіх. Я[…]н[…] одпощтемо до ріеце ста сещі […] ко до не менте стоя се могт […] тако домліхоме урежам ро[…] бек […] честь кілу до не се вржечете оде ірлмепс[…] до […] во ком тако зрім лепія хуо[…]ом ся ці[…] вѣде […]

##### Plank 17 a

###### Middle Pseudo Slaven

І се бящете кньезеве Славну со братаре му Сківьу, пре весте вьлкіке на въстенце, і се і тоі рещете: «ідемо до земе ільмерсте а дунае!» І тако іещете, і бъ старе сна све оставе о страце иломере. О се теце на полуносще, і тамо све гърд Славен утврже. А се брате го Скфе у морже бящете. І се бъ старе іма сна све Венде, і по не сітце бяще внущец Кісек, кіже владец бящ ступе полудене.

І крве многаі тамо іесы, а о тва бяще пре вьлка за те і зурете на обаполе одо данаю - до горе русіще, і до хопе карпенсте. І тамо рящете, се бо утвре коле, і бендешете оп рец за не, і такожде врзем упоре творяе. О се уразе оне і одстрще од се. І се родемо томо рещете а веще созве едіно, творящете земе нащю.

А тако стоiте земе теіе пенте сты лете. І се за се отворе межде русіще усобіце а върждящете сен ове і сылоу стратете, імящете овео соубое і безълаждене сва.

І такожде прідете врзе на оце нашіе о полудене і се стрщете с ківске земе o побреже морженсте а ступы. І се тещіяху ове на полунеце а срящете с фряце, о тожде ідаяху помоще на врзе. І се Скуфя оц[е] ентще се а сразсете со вързео сылоу, а потлце оны. І се овы бяще іегуны по прве до русе ступіце і тоіе крате одестрщене бяще. То іміяхомь за знаце, якожде іміяхомь і ныне творіті, і себя імяте…

##### Plank 17 b

###### Middle Pseudo-Slaven

…о те врце. Се б то стоупны хорпе хранете імяхомь, яко оце нашіе а праоце, іже хърп ящете, імаше о све стоупе, і се траве све і кветень хранете уміеща, якожде крьв сове ліаху.

О се бо колуне нашю оставе врзіем. І та голуне коліем бяще, о та вързі емті, іж цще о прсте ста. І се грде нашіе клоум ставете імяхомь, якожде оце нашіе, якове острце пряще се о земе на всеко крокы. І до поуде спаднеще, і лібате іу, і тамо земржете іміяе. І на споте не ідеще вое жде. Камо грендете сен тоі дене, ідежде не імахомь о некде утулоу!?

І се рцехомь о то, яко оце нашіе, і се борехомь. І колібва порждене біяхомь, се Пероунец пріде до ны. І тоіе повенде ны, - і се, коліко іе праху на земе, і такожде іе о то вое сварзенце. Оны помождене бендешете, рате, ідящете од облакы до земе. І се діде наше, Дажбо, о щеле іхьва. І коліжде тоіе не обрящете сіць? І мы не осоме? А то до целе не можащете быте. І се быте. І се рцехомь молытбу о бзем нашіем, абы овы намо поспещете до помождене і дате вітеждене на врзе могоще. І що сьме о тем, якожде земе нашя утлщена іе спатніема ногы вражденстве.

І тяко хрщехомь на тоя бендешехомь, кы околы све, і нетецщехомь на оны, і нтецемо а кыноу до дресте іех, і не вѣртехомь іе о раніех врадженстех, і не оубіехомь оне, іежде на ны налезще.

О то рцехомь на вы!

##### Plank 17 c

###### Middle Pseudo Slaven

Якожде тако ріек Кісек на люде све за щасе непнесте на овіе, і тоіе омързеще се о вразех а токъще на оны і потлцще іе. Се імяхомь знак тоіеі мощьеносте і не мъгощехом до іявве дате овы. Се б то бы слабостще, і се імяхомь сылоу. І сьме мнозіе. І вразе не соуте толкы мнозіе, яко сьме. І сьме русіці, а вразіе не соуте оны. А камо іе врждена кревь нашіе, тамо іе земе нашіе. І се вразі вѣдіяшуте і се ны сен старащуте се. І се староще іе марна будете, якожде ове біяща о старе щасе оціех нашіех.

Рещехомь іеще слвы тоіе назпаменте, абыхомь не іедіны одо тіе слове не оуратете, і рцехомь братрем нашіемо такожде: «се сыла божстіе бендешете на вы, і ту овінтезете врзе вашіе до конце, іже хщешете земе вашіе. Такожде врзете моу до оусте пълніе, а те полока ону до дрсте све а не рще простіе ніже слъвы све. Будуте сыне све бгоуве, і сыла іхьва пребендешете не вы до конце».

Не імяхомь а не щерве нашіе насытете хліебем, се б то пожден на огнь вражескь. І кравіе нашіе, скуте, трпяшете тугу такожде і се, якожде мы. І се акыне наше харалужне одрждехомь оде полоудене борзіе а бедіехомь сылны віще врзе нашіе.

##### Plank 9 b

###### Middle Pseudo Slaven

Прідощя із крае зеленя о морѣ годьско, а тамо пототщешя годѣ, яква намо путе преткавящя. А тако се біящехом о земе те а о жітнѣ нашя.

До тесва бяща оце нашя о брѣзѣх море по ра ріецѣ а со вліка трудноще понѣправеще сва люція а скотя на онь врѣг. Ідьша дону, а тамо годе відяі; шедь до полудене, а годьско море відяіа годе ізмещену, протіву сенбе статі ся зряі і тако нуждѣна сен біяте а прожітню а жівытва сва, якожде іегунште бяша по стопѣх оцеве а налезе на не, людя біяху а скотя берущя.

А тако род славень тѣкшя до земе, індѣже суне в ноце спяшеть, а камо траві многа о луце тущна, а ренце ренбы пълнѣна, а камо ніки не умре.

Годь бо бяща еща на зелень крае а мало упреді оце ідушя.

Раі рьека есь вліка і одѣдяшыть ны оде іна люды а теще до море фасісте.

Ту бо муж роду беліару іде по ту страню рая рьекы а упрезі тамо сіньсте ідуща до фрянжец, яко іегуншті суте на острове свы а пожедяшут госте да оберуть іе. Бя то за полусьы ляты Алдорѣху. А іесще древе она бя род беліаров сыльнімь. Егуншті госте оденіща се за муже беліяру а рекоща яко да ему стребро за то а два комоне злата. Ідяху індѣ а ізстеще грозе іегунсте, а тако мімо ідяху годѣм, якве суте такожде зуріве на [не]прядьво а на ніперы. А комонѣзе іех нѣсте пощестен, а дваще дане беряі. То бо госте, текунеща ны, он поврташя до земе сіньсте, а не пріде уж ніколібва.

##### Plank 7 g

###### Middle Pseudo-Slaven

Тамо Перунь іде а главу златоу трсеще, молыне посевахшеть до сврзе сіняе, а та тврде се одо тоіе. А матыре слава спѣвашеть о трудѣх свакех ратнех. А мамехом ста посленхате а хотяшеті бране зуріве за русь наше а прасвнтоце наша. Матырь слва сіашеть до облцева яко сунь а вѣщяшеть ны побѣды а згенбель. А ні се бояхом ста, яко то есь жівот земен а віць есь жівот вѣщен. А tому імяхом ста дыбате вѣще, яко земно проть же ніце. Сме на земе яко згі, а то зъгмізехом ву тьме, яко не бяхом ста істе нікда на ні.

Тако слва наше отеце до матырь слве а пребенде в онь до конца конець земстех а інех жітве. То бе сва со сте н боящеті сен смрте, яко смехом потоміце славне, а Дажбо нас родіве кренз краву замунь. А то бедехшемо кравенце - а скуфе, антіве, русы, борусень а суренжецы. Тако сме стахом дедь русове а с пенде бе ідьем а до се до небі, сварзе сынея.

[А] за стар щас рыбья ны оста се, не хотьще ідяшете до земе нашея, а рцехша, же «бо сте імяі добліна». А тако ста, ізгібоста сва а не дплодщете сен з ны, а змрже яко неплодьва, нісщо оде нь не збенде. А не вѣхом сте обце о тех, костобцева суть она. Оні жда помоце од небі самова, не стахва се трендете се, а такожде се іна стащя, од іліроум поглцена стахва. Ту бо рцехом, вшяко есть право, же не десен стате од обе тея, а тако ілірове ста поглщна од ны, а не імахом тоде нікіх.

Тако дулебова стахва одо ны повренцена на борусь. Мало збыщаше ілерув, а неботь рещены ілмерстіе, а те се бо седнеше вендле іезера. А ту ведешти усешедща даль, а ілместе остаще сен тамо. І тако [іхва] збенде мало.

А [се] реще сва поле нше. І біаща біе то крыдлема стоїть сва і спеващет песен до сеще. А та птыця суне саре не есь, а тая есь од она ова ста бяща.

##### Plank 22

###### Middle Pseudo Slaven

Aще бо те сен орцено есе, якожде Квасуро одерзе о бзех, таіноу утвржяшете сурыноу. А то бо есе вжыжене оутъліеніе, якве імяхом сме до Радогъще, о бзех се радоваті а плясяце, вѣніе въргоща де зврзе, а зпіевема, слву бзіем сотвъріяще Кавсуро.

Бяше бо іе менжо сылень о бзіех вързумліен. А то бо то Ладо до не пріхозящ а рцѣ му вързете меды водоу а усырете е о суне. Се б то суре утвържісяща, че оны [бендящуть] брендете і сен претвърящете до соуріці. І тоу пыімо во слвоу бозькоу.

І то бо то бяще о венце до Кіе, а менж бящ о тоі крате вельмь опознащен, орщене оцы Блгоміро. А тоі одрзе од Сврженц поущеньу, якожде ствряіц, іж ещь рщена есе соурынія. І те б то есе во Радогоще нащ[…]

Се б то іміеімо овсенке дены, якожь пожніе соутвъріхом а се оурадогщехом ся от оініе. Се бо інодь, якожь кои не удърже сва есть есьтва до разъ а рце безоумьна, се боть іе о Црнобъзе. А інь, іжде іме рпдгъць, іе о Бьлъбзіе.

Такожедь імящехом ісъкащете дрзі і врзі […] коваць бо меще нащія на оутвьрзене сылы, а се імо, сылоу божленьскоу, прожещете врзе нашя на оутвьрзене сылы, а се імо, сылоу божденскоу, поражещете врзе нашя обополіе.

То б то Бългоміре оуріещенъ Твастыремъ, якожде тоі ему порце о слвіех, абыста она бящеть, якождь бзе ръкъоще іма, сеі хва[…] се бь то оуставе родя о себе, якождь бзе съ пріщіне родь, а смехом о родіех тоіех роді.

Такожь і Сврг іе оць, і проща соуте сыне, а імях сен коріте іму, такожь і мы се бо коріхом родце, якожь есе оць рдоу, а тоі б то роді іестьва те, о Кые, до къніязе кісте.

Се бь […] по годсте пріе опороушете се а русколаню опъоущете, до Кіе тецещете а асендете ся до земе отые - таможде, іжьде хьщя до прі стенпоу въріяжьскоу і себе браніце се од она […]

І такъва бяше се се од леты тоісенц трі сент о кыіве оце, трі сенты о карпаньсте жівотіе і тоісенце о кіе-грдіе.

Іна щасте іде до голоуне а тамо і ста се, а іна кіе-грде. І перьва есе ренсколане, і дрга кые, якожде сурень[ж] цтяе, по скоту ходяеща а стадя водяеща десенте віеце нашю.

Се бь то голоуне бяще град славень і тры сенте граду сыльна іме. І кые-градо іме меньщі о полоуднь - десенте граде і всы, і селя ньмнъго. А до целъ бо сен быте во ступях веске роді і жытва се менете о полоудень. І таква грьцемо да омень по златоу щепе і кола, а ождерелы. А до кырко о сва носіце оміене о пыво выньсте о грьк, а тврія овь на сва і онеме тая.

І бяще тоі русіе о плоудень твъряце град сылень соуренж, яковъ не сездате грціем а тоие го рострще і ренсе побіящете хтяще. І тому ідемо до не а рстрщехомо селыа грьцка. Елане бо сіе соуте врзі ренсколаіем і врзі бозіем нашіем. Грьцколане соуте не бъзіе потщуть. І недо чъловіецы оны соуте іс каменіе ізбрящены, подобіе се менжіем. А наше бзіе соуте выразе.

Якожде смехом прящехом оды годье, навлцешете на главе свы рзя од воля а кравыа і кожя навлцеща на щереслы сва і тако мні се те се оустраще роуште. І тоіе одевлецещете сращесы сва і оголя щрьслы до пре і преборяе.

І тень краты ідехом оголены до пре а победехом я. Яко ста грецьколан бо агць ізніежде мещце сва, а тои бенде брзіе у навіен од яме, якіе ждещеть жртву сву до земе, абыте крев го жывоть го умепщвляте і тоіем жыте о там.

##### Plank 6 c

###### Middle Pseudo-Slaven

Т[о] се за яві замержеце а ста грады градящете, хорсун а іна возденя. Русколане раздерена смутама ста творящеті на полуден, а борусе на полноще бя многа утрепѣні. А то б то породіце не хтяі, абы руське родя соедна о русколане.

Про то же два віета тая іменоваше се велка і мала борусе. Не суренже се назва суренжка руса, а борусе. Пра боря тако бя тамо непра боре. А долга вржда мезе родя роздірашеті борусене на щесте. Тако борусен же не могша статі грьціом а скуфі на ступене - та бо бяшеті жлута. А русы бяшеті русы а медроочітіе, сылна. А не у навне пря ошед непрстане, а коліже на супренжене не бясте кнеженце сылна, або грьце даваяі - вразѣм - віщтче, яко нам?!

От оце Ореа а до Діру бяста тісянц пат сенто ляты. Се це праце наше віеста медвена мече. Так убо твастере іма реще удіеляті железвена а брате комоне, яковже тещяша од бозе до ны.

Тако бя русколане сылна а тврда. То бо то от Перуня, одержаще ны, колі крате ізболокша меще а одрзана [бяша] врзі, одтрще я сва тере. Бо вутце за Ореа рода славена і сілна, яковіже о сурі біяі аігѣпета а старе. На ті же щасе не імамехом еднаота, а бяхом ста яко воща безо Влеса. тоі бо рекло ны, яко імѣмо ходяті пшімо, негда же кріва, а того не слоухащехом ся.

То бо то праце убіряі велку щасте русы, Набсуру потщена. Не стрежещенце се бо тая одо вразех, а тако налзе на ова а до мору звѣ та, ся ідша колніті, главе сва подо вразке біще. Та бо сылна вршті натеце на оботріе. А ті то ходяще іо говяде до заходу суре, а тамо се страті. Наше же людіе ідяще до поде Набсур-сар. А за тем то ідяще на суре агіпѣтесте.

##### Plank 6 d

###### Middle Pseudo Slaven

Длуга бяше те дяты одерене трвате се. А тако прешеде ден, я русы тецеша одо Набсу[р]-сару - парце бо не текоща за не - а тако оідяі до краіе нашех. А тамо бо сленша пѣснеща наша до Інтру а вола, на се быхом стале вѣроваще. Бяхом ста со бзех нашех, а до све бзе не нуте наше. От се едіне смехомо і, та носяще, те імяхом, а ніколе сме называте інакожде, яко езеце.

Колі бо одерень баблуску терпяі, а кнзем іх бя ту Набсур-сар, ки бо іхва подчіняшет. А тѣ сва іуна даяі до вое а тягендло. До чурсы а чресл, на ланіта утерпѣніе імаі, а тоі бія кіем. І то терпя не могостехом тако.

А не можахом, а рцемо іма, же ста не імамы до средьця наша. Яко в теі день, колі бяшет велка трясева а земевртень, а оврзе сѣх обысва до сврзе, тамо комоньве а волы метяще ся а врще. І заберехом све стады а вержехом ся до полуноще а упасехом душы наша.

А тако бзема храненсте будева, а ніже с по цено трацемо сыні сва а све дщере, а тако жены. А будехом просте сва уже і свастехом. А не бяхом сметенты, еже ідша на челе рате о одерень се доть ве све, а ходяхом бо ніже псіе. Потоміце сме славуне, а грді сме быті можашем, а не брежехом ества.

То бо Магура спѣсне сва до сѣще. А тая птыца од Інтра іде, бо Нітро бя пребенде до вѣк само, кіе да Паруне все бране, абысте тоіе да вржешет іу, да прібде Ярове до лунче. А лѣпе імемо сен согмізете, ніколі бо сва быті одереньце а жряті бозем іхва.

##### Plank 25

###### Middle Pseudo-Slaven

Се бящете овы а караню. І се град о брзех морстіех русштіех. І тамо бя конезе, якові се рще елане біете о отрцете одо русе. І тое оудеящеть рате і комонества а іде на не, і вітеже іе. А еланьсте плакаще се о тугу іех просяце іе дане платете. І та дане с не оудіеаня о овнехо рязе і віно.

І то елансте, віедяе яко руште піяшуте многа, і оліще на не се врзете се і вытежете іех.

І се бо грядеть волсев ухорензе і брате іе ословень. І тое рекста руштіем не тварзещете се на даре тоа. І се руштіе не слехоща. І се оупіяе. І се, погыньсте тоа зряще, рущтіе отеце до степіе. І там[о] осерще і сылы свіеа овлецете се, і ідьша оспеть на оніе, і поврзеще іе. Се бзі дерзяще оніе а руце іх оукрѣпще, і тоіе одежешуть вітеже. Се бо прящуть вразіе і тако рекуть: «яко овче рострцем оны бедехомь саме о крае тіе владще, яко красне соуте оны», і тіе на дахом.

Се Трглаве моліхом, вліце а мале. І се бо Трглаве наше остяжоуте ны і врзе скощашуте на комоне, вразіем пораженте творяі. І то узрящехомь, яко бзі овладящуть о те. І се узрехомь, яко мртве соуте і оубіены бзема. І намо по іме крощешете і відете мертва телесы мнозя, яко вліка рате Пероуня на не се вергощя і розтеще тоу.

І се Сварозіцы ошуе тоа текощуть, і дежде прінесе побіедоу нашю во ренціех свеіех роду славноу, об оцех слву держащіему, і до днесе на поліе вентежете вразе свіе могоущему.

І се жаля жалюіе над вразі і грыне горенщеть се о смрте іех, яко оде ренце бозске се бергоуть. Се карыне плащеть се о мертвіех тіех, яко сталі се о боженьсте і земрещуть. І поля тоя полнене соуте мртве коще і главе оусенщены. І оуде, одо телесы оурезіены, се валяще о травіе. І смрад іде оде поліе тоя. І враны летящуть до не мртве ощесы долбенте се і ясте мужескіа мясы мнона понещены […]

Се рце Ореу Сваргъ наше, яко семе істваре: «істварю вы од персте моя. І буде рещено, іже сте сыны [І]стварего. І ставіте се яко сыны Істварегы і будетіе яко діеты моя, і Дажде буде оц ваше. Тому достете послхашете се, і тоіе вам реше, чесо імящете о тоіе діеяте і како рещете, і щето творящете. І, народ влікь, а вытеженте о сва свенты і потлцешете роді іні, іже істягноуще сылы ізо камене, чюды творяе - безо комоня повензы, і свако діеяте чудняа мімо кудеініці, іже всяк бендешете грядеть яко кулеснік, і, ругу твъряе, клентвы діеящіе на кменть, і кменть се подробе. І тако словесы многіа і многіа, і о теіех словесы омамете вы і подрбенте одерене о златіе міено, і о то міено продащете вы вразіем, хотяе тако».

І тое бозі вамо рещуть, і да Oреовіе завіете любыте, света зелена і жівотня. І любыте друзе сва, і быте мірніе мезде роді.

І по те о добіе бысте седьмы десенте конензе нашіе, яко Мезіславо, Боруславь, і Комонебранещ, і Горыславь. І тако ізбрящені [бяща і] іны о веще і одлоущені о веще, колібва люды не хотящете іех. Се бо тоіе конезе вліце трудіще се. І се Кышек бя велік і моудр. І то умре, а по не бяще іні, [і] кажедіе творяе ніещо благіе о русы. Паменте нашіе то удржещеть, якожде імяхомь іе славете всак трізень [яко] трі віеде і потщіте се о паменть іех, на сыны нашіе, і ніки не сме на то запомнящете - се, яко проклент бенде о бозіех нашіех а чловіеціех, і люды імено го охібнуть об віекы.

##### Plank 7 b

###### Middle Pseudo-Slaven

Сме тая од земе наше, а роміе венде, яко дрзісме жівоте нашем, а понехъша ны на то. Тако грьціе хотяі одеренете ны о хорсуне, а прящехм се зуре проті борства нашіего, а бя боря а пря велка трдесенте ляты, а та понехъшія сен о ны.

Тем бо грьціе ідша о тржіща наше а рекоста намо омѣнете краве наше на масть а србло, то бо потребуще на жены а дете. А тако сме мѣнехом се скоро д[о] одне снеды. Последе еще грьціе іскашете да ослабі ны, а то іскащаше одерень взенте. А тому не ослабіхом се а не дахом сме земле наше, яко зме Трояню сме не дахом сен роміема. А да не встане обіденосще Дажбовем внуцем, кіе бо арузіех вразі дбаша.

А тако днесь не похулесемо такожде оце неаше. Се бо у сіне море стятша до берзе годь тую а одержаща на нь побѣдену.

Пісне хвалы на матыря спѣваще, тоя красна птыца, яква несе пращурем нашем огнь до домы я. А такожде ягніце прездремо до тодь, а болосте на ны одержеща сылу, а імяхом врязі ростятешете, а гоньбу псіну іма нехате.

То глендь, народе мое, якове есе обезпеща нарев! А того не ошібеще се од раны твоя! А не вржеще се до рядь, абосте сме вразема погонеле, а біду сен прзбавяце, а жітне інако імяте. Бо сме бящехом ста грда а не оделегла до е. А тягчае поразе бенде по ны. А сме по тем тысенщ пенте сет ляты - яко смесехом многая борія а пря імяхом - а такожде сме жіве, діеке жретве іунащея а вевонце.

##### Plank 5 a

###### Middle Pseudo-Slaven

С подробенце се защаті намо [о] тоі околы. Рщемо тако, іжьде ляты до Діру зе тенсенце пенте ста ідоша прады нашы до гуре карпанеске а тамо се осѣднеща, а жівя кладно. То бо роді сен правща ся од оці родці, а старенце родоу бя щк[о] одо іріан.

ты бо уще, [ще] Паркун бо ны сен благоволящен, бо то утщехом сы, а тако сец бящ жівут пенте ста ляты. А тамо тщехом сен до восхдяцу суне а ідехом до ньпре. Та бо ріека есе до монрже тецяі. А то полуноце сядще на не, а сен іменова непре препенте, яко бо бутце […] а тамо осендещя [а] пенто сент ляты вще сен правіща сен, а тако бозема хранівен одо многіа, рьще соязенце. Ілерув бяща мносте тамо оседіцы огніщаны. А тако бо скотя сен венденце со ступы, а і тамо тако бозема сен храніті. Можяще так[о] Ор [о]це віодех не. А пенжіяшет і многа злато [імяхом ста] а богаце жівхо ста.

##### Plank 8-3

###### Middle Pseudo-Slaven

Колібва наше пращурі сарунже сен творящете, пощінща греці якве пріде гостьема до тржещ нашіех. Прібытва глядяі і; зряща земе наше, осыдаяі до ны множьства іунецьства а домова будявяі а грады про мены і тржіца.

А о іедна відѣхом воя іхва омещена і сброена, а скоро наше земе пшебіращя до ренек све а утаоряі ігрщьтя інака яко сме. І ту зрящемо - грьціове суть пряздене, а славуні сен отрощіша на не.

А тако наше земе, іжь четвары вѣце бяша наше, ста грьцька. І сме тамо яко псі, да женуть ны скоро каменьема вон отуду. І тая земе огьщена іе. Тако днесе імяхом сте сме достаті іу крве нашеу польяте, абыста бола родіва а жрна.

Лѣтѣ в сварзѣ Перуныцья а несе роуг слве, наож іспыімо го до кута. А кмѣто наше імяхом ста одѣстяте од врг нашех. А та Перуныцья жеще: «а якве, русіщештіе, проспавья орю све? Боріянесте сен длжны у тон ден!»

А то бо ть суря жеще: «а ідьесте, русовіщте, а ще дѣящете о тоія?! А камо бендете іте од крае сва?» то бо смье ударіхом се о стена та о утаоржехом сте діру про ны а про наше, а бендемо сме у себе одне.

Се, а кому осудѣ Перунь, тоіе бодѣ в раі ясте, ядва вѣщна о сврзѣ одестана. Неботье загенбене сме днесе а не імяхом іна брате, абыхом сме ходівяі о жівѣ? Лѣпе бо мртвема бяшете, яко жіва отрощіте на цужья. А то нікодь жіве отрок лѣпе дьѣспоту, же і е потркава. Імяхом наше кнезѣ слухате сен а ста выте земе нашью, яко тоіе жещуть намо.

І та Інтра пріде до ны, або сен храняле сме сылу до трвьѣ а сталіхом тврзо о кменты сва. Ободящеть бо сыла бозка нашеу, а бодѣма невытѣзньѣ о польѣ стате. Пожерехом бзе свы на рущѣ іех а зрушіхом і тая, якве ештье ста кобѣм, а длжна бящете долѣ вржена до праху ве крвѣ іхо.

Колі бохом Кельще біте осмелѣ, тако грьціе пол уставе се за тоіе яко не імящуте сылу ту соуть обабенще, а такове меча імяі тенка а съ щіте легька, о бързо се она выще се і земе кыдаі ту о слабоще све. Бо нѣсте іхма помоще од васілісех, а длжнева само стате на захіще све.

Ту суренже наше бодѣ; іна, а бодѣ наше, а ніква не імяхом сленхащете іхва.

Жеще она, бо уставе на ны пысьмено све, абы яхом оно а тращехом све. Оспомыне ту бо ть тен Іларе, іжь хощяшет уцете дѣтѣ наше, [а] должен ста ховате сен во домьѣх овѣх, а бяхом го не зна; уцелеща на нашь пысьма, а нашѣм бзѣм правіте требіщья.

А то повьѣх вамо жье. Попрщете сте та гьрцева, яко вѣк, бо сен іясѣнь о то а відях Кі оце нашье, а тон жексще мі, же і ньщехом сте она, а зніцехом ста хорсынь а омастрыдья мрзесщіну, а бодѣхом ста велка дрьжявя со кнѣже наше, граде велке, а несщтена желѣзва, а бодѣ несщтна потоміцьѣ нашья а грьціе созъмьнщуть сен а боудуть на міноулосще сва дівате се а поківльва глвама.

Дьѣящете тако, бо бодѣ на ны многа грза а грмы грмѣнтеще, а і два іедная сен ставье се друга пощена. А тако смехом звентезѣма до конце, утрвящехом сен до вьѣх множескѣх дьѣка бозѣм, і ніщо ны не зніщеть.

Стате яко лвіе, едін за одѣнь, а држіте сен ста кньѣзе све! І Перунье бодѣ около вы а побьѣды дась на вы.

Слва бозѣм нашыем до конець коньце вьѣкы земе тоя, а до благ вшьякех русе, оцевскія земе нашьеі! А тако бодѣ, бо та словесы імяхом од бозѣ.

##### Plank 21

###### Middle Pseudo Slaven

Се бо хьрбер оборенщеть тую сылоу, обе сенть опояшеньсте вае.

Імехом се б то урьвы хранящете і сень хране бозем ставіехомь. І грядіхомь стіене о дубіе і за освы щасто по другоу стіеноу, і тамо храніхомь бозе нашіех подобы. Мнозіе храніе о новугрду на волхъву ріеціе. Іямхомь о кые-градіе по бголясіех. І се [і]мяхомь на волыні дулебстеі храніе і о суренже на моріе сурьстіем і сыніем.

І се, велька оуразь іе на ны, якожде хране суреньстіе обыты вразема, і бозі нашіе, о прах тщены, валяхуть ся імуть. Се бо рустіщі не імуть сылы одерзете на вразе вытенжсте.

І се імяхомь урьвы, екожде стран межь, іже іде в ношіе по лісех у се урьве одіегы сва на коусе. Такожде, пусіце, імяхомь урьвы на русіцем тіелесі. І не брежіехомь о томо, і тщіхом се на храніех славіте бозе, якове не пріемлоуть жратве нашіе, се бо оураздены суте о наше леносте.

Ле же птыця матырь сва славу жеще на ны і молі насо от ехса оцеву слву ушещете - і то не імяхомь дерзесте стате на рате а і мещема свема брате земе нашю од вразіем отщеноу. Се б то тоісенц і тріе сет [ляты] храніемо свенты нашя, і днесе женты нашіе рекшуть, яко сьме благовіе і оутратіхомь розумство нашіе, і семо якве овча мало передо оны. І не смімо овлецете се браніе, і мещем разете вразіе нашіе.

Се б то Коупаль грендеть до ны і рещеть ны, яко імяхомь стате грде і щісты, телесы і душіе нашіе. І то вргнехомь до стопы еіе се, абыхь сен грендл по ны і насо захряніщ, ведоущь до пре зуріе. І тамо сен стахомь бы до свапзіе лікы. І се, до сеще шедьще, хвалохомь бозе нашіе о браніе, яко о мірны дне. І се бо Коупаліц жеще ны, яко достыхомь се до она щаса і бендіехомь о славоу своу печестены, і такожде со оцы сопрщастены.

##### Plank 2 a

###### Middle Pseudo Slaven

Муж прав, ходяі до мовѣ, нѣст, іже ріеком есте хощяшет прав быті, но есь іже слъвесы […] го[…] а вьршена до цѣ съвпадашет […] тому рщено есь о стара, або сьемы творялі бяхом лѣпая, а яко дяді наші рѣклі то у семь а боуду[…]

Такождь за часі Зьльнославлі русь потятя бя рукоу върозю, а злощіна твъряі […] і коняз тоі немоцен бя, а усла сыні сва до брань, а і тоі върягом подлегоша, вѣща не брегощя, а чесо то рѣщено вѣщем не оуважі. Тому бысте ростьржені, а одерень взяті.

А тако ле рѣщемо днесе? - «кънязі соуте наша, тому бо не сте […] до полудене ходяі, да імемо земѣ […] намо бо а дѣцкѣм нашім».

А тамо грьці налѣзша на не, яко бо усѣдліца на нь. А бія сѣща велька а многая мѣсящі […]

Сты краты пощіна се русе а сты краты розбіена бія. Од полуноще полудене […] тако скъті вѣдша праоцове наша, а бя оцем Оріем до крае руська ведені, поневжді тамо пребыті. А утрпеня многая несоуща, [а] рані а хлудне. Се тако отыдша до сю, а тако оуселіща ся огніщаны на земѣ руштѣі.

То бо се оутворі за две теме до суть, а по тема двѣ темі врязі прідоша […] а земе беряі од хъзаром до роуце сва, тем бо одерене работахомо. Бя народоу родіщеск ільмерстіі, а сто корежене о дво ста. Народо наш, яко пріде поздѣ до русе земеѣ а селіще ся среде ільмершті. І ти бо суте брачке наше а намо […] подобі соуте. Аще коліво роужнѣті, бо нас храніша од злы.

Вѣща імяяще. Со то рѣещено […] о вещѣ, тако іессте. Аще сого не рѣшена, не есте бы […] ізбіраща къонязі од полудя до полюдя а тако жівяі, мы же сьмы імо помоще даяхом. А тако бяхом […] зеле бо знаяі, твъріті сосуді пецене во огніщѣх, а соуте бѣ гонцарі доблі, земе раті а скотія водящеті бъ розоумѣяі […] тако і отце наше соуте. А пріде роздол на не, а налезѣ, а тому…

##### Plank 19

###### Middle Pseudo Slaven

Ce бо бідѣх сен в наві: і ту огне вы [о]блаце; ізыдеь од оне зміе щюдень і отоце земе, і тещяшеть крв із не, і тоі лізя іу. І се прыдеть моуж сылен і розтрще зміе на двы, і ста два. і poзтрщеть еще, і стачтвъры. І се муж вопішете бозіемо до помще.

І тоіе ідяшуть на комоніех од сварзе, і тоіе зміе оуьють. Се бо те сыла нѣсть небоще чрня есь. І се бо зміе соуте въръзі ідущі од полудене. Се б то боспъру збы тоі, яква дяде нашіе ратіема одтрщаше. І се хотяшуть грце отощете земе нашю. І ту не дахомь, яко жне соуте нашіе, а не опоустем, і стваре та зміе, есь погыбеле на ны.

Імяхомь сен прате і жівоты полождете за земе нашю. І та тегне бо од ны до поляне і дреговіце. І русе с[е] тядуть до море і горе, до ступе поледне, і се русе соуте. І од роусе токмо імяхомь допомоще, якоже Дажьбы внуце соуте. Моліхомь патаре діаіе, яко тоі ізведе огнь, іждеть матырь сва слава пріесеть на крыдліех све праоцем нашіем.

І ту піеснема поемь одле къстрбыціе вещерне, іежды повіехомь старе словы слве нашеа о свенте седьміце ріекы нашіе, іждехомь грады оце наше імах біяще. І тоу земе опоустішія, до земе іне ідьшя, ідеже смехомь о щасы тоі держеве і за древлесть імяхомь кълоуне нашіе і грады, і селы, і огніце о земе оутворящете […]

Се б то оумыемо телесы і душіе нашы, да імяхом щасте русе кълуне, ежде мыльна бащешеть і на врзе страху ізумете наведе […] се убо од кы сень ходяе, таможде і та земе есь о день тоіе хыждена од ны […] оны же творящуть іна, абысте ны од старе давнесте ны одсрящете. І то зрім і ренку держаще на вы, абысте віеделі, яко зурень день іде і крве хощеть. І ту проліехомь на земіе све русу […] се руса грда каменіе вопіщуть на ны, і сехомь імамы гренсте і святе до смрте […]

Поцте, сыне, ме а оумре за не […]

##### Plank 5 b-1

Оі щас до щасу се нарждаеця среде ны […] свіяжесьськ бо есь по самыя смрьте […] на зазбенджемо сьмы.

Такожде ільмці, якові насо храніша неідінѣ, а с нама солсіяху, се а крявь све даяі і намо […]

Дрівѣ бя на русі хзаріе. Днесе сва върязі […] мы же сьмі русіщі, ніколі не врязі […]

[…] оставхом на сурю млекы нашя во травѣхъ. За нощі утлщемо до нь щалю а іні трвія, якожде рѣкша прастароці, а даімо сесуріті ся. Я пімо трічі со слву богом пенто крт ден нѣ[…] та бо то нашя стара потщіна бозѣм длюжна есь потребіті […] а требь та буді повязем мезі ны […] а ні мара, ні морока не сміѣмо славіті […] ті бо то лівы соуте, наше нещасть […]

Наше дідо есь ве сврзѣ […]

##### Plank 28

###### Middle Pseudo-Slaven

Се браніе нашіе оте інемо яхомъ. Овратеце озаде і се брьащеть. І се граде нашіе о тяготе све о сеще се. І се ріекощьімо конензь Бравелень одержате се о помощче грд грдвіе і держешете вое свое, да се храніешуть оны сылу русе о іедінію грзу врзіем.

І такве і се.

І се б то жмыдіе ріекща намо о годіе, яко імае Детереха а іде до полуноще, і тамо у жмыдіе овате се до полуденіе. І се ідеть на роме і тамо се перящеть легы і вое іны, і бере ругу влку оде оны. І се втрзежеть до земе оныа. І се Детерех убіень бащь одо крехімоу. Се бо годе тая бзем протівеня і тоі сень ізплеващуть іе.

Се граде нашіе соуте сіре, і старще родце нашіе не ізбрящуть іня о себе, абы те іхева правіте. Се, ідяхомь і до не, і достыть іема реіщешете о тоя і потрцете на внезапо[у] утруждоу. І се труждящехомь о тоя і слезе люота.

Біе крыдлема матр сва слва і врещеть намо о трудьніем щасу сушьны і мору говяд. І се віехомь, якожде рщена есе од праоце, яко кіелцы поможя іма, і се бо ідощя до не. І тако бышя ста ліеты оупомождены от іех, і такожде о оілмы, се боть ілероу, і сьме родіце. І се родь розаніць іміе ны до средьце отще і охраніе ны оде врзе.

Се бь то вргохомь ныніе. І се [азъ] моліхь бзе о заступнене нашіе. І то бо бендешеть тако, ясна бо іе про ны. І се вендешеть оце нашіе скърезь горы і стенпе, мімо годіе. І се доноу піяще. Імяхомь ту ріекоу нашю, якожде врзехомь крве нашю до земе. І та іе руська земе, і буде руська.

Се бо русіще, [мы] імяхомь потргу свржещеськоу о ны. І се таряхомь труд нашь о жыдьбіе. І се жмыдь рещеть намо, яко пшеде о домоціе нашіе і подрже ны проті верзіем нашіем. Коренсте бо не імяхь нікоя. То рещешете на вы. І то аз ріех: «поможашете о борбу руськоу соупротвіе врзіем моем а вашіем».

І се за троудень щас нашь не бржіехомь о ны, а ідемо оумарате за родь нашь. І се огь ден яма жереть оубіене. І се враніе ядьщуть ощесы іех. І се трва растнеть скрезь щелепень іу. І то зряте не можахомь, яко отратіехомь догры і землы і сылоу нашю, і небожде бендехомь одерень взенте до ралы іе, якожде комоніе тенгнете о Орю іех і жноу іех віенете, да ядуть хлб нашь і ядьмо земе.

І то не можащеть сен іевете до мысель нашіе. І кркще нашіе не імяхом доліті до кмете. І се бзе нашіе долящуть врзе нашіе і сломете хрбты іех, яко дзерзетьне імоуть нас взеце нашіе і влацете жены і діете нашіе до трзіще і тамо леншете еланіе і грціем за ображе србніе а златіе.

Се бзіем ріещехомь: «озменджете сен, якожде тма по суріе. І се Паруне оутще на вы і розтрцещеть вы яко овчы. І крато тоі отремтещуть і [ваше] вые Сврьгы оубоящуть се». І се б то іесе знаме, якожде у ніепры проквенте лозіце в зіме. І се Коупал[о] оукажящеть про ны знаме о вентезе на врзіе, і то імяхомь тварете.

Се б то Марь іде на не і Мор. Се двіе тоі семщуть сылы іех і омещуть іе под меще наше. І се мощ меще омеждеть іу. Се, межда діелящеть тоі. І междя та іесе плня крве, і то пренстенпете не достыте о іех, коліждо ны.

І такьве і се Боровлень реще, якожде сьміехомь ходящете до не. І то знаме намо рещеть, якожде вентезете імяхомь, яко сьме венде. І се венде оусіедещуть на земіе, ідіежде суне - сурь спяще - те в ноще на златіем ложіе імать. І тамо іех земе есе. Се Сврог оце рещешеть о тоя, і такожде братаріе нашіе соуте о тоіе крае, і ріещехомь о оны, якожде прітещашуть до ны за щас зымень і подржють ны. І се сыла бозька пренде до ны удержящеть до конце. А се венде - і до нь ідяхомь помоцеще моліте - і не іміете, якожде всак люд достіть сен хранете само.

##### Plank 5 b

###### Middle Pseudo-Slaven

Сіце се іезенце одовратіша се др полудене а само нехаяі ны. А тако ідща на венде скотя [а] говада своа. І беща ту птіцы сряща мноства тещяшеті до не. А ті то галща і врані од яді летіяі. А бясте яде веліка в ступіях. То б тоі племены костобце налязяі. А сіце отвережіті раны многая а крве ліяща. Ту внезапы главе сякща врзіем свема, а тоія суте враны ядла.

А тако Стрібы свіщащуте во стпіях а боряе гундяшете до полунще небеспенцете са ны. Бія ту сѣща веліка, енззіце а кустобце серазіті со злые утечеце а воры говіяд нашех. А тако бяшет уборіца тая а двасто ляты. А наше родіще тещяшеті до ляші, пребендены суте, [а] тамо сядша.

За сты ляті бящі тамо годе Іерменрехе а се злобящы на ны. А ту бяща уборце вліка, а годе бя потіняня а отрцена до донще а доне. А Іерменрех піяі віна любы братресте по зе воявенде нашы, а тако се утворжешеті ся бя жівуте.

##### Plank 29

###### Middle Pseudo-Slaven

Се б то т рщехомь об оніе оіегды, і да іде слво нашіе о правдіе, і такво […] обріеціехомь правду. І се рціехомь од старіе словесы, яковои істещя од оце нашіе, іжьбо бяще сылне. І то імяхомь вржещете се до бразды іех і тако потращете до оне.

Се бо Асклд іде со врязе све де ны. І се Асклд іе врг нашо. Се рце намо, яко іде о захць нашіе і лже, якожде іесе врг до сете, яко грьек. І се Асклд іесе вряг, оруждень про гостіе іеланстіе хрянете, ідежде ідящі суте до непря ріеце. І се Асклд прідще до ны со кнудіем о два сет ляты по Алдореху і хощашеть првете ны. І се Дірос еланстьо рце сміере о сьва і се нас тле се преждіе ове. І се Асклд овражде те Діроса і іесе онь іедень на місто то. І такожде е врг нашь, і не хощаехомь іе якожде врга.

Старе рещене повядоуть ны, якожде прідьща на русіе інь Асклд, і яко бендьще тріе Асклді врзі. І тоіе врязі себе жріяхоуть і не соуте нашіе, ніжде цізы кнзіе, яковы не соуте кнзе, ніжде вое простіе і сылоу похыце владстве об овыа.

І се Ерек ідье.

І спомыньемо, якожде роместк орлі […] пораждіене бяще од діеды нашіе на устю данаіевоу. І се Тріань наліезе на дуленбе. І се діедове нашя ідоща на ліегы оніе і розтрщеща іех. І то беньще о тріе ста дете до нашіе доба, і сіе імяхомь држете о паменте.

І се не даяхомь се до Ереку, яко сьме не дахомь і прежды ініем. Імяхомь кнезы све ругу іем дахомь а дащехомь до конціе. Ні роме, ні еланштіе не владнещете ны. І такожде пребендіехомь.

І се дуленбіе ріещяшуте о ны, іякожде семе братаріе о ове. І то іесе істьща правда, якожде тещяшуть оны одо іедіна коренце, якожде і сьме. І се взпомыньемо, якожде Троянь бя одо діеды нашіе рострщень, і легы іе одерене бряте бяще до поль нашіех і тамо труждеще се про ны десенте ляты і опущене есе од ны.

І се роміе рекощуть, яко сьме врвы. І се грьціе ріекота обаполы, яко сьме врвы. І то імящуть одва хісенть і обадвіе жадящуть се на земы нашя. І се земь іе, якожде взему іе мечем і крве і та іе се земь.

І се Троянь бещ за пенте сты ляты до годіе. І такожьде днесе рціехомь, якожде волка нашя не престаніе до конціе жітьбы нашіеа. І се достыхомь прате се о жітьбоу нашю мещема. Се ріещеть вамо хороугынь - сен од оце Хорыге.

І се есе просіць вашь о бзехь, якожде даящуть оны вамо сылу і владнесщь на земе вашю. Околіены сьме о вразіех і прящехомь се. Бяща вронзенец ріека і градьба. І тамо оце нашіе рострщашхоу годе. І тако смье розтрщашехомь врзе овы. Се собеньствы све одяхомь і рціехомь, якожде бенде інь щас на не.

І тамо матрь сва слава пшедь нам ідеть, якожде огень дашеть працуром нашіем. І се щуре нашіе ве сварзіе рядящуть се о ны. Се бо Пытере Діяіе молі о ны. І се Оре зрящеть на све людь. І се не можяехомь врнетете тоілы сва врзіем. Се бящ в щась онь Дірось. І се бящь гьреколанець, і тоі посщезне. І пріде на не Асклд і Ерек. І то моліхь бзе позбавнте русе о злы тая.

##### Plank 18 a

###### Middle Pseudo-Slaven

Ce б то зрящете обесва да імете птыцю тую на щеле вашем. А та бенде вы до вытеженсте надо врзе. Се бо ях іны сва в таможде сен одержещет. І ту красоуще се пред ны а влеце свіетаме до сене.

І таква бящете во інь щасо, яко руште ідяще со вендеса, і тоіе хотяе унесте бозе свы до соре, і тамо угніездеіеша і се градя пмоліа, і бястще таможде многа зодьща яко соуте богансте. І та пмоліа украсены соуте злтем і србрем, і многая о се древні бзе поцтяще, удѣщете ускусі. І та о се віедома інымі, такожде тоя зоящеще а задеща на тоа, і пепщешя овы, і таможде не імящі родіце нашіе покоете се. Орабі ходящеше до те а трзящеше на трзещех о богъствы та і таможде оуседше отрце дащеі се.

І та земе, повіеда, есще мрзъсте пре і злоя оцжіве. Се б то мы одендеща о горех карпеньстех до кыа і тамо бяхом такожде вряждене о злет язецех. Се бо пояхом, яко сьмы русе, а славнех днех сех. А іміемо спевы тоя од оце нешіе о карсніем жітбе во ступях а о славіе оцев.

Се бо воіводо бобріеце ведштеі русе до голыне, по смрте обрятщь чін Пероунь і хріябре гордінстве. То не запомыньмо овежде, а якожде есьме сыне оцев нашех, да імемо любве до памяте іех. А рцехом о не, якожде бяще оны сылоу нашею, а сыла та іде до ны од іех, жню ле вѣніемо, але віену тягнехом. Рціехом есьме…

##### Plank 18 b

###### Middle Pseudo Slaven

…о тіех, якові гобзяхуть о ны. Се не імяхом мольбітце і ряхом о тва о пре студніе а родніці, ідеже вода жівя теце. І тамо волба іе, і влці хіцне не ходящеть о те.

А се Олдореху щасе воспоміньемо. І тоіе се зва жрвець, яква не іме радехом о бз тепенесь а словесо не држешеть. І красене нашя бере нагло а хітща я і та овездева. [А] межде ны распре обіті се за годю. І то пжежіхом, а бысте по годі.

А тоя веце правіхомь се од роды і кнезе. І се княз [бя] борьвлень, яковыжде оборе елане у бренгы морсті. О пре ідьмо на заженть тоу і тамо ряхомь скотя. І скуфе діеяхом попасете скотя во стенпех. Се б то буде о ны, і таква грецколне седнешія по новіе і грендіща грды, і злобя се на ны. О тем щасіе ідяхом проще до полнощіе а тамо быхом два сты лента, і тамо сьме і есе, соуте од щас теіех до нынь.

А і днесе імяхом вна князе Борьвленя, правнуце о дяды свео, і тое реще, «ідящете до полоудне, на грецьлане!» грець бо междоу еланеоу племе себетно, а трзе іміяі о ны в стнпіех о скоть нашоу а хощя берате она за даре. І то імяхом она стрщете о новіе до морія а гоніете до сва краіе, якожде руська земе іе се, а руська крев о та земе сен ліащешете до поде, і та піаще крев нашю. На ны надежете іма бенте, і ту браніхомь о воя дне, якову трмемхом.

##### Plank 7 c

###### Middle Pseudo-Slaven

Тогдяше не бя інакосте, а днесе пре бенде достяі ны. А межахом сме се одразіте сен од вразех. А деньмо тако одразеньме і яхом све сева о ова. Первѣ зовенхом до стенге вутце наше, якове не суть ще збабнена, а грде. Пріхождахом се во істѣ на стонга све а рещемо, же інѣ не буде то, а сме імаме іті на грьце, якова ста бенше.

Мълвіхом бо ясне, а Інтра іде за не, якво шед за отце наша на роміе до Трояне земе. А суть немо бенде, колібва варензе ведле наше вое на то, яко саме сме можахом вденте.

Тенсеце ляте смехом білі од роме і годе, а суріанта, якова бенде со ны. Ніже не опоменемо, яко годь соеднесеше со егунште на ны. А Галареке се верзе од полнще, а егунште о полдне. А ту плакала русколане [а] боруся, еліце же егунште оброящеша годь. Ту русь се венздвегла сва сыла а егунштіе, утворяі крве онтов а скуфь кыеву.

А днесе за сеще средьце наше се крві од Інтра до вчерже. Ходястехомо а ізроняшехомо слзы о судове нашея жівота. Ті се нѣмы в ча[с] стоне, а тако вѣхом ста, іже щас пріде, яко по за сенще сме ходяшете імахом на врзі - ащі бо ту грьці, щі бо егуншті. А ны те б то імахом хомытате а стрнъжете, абонь не ста намо врзаі, а яко мрзенсть пренд ощесы нашя.

Галарек бо заплаті за ть, а імаме пронуденте хорсуне заплатенте за слзы дцре нашя уточена а сыны, одреня взято. Плать бо та не [е] србрна а ні злата, поненже одсенть главе і - а на щепоту стрщемо.

##### Plank 7 h

###### Middle Pseudo-Slaven

А тухом ведѣте імахом да сен збіряе род руськ до десѣнце, а десѣнце до сты, а да тая напдяшеть о врзех, а піметь е главева одтрчеца. А тамо злая поленшть, да звеже хісніцы, та ядщя, созденхноуть.

Тещашуть ріеце велке на русѣ, а многа водае журшесть спѣва стародавня о тоі болярі, яковы не сен бояща, до поль годе ідшя а ляты многа сен прящя о волнесть руську. Ті то славне ніщо берьгша, а ні жівоты сва.

Тако рце о нье берегынья, а біеть крыдлема матырь сва слва а жещеть о тоіе потоміцѣ, якве ні грьціом, ні врянзем не пода. Жещеть тая птыця о грдыніех борусеньштех, якве од роміе падща колы данаева Троянь валу.

А тое простѣ трзны легьшя, а Стрібве іенве плясащуть, об оне плакаще сія за овсѣне, а во зіміе студіенѣ гурлыхащеть обо нь же рев ступень. А голомбе дівонка а таце жекощуть, яка погібъша тоіе о славіе, а ні оставе земе све врзѣма. Небо сьма сынове - такожде потоміце - а ні ленщенхом сме тако земе наше варензем, ні грьцем!

Ту зорія красна іде до нь яко жена благва а млека даяшеть ны, в сілоу нашю а кренпосць двужіла. То бо зарыне суне вѣстща. А такожде сленхшемосенхом віѣстеце комоньска скакщете до закату суне, абосте управенсте бящ го члн злат ку нощі. А бящь бѣх воуз со влоеса смірнама влекуцеща по ступе сыне, а тамо бо легеь суне спате во нещь. А то ж колібва ден пшішед, ста до вещежѣ, а друге скакащець уяве пршедь вещере, а тако рце суне, же воуз а влы есь тамо а жде го на млещне стезѣ, аще зоря проліща во ступьѣ, позвана матер абысва поспьѣшендла.

##### Plank 1 a

###### Middle Pseudo Slaven

Во тсще оупамятохом добліа наша стары часы, да ідемо камо не весте. А тако сь мы зремо воспять а рщемо, же бо есьмы стыдіхом ся наве, праве, яве знаті а обаполо тьрла ведете а доуміті.

Се бо Да[ж]бо створящ нам[о] ове і це, якожде іесте. Свет зоре наме сіаше, і во тоія безодні повесі Дажьбо земе наше, абі тая удьржена бя тако. Се дуще пращурі соуте а ті светі зорема намо од іру[…]

Но грьці налезша на русі твьрящі злая во імь богоув. Мы ж есьмы не вехом ужі, камо тещаті а щча творіті.

Праве бо есь невідомо улождена Дажьбом. А по нь - яко пря же сіа - теце яве, і та соутворі жівото нашо. А то колі одіде, сьмрте есь. Явь есь текоуща а творено о праві. Навен бо есте по пыя. До те есте нава а по те есте нава. А в праві же есте явъ.

Поучіхом ся стару а вржемощемо ся душі наша в он. Бо есь то наше, яко се бо уж іна іде. Се бо на коно і […] тврящу богоум сілу. Со оузрехом в себі то, бо дано дар бъгов а не по требу емо. Бо се напрасні ті […]

Се душі пращуры наша од іру срящеті на ны. А тамо жале плакаті ся а вы, рещаті намо, яко сьмы не бржехомо праве, наве а яве […] не бржежехом бо се на то а глузіхом се істая […] не сьмы достыні быті Дажбові вноуці […] то бо моляі богоум, да імемо чісте душі а телесі наша, а да імемо жівот со праотці наша во бъзех сліяшете се во едін прауда. Тако се бо сьме Дажбові вноуці.

Зрі, русек оуме, якож оум влік божьск. Есте едін со ны, а тому творяете а ререщашете со бъзо воедіне […] брене бо есь наше жівоте, а сьмы такожде, ідеже комонезем нашім работаті, жівяше во земех со теле, овна а скътіе наша, оде вразем текущ на […] свередзь […]

##### Plank 6 a

###### Middle Pseudo-Slaven

[…] од Оріе. То се обящі нашы оце со борусы. [О]до раі ріеце до неперены а […] карпанеске држава по родіе тоі се правіті одо родіще а вѣща. А свак род наімена све родіще, кіе соуте правіщеі. Окуд іде до гуре, тако а тамо есе коняже а воевендце, вутце люды се одо сва врзі во славу Перуню.

А сіц Дажбова помуга наврті се на [н]ы. Тако бя доржава та руска одо русы а борусіце. Ту бо боріа велка неперстана бяшете вшак щас а многа сѣща [а] cубоя, а бо то врзема нащтвена, а нще не скущена до конце.

А тако [прідще] роміе а оде. Ту бо Ерменрех іде до нь а налзе на нь. І тако потлацны сме бяхоме одо роме і настщене одо годе, мезе два огніща тляте а се паліте. А ту бя велка біда, а жнева нашы палена а ніще селіщено, о на не ніже дыме попелеще.

Ту бо преленте до ны птіце бжеска а рще: «oдыте до полуноще а натяте се не на не, коліжде тоі ідяхуте до слеы нашы а патебеште».

А тако утворяще, удше до полунеще а натщемо сен на не, а роспріяя тая. «Овытезете на не. А тако ідящете до не а ставіте се стаунама по данаю». Ромі до ны се врзетешаще, а біяі се много. Ту борзо утцене бяща простеглавіті ны. А тако сме простіглавіхом еіе, а то тема бя вы упостеглавенех.

Вельце снезе, хлады, глад моущіша нашы люді, ено ставаяі трце а лішаще ся безо вше она. тоі крате велце устрадаще са, бо незалеглесте імаі а ту твряі […]

##### Plank 23

###### Middle Pseudo Slaven

Се б то новьяре іде одо стареа, іжде бяща о таква русеще. А се іде до пълдне і тамо грящете о ступех вікцы.

Та б то есе тажде русе, ізбрящеть кнезы свы. І тоя од роды свы, і роды доботща о племе кыждіему кнезы свы. І о кнезы іздіеще кнезе старьща. І тоі есе вутец о прія. І такова жівете во земе теія, долы врязе прідоща на ны і таме ізбіяе оны.

І се грьцколане ідщья о земе тоя і седнеще са ніѣ, і не деба о русе. Се бо те русе ізмеще ся і наліесе […] на оиеі, і одтрще оны до сва брезе морьсте. Се бо грецколане поведьщя рате свы о жлезна бръніе оцрщена. І бя сѣще тамо вельіка, і грящуть враны о ядь менжскоу, іже врждена есе до поліе, а піяще ощесы іхва. Граяхоуть врны о бряшны, а вельіка гряхоуть ста о пелы тая, і тамождь іесе ощесы грьцкіа, і ощесы руште не тргая. Там бо знащітоу імяхом, яко бзе не воящыа русе огынуте.

І тамождь се прещеть суне з міесещем о тоя земе. І неба сен перешлете о кмыть, абыа земіе тая не подленгла бо роуце еланьсте, а пърбыла руськоу.

І таможде сен плащеть матка о децке своя, яковы врзіеща креве о кмыть тоу. І та кмыте сьащеть рускуе. Новаярь бящеть тамо до днесе, і земе тая пребенде нашя о меще [і] креве, врзенщень о ту.

І такожде елане рѣкста о кнезе старще нашіе і повясть му, якожде нехще до земе неровь ход[…]те[…], ніже отроце бряте, алень бо іме брезе морьсте про сва.

То імяхом оуказіцю на день нашь, якожде праоце нашя омерше о комыть, і не взящь вразе нашя земе. Се б то і днесе іміемо оуказіцю, якожде ніки то береть.

Се бь то Германьрех іде о полыноце да ны, а імехом сен брянете земы сва і тако іте на нь. Се бь годьштя іе нашя. А ту [о] білогоре сехом, усѣяхом [се] коще свы а крьве своу поліяхом, і та есе о ны.

Се бо врещеть птыця матер сва о ны славу ріещеть ны. Яхомь бо сьме о ту меще нашія а ідехомь до свенты о поля. Одразіехомь врзі полноцніа а одвзерщемь врзі полуденыа, а тещехомь на врзе сходніы, а бѣхомь повенжды руште грміцы, якожь оце нвшіего Паруне сыны, а Дажьба внцые. Се бь то Сварець укаже намо, камо гренсте обысва.

І тоіе Германьрех одіеде до полунце, а еланште о полудене. І такмо оберіехом земе нашою до коупіце, і не даяхомо сынь, бо цен же не бошеть о сыне своя.

Се бо ідеть о ступы нашя веліце множдествы родоу ініех, а не имяхом бящете о мырна, небо ждехом о помуце. Та бо та іе у мысце нашя а о конціе меще, а тоіема сещехом врзе.

Се брщеть птыця матре сва о ны, абыхомь се мы взденлы меще сва на захіте своу а іею. Се біе крыдліема о земе і прахь одтрзе до сврзе. А се бо врзех о земе, а се біе о нь, яко страще се за ны. І ту одрзехом. Оутворжехом, яко крещеть, се бо кренчь тоіе іе до сердя нашя. А то імяхом вѣдете, яку суре піяще: до сеще грендехомь і тамо одржещехомь пытву іню, о бозех стваржденоу. І та будеть намо яко вода жыва о посліеде, о щас трзне влікеа, якова есе о вся, іжде умере о земе своа.

Се бо Сваржець зряі о ны од сврзе своя чюдноя а, зряще рате нашя, ліще она. А прсте к німа овжде не імяі досыте, а то ліщеть іенже прсте о нозе свы. А віесть праштырь наше, яко сме сыла вліка, а не може одолящете ны вразе нашя.

А се бо потцехом о вы а жденехомь іе, докенде оны подяшуть о земе а зденхнещеть о маре. І морь іу вездьме.

Се бо ріещехомь о серде нашія, якожде не вратехомь се до огніцы свы докеньжде аще врзе іскащуть, і не врзехомь сен тѣлесы нашя, аще врзе ящуть земы нашя. А рщехомь о сема, якожде бзе нашя гонзяхуть іе. Се то убіе щьлюсны сва, радіе яхомь децкы до копіех, яко се вратещете заде своя врзѣм.

Се бо лядвы нашя одврзіехомь і тлецехомь земе нашя до не, абы удрзещете овіе ажьде до смертна щаса, а марю зряте, даяще те. Се бо мора одстоупі се я одреще: «не імяхомь сыла туа, абесте одерзіела вітезе [о] руште». І такожде слва потенще до сварзе. І тамо бзе рещуть, якожде «хоробре сте русе, а імяхом мясты про вы подель бзе пре Перуне а Дажба, оца вашя».

##### Plank 3 a

###### Middle Pseudo Slaven

Мъліхом Влеса, оіце наше, дапотягне в небі комнощь суражоув, а да вніде на ны сурі вѣщаті злоті колове въртеще. То бо суньце наше, іже святяі на домове наша, і предо нь лік бліеде сь лік огніщ домацен.

Сему бгу огніку Сьмурьглѣ рцемо показаті се а восташеті се [на] небесі, а се взеті ож до мудра свѣта […] нарцемо му іме іе: «огнебъже», а ідемо се трудіт[і], як і вск ден, мъленя утврша тѣлесы; ядымо а ідемо до роле наші труддяті се, яко бъзі велѣша вску мужу, іже чінен есъ трудіт се ся на хлѣб свуі.

Дажбове внуці сте, любімічі бъжьскі, а възіско рорала вы тако десніце дьржащі […]

Воспоемо слву суражю, а такожде мысліхом до вчерѣ а пенто крато слвіхом бзі ве дене. Пимо бо суріцу в згак благъсті а обцностще со бзі, ки бо суте во сврзіе, тако бо піоут за щасте нь[…]

Воспоемо слву суражю, а те комонь злат суражіщіев скакщет а небесі […] дому ідяхом потрудьще ся, тамо осінь утворджіхом а ядяхом покоръм наш. Рцемо, якова есте ласкоще божьска до ны а отыдемо к сну. Ден оубо пріде а темене ястьіе […]

Такожде дадехом десету оцѣм нашім а сенту на власве […] а тако пребухомо слвні, якожде слвім бъзі нашe, а мъліхом ся з телесы, омовлені водоу щістоу.

##### Plank 3 b

###### Middle Pseudo Slaven

Ін бо кървень есьва, тая а крявь наше. Про то мълоуві, яко ізобрятщі конязі старощі наша, а тако се праві пентонадесечь вѣці кръз вѣща […] а соуборіті ся на онь і соудіті вшяку отнонску подлѣ […] главноще […] а тако се праві. Наші оці […] всенкіма і слово рещаті […] а то то бляго сутратіхом отъ хъзяроу […] по вѣці Трояцю які […] првѣ насаді се со сыні сва в внуці протівне рещену вещем […]

Борушті не імяху раді владіще протівнѣ вѣща […] хозарстѣ бо ідша на нь, а ті не імша воіове […] та то ростргавіца бя пенто сент ляты а не укончіша ся коро, а стала намо тѣгла хзарстіго […] і бо покуду борушті праще ся, врзі на нь налезе мнозі […] а внуко Траяннен бя самотен - со друзі меногая - і бя утщен […]

##### Plank 8 1-28

###### Middle Pseudo Slaven

Яко ста гутве а тедо бяхом сірі а ныще. І боть іна жельзва натщуть а нашен Інтра ізвергнуть од та сва.

Се бо Аскы а Ерке по нѣпры зодяшет о люде наше звенще до борія. А то, яко Доре іме про себень, тако не імахом сме іте до нь.

Ото тва да бенде в оущеніе, а разумяхом ста наше ошыбіце а імемо іну стате од вре нь. Се бо Аск імяі воя сва, посадне я на лодѣх а іде загренбенте іна, а с те да іде на грьць, да ніще іхо грады а да жере бозм в земе еіех. На тоде не іста такова, яко Аск нѣсте русіщ, неботво варензь, а іма мета; то гомть руску попіраі нама а, зле деяце, погенбе іме ен. І Ерке нѣсте русіц, а то б то ліс іде хітряшете до ступе а біе госте іна, коіе бо тому доверенсеща сен.

На старе погребенще ходіва сме ста а тамо помеснлехом, якво деншащеть пращурове наште поде траве зелена, а тамо вѣдѣхом ста, яква быте а за ощо іте.

І ту сва родці бяще дѣленте се а кому старщ пшенботе, ки бо сен з не да до оце а праоце маріщеньска, ки одо нь іде, а ки збенде простець. А та велкька свра одоляца русы, якве пренбіащеше сен до ростржещені і ростргнѣні. Тако грьцево одо сва земе жене я, неботьва не імяі сылу, сщепнені до кругу а до крыдѣл. Вшяк сва ста [а] погленда на соусѣдіце свое, а од се віры не іма, яква меже врже до сѣще. Тако прыідоша воспянте а поченща сварете се ста на походью, ки ободѣ лѣпѣе, а ки шечерн. О древлѣ бола іна рьще, о вітяствѣ. А тедьо наспѣте о поході ото оце сва.

Тако бо русколанье падьма до ніць од годѣ а іегуншта свѣжства. А тодѣ киска русе творяще се а онтува, а годѣ се устращаще ся, іде о та вон до сверензе. Як бо вѣхом, сверензе суте двѣ. Едіна вендеста, а друга годя. А ту то годь прібенде до нь. А годя сен усілісяще тамотва. А вендестя ослабіщеся сен тако тье до тьва. О се бо жеменде бяща околы тоя, а та бя літавоа і се назовеще ся ілмо, одо ны іже рещены ілмры.

##### Plank 27

###### Middle Pseudo Slaven

[…б]ітва ініа до полноще […] аб[…] годі[…] жітва ін[…] Алдорѣхова ніктоже ідяі […]к[…]о. О наступыую іе к оне роту[…]нуча іе, бо у рѣху[…]т. Е[…і]мяхом рѣщеш[…]т. Х[…]оляр, яковы на годь ідь[…] і боляре сегеня іже убів сына Іерменрѣха, а отрка Гуларѣха ранів іа[…]ы[…А]лдорѣху дане діахом од то[…]а імяхом даящет […] два сты то[…] щас Іерменреху іде годь до полунощь а пріде на ны а поробі […] а не бряще, а отркъва імахом тенжете. То бо злая твъряі, а та […] русе паде, а врзе стваша на ны влацевы, а то трваща сен […]ъ ляты, а зътрехом сен, а отъроква ста щасе отрчех […]асенще русе волны а жівехом так[о…]ібва русоі возпряще о вер[е(?)…]жа годь ту і […]е боте огржяху земе руськолане а обощаху н[…] мнозіа, а то тещаша оце до лѣсы у врозенце а ураз[…] на годь всея сылы і рострщете іу. Бящ[…]

[…]ва іста бяша за щес Конорѣху, с коі два ізтце, Алдорѣх а праправ[…]це Готорѣх. Се бо іесь прадо Іерменрѣху […] як […]п[…]ѣща[…]а[…]по тѣ[…]адь окарьеща а отб[…]ы ляты бящі тамо годе Іерменрѣхе а се злобящы на ны. А ту бяша уборце вліка, а годе бя потсняна а одрцна до донще а доне. А Іерменрех піаі віна любы братресте по зе воявенде нашю, а тако се убо ржещеті ся, бя жівут нов[…]

[…]ке щасе коліебва годь іде на ны се Іерменрех, со егунште, а тако се пдорже она, а сме імяхом два вразі на два конця земе нашя. А то Болорев [ста] предо труды влке. Ото ту матырь сва летшя реще мо, яко смеяі паднуте не егунштя о перве а рострещіте іу, а сен повратіте се на годь. Там бо увржі сыне, Іерменрехе а замертве оця.

А ту Гураік друг наш тако піаі крове а віны а подое тая за едіно лято шед мкщем на ны. А то крать Волорев жек оіжденеті годе. А тако ідея одрщене с то. А імяхом че сва та урощенте добро стенте до главе сва, якохом на тоі ста боря до жівят нашех. Железва оце нашех, яко коло комоня, еста сыла нашя. То бо діахом ста інема, яко ста глут[…]

##### Plank 33

###### Middle Pseudo-Slaven

[…] оне стягнуте […] і се бореще […] не будете тако […] се бо бозе імуть […] вое же. Ідемо істеу стегоу […] внідемо […] се […] і се […] за іне […]обол[…] дону ята лучі […] се гонещ прітещ і тои реще се вьржете дунаеві і тамо волохі біті […] і се рострщені ныне […]

Се б то на древлеі щас мнозе род събрящу вутце. Ове же імяху старце і вѣще. Іні бо імяще кънязе, іже събряще по семдеме коле од Коляде до Коляды. І сп весек род праві се. Коудеснце жртве творяе, і сваке род імяще стара коудесніко, іже інем Радогоще даяе і се прве іма на щеле Дажбо, по нем же творі.

[…] вълосе воі ідяшуте на ны […] ні можащі […] ставете се потво[…]доу[…] кръв от […] кровот […] отере се, трябо няшя о се дене імѣхомь, яко оце нашя. О по нестьем брезі і оу росѣ грде імяще бяшут. І се рушті ідьша от бѣлы бяже і од росіе о непре земѣ і тако Кые утворе грд кіев. І се соуколіще поляны, древляны, крвіще і ляхъве на кущу руську і ста русіці.

Се бо от ме[ч] главе. Рщехом яко ста ов одесны нашя, а буде се начаті по кы овѣ стащь, а тому се радіехом о сва бя ощаже і поимо се суре оніа. Се бо ть бо огренде, се яко ны, се бо сылу істреще а моудростю овлеще і се яху [і] іня во мышленеж […] ідеху на врзе оц нашіех і разбіемо і […]

[…] не почаме […], іже се сроменехом мауху яке славене до куще давеі іеденства земе удѣя […] аще бо в разуміе ходяшуть, да імуть све […], же се радіуть, а позде ідуть поутѣ сві […] ніеки бо соуте о деще ові […] бзе наше соуте вятще родіще […] спомінмо щасіе маху, еже бя едін, і мы такожде едіні бяхомь […] вълох бо есте влк. І сего раді ідем, яко братеск віна піяхом […] се бо не сміете назадо глендешете, точіу о пред[…] і се ідящете данае […] ромеім же худо есе […] а хадабуті бл[…] і се вое роместе суте [те]жъхоліві […] одержіще слву на полі, і се ромеом одеім цено за зло іх.

І се кръв піашете о свензе брачье до смрте. Небожь посщезнуте […] въл оче бо нащ. І сьме іе[…] отъв[…] радеще се о тоі […] акъ бо свенто […] імяхомь о воі на […] спяте наше. Не імяхом бъ ратете се […] се б узде […] о сіе гны […] одяте і се страве ядьме о тех же н іріа […] хоръпі візволяще русоі […] і се фряце ідуть о пред […] істргне меще све на влсі […] і ть прбуде до конце день нашех […]

##### Plank 15 b

###### Middle Pseudo-Slaven

[…] о годіе, коя се бущіе до зходжіна суніе, а отуде ідь до суне до ніепра ріка. І ясьмо тамо Кые оутврждень грд, яке обытеваце слвне рді іне. І тамо сен оселеще се, і огніще твряе дубу і сънпоу, якевь есе Сврг пращоурь наше.

А се крать наліезе на не врг новь, о сзе сще, іжь крве слвнех піяіщь. І се рате сва устрмі Кые на не. І зряіщі ве сврзе вое тоя перуньштевое, іжде се врьгоща на не і потрщяе сылу іе, і до ньге ртсрще, покажете зада оньа. І се племено онезьва наліезе іно на не, а сіещя бя влка, [а] опхіждено я до посліедь. І нашіе рате зряіе то ріекста: «і бзе нашіе жденоуть врзе нашіе».

Се бь те Вышень грядеть на облціех да ны і рщеть: «діте, грядете се градь вашь і кріепіесте іе, абіе бендіте отцены о віесма іньа врзе і борба ваше бендіе зура і кріпка. І то Сварг мене посшлеть до вы. Се бо тье іматіе сылы небесніа ошоіе і одіесны вашя, і такожде рціехо вы, не бржещете о бзіех і такьво есте саме пред врзема».

##### Plank 13

###### Middle Pseudo Slaven

Се бо умная ізверзец хоробріа оукрепе, а тоіе ідще до суне всходяще, обапола ріеку зряце. І тамо сѣдша, яко а мтре сва слва ржеце а та обасва урідлема освяжде она. І такожде брящеше земе тую, а бранете оню о дасуне а [іе]гунште, якожде готіем обрацете стрела сва а меще отоцена.

##### Plank 2 b

###### Middle Pseudo Slaven

[…] бяхом понузені оскощіті до лясі я тамо жівемо ловце а рібані, абыхому моглі ся од страсі уклонще ся. Тако бяхом едіну тему, а пощашхом градіе ставіті, огніца повсуде роскладаяті. По друзе теме бя хлуд велік, а потягше ся есьме до полудене, тамо бо суте мяста злащна […] а тамо тоі ронеісті скоті наша ящі де се ціно, у о то се оугодіхом, ащі быті камо словесы держеті. А потягохом се есемы до полуднена […] зеленотрвіе, а імхомо скоті мнозі […]

##### Plank 7 i

###### Middle Pseudo Slaven

Тако рцѣмо, сме же імахом красная вѣнце віре наше, а не імахом цызіа добірате се.

Ту кнез наше речще, же імахом іте до ясуне болярыве, абехом сме то ухранялы одо вразе побенсть. Рано а поздѣнь щас, буде оконція поздѣ, і да імехом сыла нашія по ступьѣ.

Матырь суне сва строенія а кыдлева обаполе розрщена. І тѣла ве седьці а глава ясуне на рамена го, вовендце славне, якове не ленщешуть в сенщіѣ главе своя ясуне, а убреготь іу до ова дне. Колібо і Щеху іде до закату суне со вое сва, а хрвать Берія све воя тодь іна щесть. І Щеху селенще з русева. А тако з не одѣленци а земе а с ніхма утворе русколане. Ки бо усенде се о кыіве. А тому смехом подлегце, а з нім до целе сен русе стрящем сен. А тако, будь ва ны іна сыла. Не ідехом о ні, а со русь, понежде тая есь мать наше, а тако сме дѣцщті еіе, а бендехом до коньцы о ню.

##### Plank 34

###### Middle Pseudo Slaven

Се бо кнзеве Кыу до умь спаде ходящете на блгаре. А ту рате пождене до полуноще а ажде на Вороненце іде, с тамо оде ся, і тако бя сва воя Поленя обращете іма. А се бо глуде ісьва бере, а тако голыне, градь русек, одбреща обе тесва о донея земе. Тако сь те ова крае одебра і русітце насѣдеіва. Лебедень бо седете у граде кыева о горень, [і]акожде ізразена умем а правете оде хряна. Се бь то трзеце іланьско о орабе правете уздре яоко чінь матеть. І се Кые одевенде плка сва од врзі і камо блгаре не пренеще се одь овіе земе імате родева даяще. Се бо слва ходяща усы обѣсва, а тамо пощаше о годе пратеще се, і сыла людьва а ту ждене о прще.

І тако се земе нашя остезе се о крае до крае яко русколане. О бытьва се бо даяну бзем опрещехом оде врзе, і тако ту држещехом. Се бе голынь град, бяста влік і богатьвено. І се бо врзі ідьша до нь п розгожьде тоіе. І стена ізжегеще, і сем яхом бранете тую крепе нашю, ідо русенце одржещете.

Се бо земе влзеціе а ра рьеце обапола сенте. То бя сва она земе оце нашіе. І ту імяхом за ці лете она сва а убрежехомо. Іва тамо бо преземехом сте. Руду кревь улыемь до нь, яко та буде о нас а воіводе нашя, о ране сероце. І кревь ісотеце на земе, і то руська кревь - а земе, ежем ящесехом. Тому а зренхом таку поуказіцоу во дне нашя, а імемо грясьте до стоупне іе, се бо да не гонзехом се земе нашея а бендехом по вецы русе. І стрже намо Пероунь стрла сва, абыхомь сылоу іго на взеніе яхомь а врзе одтрцете. І бящь тако віек цело. Та се бо пре не оустіхавае, а тако боря іме. Опознахомь се она сылоу своу.

А ідехомь до голоуне а до суренце земе. О та еце моря дубльіебста, а о ліева годе. І пріяма о полудне біяста іланьште. Со бо с ніема трзе творяще і ждехом се жівот нашь. І опреуіехом сылы сва до коупя.

Се бь то рцьіехом громьце славу бзем. І тамо оудіахом се суре і пыімо ова о славоу бжьскоу а ряхом дбра есе. І ту одіеліхомь стоупе тую на роде сва і обряхомь скуфіу вліку, овна і кравя, якова ста нашіу сылоу, жіте стржле травя і ту водете, убрежіехомь два віецы.

Днесе імяхомь студню зіме і не імяхом сіна. А до сенте ны ідящете до полудня на зеленіцю а на крме злащне од еленем. І тоіе отрще ны сілоу до земе студьнія, абехом о гебелы і не сміхом лышате се о зеленіцю мімо враждоу еланьстіу. І тоя зеленіцоу не бероще і пріямі зле сенте, а не хтящіе о помоще нащю. А то рціехом омстете за тоя діяна, а полате те о тва іма щас іхевь. Се бо ть оце нашя рещя овладенте земе тоу і жденете грецьколане тоя до моря. І станціу прінесще грудімы протьва іма і оузіхомь о предь і діяхом прю велку. І гренцьколань мрьна просеве а конщете валіцу нащю. І такохом доста зеленіцю о зімі а крміхом скотя све і ріещехом слву бзем.

##### Plank 20

###### Middle Pseudo Slaven

[…]ро по све також еідце птыцю, комоньствы ставяшя, а врзе тую крыдлема сакрова ста, а главоу бія зні[…] щастѣ. Біаша тоіе комоньце а ум істьягнув обрѣзаща ренді сѣще а то віедша колем Пару[н…]ехом такожде деяте, абы хощсте доставле побіеды н[…] онѣжящете ова яко сва імяхом. А ту бо дне жряхом, яко овща біе гоуца пред н[ы(?)…] ства скуфе а сурьме родіце. Десент сет ляты скотя пасѣхом а кмете роем. А грьце наше жітва обере ста а мене, не сва дыба благоденте а […]

Во Влесо наущаі земе раяті пращурі; такожде дея[…], тому врезмо д[о] огніца трвы а клечві Влеса славіті […]

Трі крате русь погнебшя встане […] іегунште до целе сеща ны, од іньске отрщете, а нын[…]здѣ сеі[…]ко. Востате іма се крате […] тако стара пря ознікне, а тако імяхом трават[…]

Многая племы ідьша до степны наші […] од стрѣлы не відяі суме […] русь есь едін […] вопіащете до сварзе о помоце бжьск[…] гряхате мещы не сленхате гласоі[…]я[…]к[…] а не стане іедін ден […] іспрягоша оце сыл[…]ва о вщек мі[…] рѣщеху оны дѣтем безте до куще а та […і]ако боде злая щас […] по[…] а […] ерва пощяхом граді окреняте а кромѣх, бо тоі не імяхом […]лот[…] стужь не поімемо по[…] а ту в Паруна прде а се і верьже на о[…]н[…]а[…] ту бо слва влека, а ту вѣщяяше матырь [с]ва крыдлема бяшь[…]ко тако врезі тѣ скоша од ны […]оіе мужі суте просте […]а[…]лвы не гобзящуть ся г[…]я[…]

##### Plank 4 b

###### Middle Pseudo Slaven

Многая емщці ідша с оня, такожді потрюждая се, а от тоя бящеті вольна а зуровене о пращурі […]

Влесо бо наущі тоя земѣ раті о зърно сѣяті. Тако оу[бо] быща тоі пращурі огніщанама статі а быті земетрудіці […] рцѣмо бо, яко се рѣще в наші земѣ, а не но яко грьці, жадіща се орущтѣіен зе коурості. Ті булгарщі пощіняті […] іну, же сва скъі вьдіщіе сва во полѣх слащнѣх.

А ізобряіті імаі од све старотце, од роду до роду. Тако се праві […] за десенте векоу. Забіша ова е сва, а тако роді, жіяті особіцѣ, племены […] се зыват те поляні […] свередзі а древляны. То убо суте вші русщті од роскоулуня. Не імаі […] одѣленесті, яко сумь, весе а чудь […] а отуде пріде на русь усобіца […]

За другу тынсенще леты […] подпадьше раздялу, а убуде се самотносще, а ста одерень чюжім робіті […] напервѣ годі, якова крѣпцѣ іу дерща, а на друзѣ хъзяріном, яко тоіе зобіявіша ся, кагном […] а то нерадѣнем нашим по первѣ істоу гостѣма на русі […] о нащалу бяста велрѣціва, а потудѣ сташа зліе а рушіті утлущіті ста […] рѣкоста тоі: «камо грядьмо од оная? […] камо жівот вольн обрящемо? […] есьмы вліцѣ сірості а ренка божьска од нас [с]е отвраті […]»

А тако на два десентѣ тысенцѣ лѣтѣх не многоша соутворящіте се до русѣ, а тамо пріде върязі а бере ту […] бѣста она сынове вліці.

Русь бо твърі ся од полуноще, за се же не імахом моженості […] в лѣсѣх ілмерштѣх соутвърі. А тамо есь […] кіев, іже дана щасть мала […], тамо бо усѣдще ся върязі, іже соуте хіщніці […]

Повѣнсте Свентояржі: […] да узрѣмо зраці тѣльні того ту боляра гордіну нашего, які поразі годь со скотіцем […] а бя тая слвная деяня од пренходу слвенсті люде на русе десенте ста третшіго лѣта […] бо наглѣ а грябѣ налѣзѣ на ны […] тенде свенторе бя едіно то кнезі […], іже озборша борусіщі […] на […] рузколуні […] а тоіе взеньше рузколуне […] а бору[се] сен ізмечіща я іде на годь од воронженца […] бія тамо десент теме ізборня боянув комоньстѣ, ніколіже пѣша […] а тако се, вържеше ся на нь […] сѣща бя зла а крентка. А тая се узуржіла до вчере, я бя по годі […]

##### Plank 4 a

###### Middle Pseudo Slaven

По часе жівот трудѣнь […] а то бящ в ступѣх блярін Скотень […] тои бо не подлегше до хъзяр. Бя іроністі […] од іроні помоці просяі. А тоіе […] комоньства досілая я біаша хъзарашті. О тъ рщені […] іна, бо я рушті оста се под хъзяршті […] ки бо долѣзша до града ківска - і тамо усѣдше се […] ті де руштіщі, коя не воліша подо хзаршті, ідша до скотене.

А і тако русь се търловаша околѣ […] іроншті нехащі сві кове, наша одерень не беряі, а тако оставі русом жівот русек […] хъзярсшти беряху до раоте своя одерень а дцкі, а жені. Веліцѣ злѣ бя а […] твъряі зло […]

О то убо годь грябо налѣзе на русь околу скотене. А і тоі ізмещі ся, а пращурове наша потягоша на нь. Таде комоньства іронште утърче а розбіяі годь. Рострщені бяща годьсшті а бѣже с поле […] то бо крев бо ршта се ліла […] а чермна земѣ бя […] Перунамі рострсшче русь земѣ годьску а мещемі зніці всяка, і земѣ іх вемѣ сі, а до сва прітще […]

А о ту бь хъзаршті пояща ны, веща стратен, а налѣзоохша на ны […] і ту бо рушті увржеше се до бране яко леві а рѣкша: «порпадохом бо, якожде Перун до нас не дба». І тои іма поможаще.

А годь бя увражденах, а хъзаршті первѣе […] укоусі прахоу, […] бяща первѣі рострщені. А то русь зетхла до іх а рце: «і цо ще буде […]».

Хъзяршті бо утекоща до влзі о дону а дончу […] тамо страм імяі […]ус беща воя іхо, вергоша земѣ мещчі сво а тѣкъша околунь очесі.

Тоі крате годь смѣсті се а отыде до полуноцѣ, а тамо ізгмізѣ, ідяі далѣ. Русь бо устрі ся до се земѣ, взятыя до русе кроука ренці.

Сва пдуть, рще, а рѣкша: «пріде убо мілостыні щас божеська». Хвалімо Дажьба нашіго а Перуна златуса, іже бя со ны. А тако первѣі спояша славу бозѣм на земѣ чуж. Сь тѣя рѣкша русколунь таіе земѣ, а тамо се потщі ся вельцѣ, абыстя оутвърітіше ся земі нашіеі […]

Хъзярішті убыща до земѣ потіетѣ, і наколіки вѣавѣ лзі русколунь, бо я се утъвърді на дончі по годі […]

##### Plank 4 c

###### Middle Pseudo Slaven

Русь бо усрі ся на земе тую до сь. О тоі щас ідша до киву върязі со госте а біяху хъзярі. А каган хъзярьсшті і рѣще до Скотень […] помоце помоляі. Одвъргне тая Скотень а рѣще: «убо сі поможеште самі све» […]ве.

Що русколунье імалща дѣяті, колі сва то врожіца сіла іде до земѣ Ворженце […] Воронженец бя древель, за многая вѣці, уставен а […] окремлен от налезеня наоколо […] а та връяжінна іде до вронженцѣ, а поя тоі, і тако с[е] усѣндла. Се русь огрождена оде западу сунѣ, а шед іні до суре на полдене, а суражь град утвржаша […] у морія, іже грьці імяі тамо, кряпіша гряд суражь.

Білоярь […] Кріворг бя тои щас конѣзь рушті а бѣл голомбь пущяшет. Камо тои лѣте, тамо іті. А тоі лѣте на грьце. Кріворг налѣзѣ на нь а ростърща тая. Ту бо грьці, яко лісі осцастем вртѣвяі, даяше Кріворгу зълъто руно а комоньце стребнѣ. А тѣ Кріврг се удржі на сурожі. Оні же грьці бяшті на колунѣх. Кріврг догоді ся. А бысте русе отворжшена тамо. А такожде грьці навѣржгоша на нь бояноув во желѣзѣх а побіащі я. Велька вѣржена есь крев руштя до пауды а несць стеньгабія русіцом.

Ілірмове рѣщаша, же «стѣ глупіці, а сьме прітѣцѣмо до вы поможящеті […]» потщемо ся памет іхо, яко све земѣ руську удобіша, а е све наше староцтсво […] які бо стратіті сілы [о] русь на тѣх мозапа сіщах со врзі наша […] а кряве іхо удобіша земѣ наше […] сущі бо богу [о]ні, які со Перуном дѣляшуща на кувендла мечі сва до враг ініх […] мы же імо помоліхомо се намо у помоці […]

##### Plank 7 d

###### Middle Pseudo Slaven

Тако бендемо рды о та. Бо бреще псіцья грьецкая а ліс хітрощема одврне нас од трвы нашея, а то імяхом ясете, якожде суне врдяте. Те бе наше мета оуцещешете ся, а не збртесема ту.

Бо за тенсенц тріе стоы лѣты од ісхъду карпеньсте Асколд злы пренде на ны. Ту зегнен се, народе моіе, од лада а твряще любы ідь до стнге наша. А захцень то та од вразех на русе могутьен Сврг наш, а ні бзе іне. А просте Сврга не імяхом ніще кроміе смрте, а та то не стршнева есь, коліже щехом сен рьнщені. Се бо Сврга зове ны а ідехом до нь.

То бо то ідехом, яко матыря сва спѣва пісень ратьну, а імяхом ста послехнуте до нь, абысва не ясте травы, а скуфе наше грьціом даяшете, а тоіе намо - каменіе во еже грензетіе я, а то бо то зенбы імуще тверда а остра! Ті то нам рѣкще, же сьмы зврженцы а рыкахом в ноце стрх на люді - іже суть грьці.

Вопрощашут насъ народы, щто есьмы, а есва одповендехом, же смы люде, не умуца крае, а правяхуть нямо грьці а врязі. То і щчто оповеденмо детем нашем, якове намо буде рекнуть пленовеніем я до очіта - і іста імуть?

Се бо дружына собірхом ста до стенга нашя, а рцемо всяко, не імамы яствы а жітва сен бендехомь на полі брате. А інда оберехом од грьце, ядехом, і не оберехом - а ні ядыімо. Бо матырь сва спѣва надо ны, а імемо стенге наше даті вятром трепате а комоньства ступы скакащете, да прах подоимо воень за ны а вразем дахом дыхенть е.

Тон то ден прева бітва есь од ны, а імехом два стыубіена за русь. Вещна слва іма еста! А іде до ны народь, а не імяхомы болярі да прідеть до ны….

##### Plank 7 e

###### Middle Pseudo Slaven

…а да справехом трізну славну по врзех. А налетьмо сколы на хорсуне, да берехом ядь а добра, а скотя - ніже полоняхом грьці. Ті бо нас вѣдяі яко злых, а сема добрі - на русь. А тьма не бенде с ны - но о тоі, кіе чюже беряще, рекуть же добро дяють а не будехом, яко она; едін есь вовенде нашо ясунь, а тому птщехом ся на труд наш, а побѣдяте вразі до едіна. Яко соколове нападьнемо на она а вржехом ся до борія сыльна.

То бо матыре сва спѣвашеть ве сврзіе о подвігы ратны. А одеімо од домы сва а тецехом до врзі, абехом вѣдяшете імо руськ меча. Сещене ясуне реще, же не [і]махом ста іна дѣяте, яко іте до пред. А “наспеть” не імяхом рцете, яко не імяхом спете неботь переды сва. А борзо ідехом, а кіе борзо іде, борзе іма славу, а коіе потіха іде, то се враніе на не крящуть а курове кленчуть. Не сьма говяды, неботь сме русі щіста.

А то е іным наущене, абоста знате, акі правь есь соз ны, а наве се не бояхом ста, яко навь не іма сылы проте ны. Тому бо імехом моліте бозе о помоце в трудех ратнех нашех а тщате се.

То б то ма[т]ыр сва біящеть крыдлема о труды ратне а славе воіом, якове іспіяхша воде жіве од Перунце в сеще укрутнеі. А тая Перніца лете до ны, а тая роуг двашеть, плнен воде жіве о жівот Вѣцень гордіне нашему, іже меча вразія одоста а главу стрцену утрате. Тако смрте не імяхомо до ова, ніже бо жівот Вѣще, а вожды братре о братре трудяе ся.

##### Plank 6 f

###### Middle Pseudo Slaven

Ті щасе соуте велма прчеста, бо теден же такоу ясна.

А сушна бя на ны зуріва. Тако жетва се не уродде, а пре то ж ідяхом на земе іну, а тамо сме удержехом.

Потлцена бя русе оде гьрце а реме, а тоі ідша по врезех моренстех до суренже. А тамо утворі суренж крае, бо тен есе сурен; дате бо кыеву. Се та утвора не добі се, а зеле бо пртяща бяхо.

Та ту бо перве ворензе прідша до русе. А Асклд слілоу пограмлі кнезе нашему а потлце того […] Асклд, а позде Дір, уседнеше ся на не, яко непрощен кнз. А ті то кнжіте поща над она, до іста бендщете вутце, а семе го костыре хранящ го. Огнбг а дому тому одеврате лік свен, од она, яко бяста она кнзе од грьцех крцена. Асклд есе темен воен, а теко днесе од грьцех освѣцен, же нікіех русы несте, а стене врвы. А тому можахом се смаяте, яко бяста кіморіе, такожде [о]це нахше, а ті то ромы трясяі а грьце розметще, яко прасете устрашены.

##### Plank 24 d

###### Middle Pseudo-Slaven

Ідяхь [азъ] оде тіверсе і до сыніе море а суренже, до вы, і рекохь вамо, якожде віедіехомь само, о то - і зе старіа земе нашя споленства антіева. І такожде іесте за многая крве літе, а по ніе руса будешеть, яко руду ліахомь, а тако вжыженью до конце і будеть:

«Ото земе нашя, славены племены і роді. Се бо славіхом бозе, ніколіже просяще, леже славіща сылу іех. І такожде велічахомь пращуря нашіего Сврга, кіе бя, бѣ а пребенде вожды о ны о віек віеку до конця.»

##### Plank 31

###### Middle Pseudo Slaven

Пожещемо ті, бъже, яко се намо деяцеші суру піті смьртнуьа на врзі грендешеші, а тоя біяшеші мещем твоем. Мов ле но мзгоу а свѣнтем ирщіші ощесы. А анъщ на не натенчаше, абы сян знещенті то, оубо Пероуну; а то мовленхом сен, яко нь с не збавітіхом се врзі грябѣ, і да інде тоі ден, яко хщеші. То і азо бых імо упрензвенцещі а гръміті на ны.

А то бысте сіла тва на нь поля оплоднящі а грьм, і дежде ліяшеті се на онь і тьму семы блазі, яко ідехом по вълі твоеі […]

Азъ бо утреня слва ті ренщена імах. А тако рцемо, яко блг есь а подтащ благ нашіх […] упръщеная оны суте [і] як[о] овця утещашут […] да імеші ны ве всі дні. А да будехом ті вірні і до конце славы твоея […] отще, бо наш есен да вожде, а да бендіщі тако[в] во сі дні […] жьртву ті првіхом, овщане бращно. А тако поем слву а велікоща твоя […]

Слвіхом Да[ж]ьбо. А буде тоі нашь пъкрвітел а застоупіщ од Коляды до Коляды. А плоді на полеха даяшет, трвына скотія, а да намо во све дніе гъвядя оумеожіті се, а зьрна жітня множесть, абыхом медъвіщі затвржеті а пещі, бга свта слвіті, соуронже бость одрещен, одо зімы а теці на льто. Тому бо поемо славу, яко оці, во полѣх […]

Слвіхом огнбга Семьірьгла, древо грызуща а сламу а огнекуде ліце розвіяштя во утіе, в ден а вчері. А тому быхом дящі за соутворене брашно а пітія, яко есь едіне хранім во попелі. А того вздыімо а горіті […] земе наще. Улеже ся од суна [а] до суна [а] свен рожя, а влкі суте тамо бо хоросі луці, а тамо ведымо говяды, а проплодіті се імо воліу Дажьбу, его же славіхом […]

##### Plank 12

###### Middle Pseudo Slaven

Яг[…] аще сурі сіашеті, поемо хвлу бгом о огніщу Пепуню, іже есь рѣком потятіщ на врзі. А рцемо вліка слву оцѣм ншім, дѣдом, якові соуте бе сврзе. Прщемо тако тріще а ідемо, стд ншіх, ведмо я на трвіе. Колібо весті я на інь ступе, ідемо ѣсті, по дроузе хвлу бзем возняще, слву пьяхом, а тако до плдне, а рщемо слву вліку Хрсу зльтрны, коловрящу, а суряну піемо, а тажде до вщере. А по вщере, колі бо ожде огнщі сльжена заждіемо, а слву вьщерню пьіемо Дажбу нашы, іже реком ес праді наше. І [т]ецымо ся очісте быті. А мовлена творяше, ідемо до сны, а тамо вліка необіастны […]

##### Plank 30

###### Middle Pseudo Slaven

Се бо хрящехомь пытаре діаіе, якожде тоіе особеньіе стащеть о матрі протіеве.

Се бо те беньще о совстенпленя до крынь, і та ідяшеть ренцемы вздя до хленбь. І се дащеть даже, якожде іде і насіце ть.

І то імяхомь жытень нашю і жню і віенхомь о славе іе. Се бо протіеве іе земе нашя, і ту храніхомь, якожде оцы нашіе.

І се повенцехомь сварзе і земіе. І правіхомь свадіебь о тоі, яко ждехомь. Се тваріць іе Сваредь, і Протіеве іе жена іе. І сп празденсты імяхомь діеяте, якожде о муже і женіе. І сьме діце іе. І тако реціехомь: «бендещете те заравіе быте я щстене і імяте деты многа. І се бо ухваліще те се!»

І тако зряте до вод, боуде велеплодьня і се даяще те менжео све Пітаре. І да обенщете твіем, будіеше плня плдіе і овощь і зрны. І се радіехомь о ты, і огураздь ящеть тіе, і то бящете тако до конещень ден. Се бо віерны твіе омолящуть о блазіех і добіех, да бендещете іхма жывоть уснцень о птріебны, і ожряте се тіе о тому і дрзещете сен о воладносще твіа.

Віергунь бо можащеть о хлябе даящете со імяхомь нуже нашіе. І моліхомь о те. Се бо ондере імяхомь, якевь іе інь Парунець. І се вержде врзе на хрбетеще і такожде отрще главы іе, і жещеть о небы, і кідь ніе о моря і пуще.

І се суше натеце брзіе о краіе цужде. І тамо іе до щасы, ажьде Пытаре іе одовенде, можле носще, ідяшете оспіете і вержде се те на неі, тленщете іе.

А то сен моляху бземо, та жаліе і горуніе тоіе, і сіце ста бозе о меже тоі пернде Сварегь. І тоі одевтще руце своя оде браде і повелящеть Дажьде тецащете сен до гомыте тоя. І се престусхліа насіцете сен можащеть о воліе бождесьте, і злаще сен можащуте се трцате до трав де.

І сен зряцете суре; о се бо, суре жівящете о ньвоу і плняцете сылоу зеленех кріа і злаще. І се с ее реньце ожіеть і зеленесеть, і та віены ращіе, і оберехомь овіа до жітенць нашіех. І се віеноу одевержехомь до ніе. І рещехомь, яко Вергуніець ондере оупаднеть до ны я е расще віена і злаце тіа. І се імяхомь ісце ядете хліебы свіа.

Се бо се врзждехомь [о] оніе дроу і то діеяхомь брвне опосоще. І ріецехом яко іе іздіе, а по тем заждіехомь огены сыльныа і верждіехомь до не брвене тое, якожде агень быеть до небесы, і тамо язень іе са трзещеть і се двоя і тріе сен діелыте. І те іес знаце од бозе, яко любісце жерьтва теа оніем хотящуть оноу.

Аще боть іе блоудерь інь, якове олещашеть бозе тоя, одіедящеве о Свргы, ізверзждень буде із рды, яко не ніе мяхомь бозя, развіе Выщень. І Сврг і іны соуте множествы, яко бг іе іеднь і мнъжествень. Да сен не разділящеть нікіе тоа множьства і не рещашеть, якожде імяхомь богы многоа.

Се бо свент о іре іде до ны, і да боудемь достіщены овіа.

##### Conclusion

###### Middle Pseudo Slaven

Іді, да іді до нашеи жарізны, отче, ліцо коего сіает яко солнце, а до нь взірающ слеп бяшет, тому зерцамо поду, а очі невздвігоша, зряме скуду есьмы а окуд ідемо, а такожде одыдехом.

Аше буьші рабъ бъгом і чловеком оутвепзжденіе, мімоідеші злая - а сергі пречістыа дбателоу оузріші в ден навь, діва дівнаі а і Влеса мудріа.

Се то [о] Влесу гадаяхомь, і се, буде по тому, якожде бзі вядуть славе нашеа. А нізоше верженіа о всегда, прісніе і бендеще.