Таро-Силач (японська казка)

## Таро-Силач

или собі колись чоловік і жінка. Та не було в них дітей. А їм так хотілося мати синочка!

 От жінка почала ходити в храм і молитися богині милосердя Каннон.

 – Богине, благаю тебе, пошли нам дитятко!

 Молилася вона сто днів, а на сто перший знайшовся в неї хлопчик.

 Ріс він швидко, мов на дріжджах. Батьки тішилися ним, як найдорожчим скарбом.

 Та от лихо – хлопець виріс здоровий, але не говорив ні слова.

 Батько й мати занепокоїлися.

 На превелике щастя, коли хлопцеві минуло п’ятнадцять років, він раптом проголосив:

 – Мамо, тату, не журіться, а купіть мені важкенну залізну палицю, бо я вирушаю в подорож.

 – Навіщо?

 – Вона правитиме мені за ціпок.

 Здивовані батько й мати перезирнулися. Але цього дня їхній син уперше заговорив, тож радості їхній не було меж.

 Вони зібрали всі свої гроші і попросили коваля викувати залізну палицю на триста кілограмів. Тягти її додому довелося усім селом.

 Хлопець глянув на палицю і всміхнувся, а тоді схопив за кінець і вигукнув:

 – Е-е-е-х!..

 І враз обернувся на велетня.

 Приголомшені й водночас зраділі селяни дали йому ім’я Таро-Силач.

 Таро-Силач закинув палицю на плече й вирушив у путь.

 Іде та йде, коли це бачить – чолов’яга котить здоровенну каменюку.

 – Не заважай мені своїм камінням! – і Таро-Силач одним ударом палиці відсунув каменюку на узбіччя.

 Незнайомий розгнівався:

 – Як ти посмів?! А ти знаєш, що я, Таро-Котикамінь, найсильніший у Японії?

 І він замахнувся на Таро-Силача палицею.

 Але Таро-Силач випередив його: розмахнувся своєю палицею, і незнайомий полетів, мов куля, в небо.

 Таро-Силач глянув угору, почекав трохи, дивиться – Таро-Котикамінь уже на землі.

 – Ну що, зрозумів, з ким справу маєш?

 – Зрозумів. Будь ласка, візьміть мене на службу! – склавши долоні докупи, благав Таро-Котикамінь.

 Таро-Силач зробив його своїм слугою, і вони пішли далі.

 Ідуть та йдуть, коли це зустрічають чолов’ягу з червоним храмом на спині.

 – Уступися! Уступися! – гукнув Таро-Силач незнайомому й тицьнув залізною палицею в його ношу. Храм загуркотів й покотився на землю.

 Незнайомий чолов’яга аж почервонів зі злості.

 – Як ти посмів! А ти знаєш, що я, Таро-Храмоносець, найсильніший у Японії? – вигукнув він і зчепився з Таро-Силачем.

 А той як схопить його за шию, як швиргоне геть від себе!

 «Цікаво, куди він полетів?» – подумав Таро-Силач. Аж тут на рисовому полі знялися вгору бризки болота – певно, Таро-Храмоносець приземлився там.

 – Ха-ха-ха!..

 Таро-Силач і Таро-Котикамінь від реготу аж за животи бралися.

 А тим часом Таро-Храмоносець вибрався з болота і заблагав:

 – Бачу, що ви – найсильніші в Японії. Візьміть мене, будь ласка, на службу!

 Таро-Силач зробив його своїм слугою, і вони втрьох пішли далі. Дивляться – на узбіччі дороги сидить дівчина й гірко плаче.

 – Дівчино, що сталося? – питає Таро-Силач.

 – Як же мені не плакати, коли в нашому селі страшне чудовисько дівчат викрадає?

 – Заспокойся, ми його провчимо!

 Разом зі слугами Таро-Силач зайшов у дім дівчини.

 Опівночі, завиваючи, як вітер, прикотилося у двір величезне чудовисько.

 Перший кинувся до нього Таро-Храмоносець – чудовисько його проковтнуло. Тоді зчепився з ним Таро-Котикамінь – і його не стало.

 – Ну що ж, тепер ти матимеш справу зі мною!

 Таро-Силач розмахнувся палицею і садонув чудовисько в живіт.

 – О-о-ой!..– простогнало воно, виплюнуло двох велетнів і сконало.

 – Дякуємо, дякуємо!.. Ви нас урятували!..

 Батько й мати дівчини на радощах аж плакали.

 А три велетні добряче наїлися та й пішли далі.

## Виноски

Біб, соломинка та вуглинка  ♥
Соломинка  ♥
Вдячна журавка  ♥
Чарівний каптур  ♥
Лисиця і танукі  ♥
Три амулети  ♥
Сандалії – скороходи  ♥
Черепаха й кабан  ♥
Три мости  ♥
Як сосна кашляла  ♥
Рибалка Урасіма Таро  ♥
Ловець качок Гомбей  ♥
Як чоловік сповіщав про пожежу  ♥
Момотаро, або Хлопчик-Персик  ♥
Як Жаби подорожували  ♥
Як чудовиська ділили скарби  ♥
Про батька і вірного сина  ♥
Брехун з брехунів  ♥
Мавпи й божество Дзідзо  ♥
Як мишку віддавали заміж  ♥
Пригода на мосту Купуймісо  ♥
Як чоловік позбувся бородавки  ♥
Щастя з неба і з-під землі  ♥
Горобчик Одрізаний Язичок  ♥
Іссумбосі, або Хлопчик-Мізинчик  ♥
Як невістка провчила скупу свекруху  ♥
Про вельможу, що був охочий до балачок  ♥
Дивовижний барабан  ♥
Як заєць помстився танукі  ♥
Як чоловік змітав з неба зорі  ♥
Чому морська вода солона  ♥
Як собака перетворився на чайник  ♥
Про божество Дзідзо, якому смакували коржики  ♥
Сонько Нетаро  ♥
Як послушники перехитрили скупія-настоятеля  ♥
У Мишачій країні  ♥
Садівник-чарівник  ♥
Небесний ланцюг  ♥
Як баба перетворилася в мале дитинча  ♥
Як сини ходили по груші  ♥
Про чоловіка й жінку, що любили рисові коржики  ♥
Риба-наречена  ♥
Сон ґедзя  ♥
**Таро-Силач**  ♥
Як придорожній стовп був свідком  ♥
Вітри й дітвора  ♥
Отруєні коржики  ♥
Щуряча сутра  ♥
Озеро Залиш  ♥
Мандри Котаро  ♥
Найкращий скарб  ♥
Казка про вовчі вії  ♥
Діва місяця  ♥
Сонна трава  ♥
Чарівний плащ Тенгу  ♥
Вдячні статуї  ♥
 **Інше** | Шаблон:Японські казки ♡ Шаблон:Англійські казки ♡ Шаблон:Естонські казки ♡ Шаблон:Фінські казки ♡ Шаблон:Чукотські казки ♡ Шаблон:Українські казки ♡ Шаблон:Українські гуцульські казки ♡ Шаблон:Грузинські казки ♡ Шаблон:Литовські казки ♡ Шаблон:Китайські казки ♡ Шаблон:Індіанські казки ♡ Шаблон:Чеченські казки ♡ Шаблон:Тибетські казки ♡ Шаблон:Алтайські казки ♡ Шаблон:Інгуські казки ♡