Величко Северин Олексійович

### **Стаття в процесі написання**

**Северин Величко (Сіроманець)** - діючий персонаж, якого відіграє Fleshka24 на рп-сервері гаммеркрафту. Останній представник роду Величків. Колишній Отаман Січі. Наразі Лицар Тусонії та Алковар Таверни "Посицькі Дари".

Вік: станом на 25.10.2022 персонажу 45 р. (За КЛ)

`**Додаткова Інформація**`
 Замісник Міста Ivengard (місто проіснувало відносно довго , мало потенціал міста Чародіїв)

## Северин Величко Олексійович

### Родичі

Батько: Мартин ВеличкоМати: Ганна Величко

## Опис

*Записи загадкового мандрівника*

> А Отаман Січі тої, був не надто високого зросту та дебелий на вигляд. Мав довгі вуса кольору сажі та густі брови які затуляли світло-блакитні очі. Як і всі на Січі мав він довго чуба. Кирпатий орлиний ніс як стріла стирчав з обличчя його. А сам козак мав дуже суворий вигляд ,а посмішка яка інколи з'являлася на устах ,була гарно схована за вусами. Б'юсь об заклад що не кожна людина здогадається що на думці у козака
>
>
>
>
> ---
>
>
> .Зодягнений же Кошовий Отаман не у шати королів. Одяг був досить стриманий як для знаті тих країв. Та не сказати що це був бідний одяг, аж ніяк. Біла лляна сорочка гарної якості , а поверх неї був вишуканий білий Кафтан з вишитими візерунками срібною ниткою та жовтими рукавами. Підперезаний же Кафтан слуцьким поясом з дорогої тканини. Над Кафтаном зодягений Кунтуш ультрамаринового кольору з червоногарячим коміром та з позолоченими ґудзиками. Кунтуш же тримав товстий шкіряний пояс в якому була сила силена сумочок в яких були то пістолі то ножі то монети. Штани були на Козакові досить вузькі та темного кольору ,а чоботи шкіряні.
>
>

## Історія

Сказання Северина Величка (Дуже скороченно)

Северин Величко народився у селі Дубне коло Сторожової Січі що межувала з Синім Лісом. Ще з самого малечку він ходив зі своїм батьком в походи та вчився орудувати шаблею і стріляти з лука. Батько Северина був відомим Осавулом та представником великого роду Величків. Тож він вчився стратегії і мріяв стати відомим Воєначальником як і його Тато . Та не встиг він навчитися всього того що передає Батько, синові як він загинув у битві за рідне село відбиваючи атаку Песиглавців які спалили майже всі села коло Січі. Було тоді молодшому Величкові 9 якщо не 8. На щастя маленький хлопчина разом з мамою і іншими, змогли втекти від вогняного меча в гори. Коли все стихло мати відіслала його до Діда який жив аж на кінці Синього Лісу, він звісно пручався не хотів лишити свою маму, та вона довго вмовляла його та дала йому обіцянку про зустріч.Дорога була з не найлегших. Особливо враховуючи про дурну славу Синього Лісу. А назву він отримав не просто так. Бо й справді товсті високі буки які там росли були з синім листям. А Ліс цей наче проклятий, все що в нього входить стає млявим всі тварини тут не повороткі й повільні.... І все це немов дуже довгий сон. Ще й до всього навкруги густий туман сизуватого відтінку, через нього хіба побачиш свою витягнуту руку.

## Родинний Герб Величків

Довго він йшов по тім Лісі та нарешті набрів на невеличку дерев'яну Хатину. А розмістилася ця дивна Хижина майже на краю Лісу де туман не так замилював очі і почувалося бадьоріше. Коло тої Хатини сидів на пеньку та щось читав старенький Дідуган. Северин безшумно підійшов до Діда і пильним поглядом оглядав його з голови до ніг. Дід той мав сиву подеколи сіру бороду яка звисала до грудей і повністю затуляла шию, а з голови вниз звисало довге волося ,такого ж забарвелння як і борода, а сам же Старий був як спечене яблуко весь у зморшках, здавалось ніби то не шкіра а кора якого невідомого нікому дерева, очі ж були заховані за довжелезнмим віями і не меншими бровами. Хоч здалеку здавалось