Christelle

**Christelle** var en kammerpike som tjente for Rikskansler Thérèse Isidor-Bertas av Podarix. Som kammerpike, besto hennes oppgave i å varte opp sin herskerinne på alle mulige måter. Hun sto for kledning, sminke, hårfrisyrer, smykker og mer. En kammerpike var betrodd denne stillingen fordi arbeidsgiveren stolte nok på henne til å ikke stjele smykkene som lå rundt omkring.

Da Rikskansler Thérèse planla et komplott sammen med sin bror, Armand, for å forhindre deres sønn Julién (Julién var et resultat av et incest-forhold mellom Thérèse og Armand) å komme i setet, tok det ikke lang tid før sistnevnte fikk snusen i dette. Han hyrte flere personer ved hoffet – og flere av Thérèses kammerpiker – til å spionere på moren. Christelle oppdaget en dag, da herskerinnen var ute av kammerset sitt at hun hadde latt noen papirer ligge åpne. Da hun så Juliéns navn der, sammen med ordet "*eksil"* – og at det var underskrevet av Armand Isidor – gjemte Christelle brevet til kysten var klar. Etterpå tok hun det med seg og ga det til Julién. Brevet viste at Thérèse og hennes gemal, broren Armand, hadde ordnet med et palé i Lulan, Tussarix – hvor Julién kom til å bli sendt i eksil frem til Thérèses død.

To måneder før planen om Juliéns eksil skulle trå i kraft, hadde Armand dratt ut på havet for å kjempe et slag på vegene av lederen av Imperiet; dermed satt Thérèse alene igjen i palasset. Hun var omringet av medlemmer av kanselliet da Julién plutselig stormet inn i lokalet med en rekke lojale aristokrater – venner fra barndommen, maktgale adelige, og de som hadde gjennomskuet Thérèse. Thérèse ønsket å vite hva som foregikk, da hun satt i et møte med de andre medlemmene av kanselliet. Julién svarte ikke, heller ikke aristokratene. Julién gikk rett bort til moren, drog ut en dolk fra kjortelen og gjennomboret Thérèses hjerte. Etter Juliéns mening, var de andre medlemmene i kanselliet lojale mot Thérèse – det var derfor de andre aristokratene var der. De drog fram dolker og pistoler og drepte alle medlemmene. Ingen overlevde.

Da Armand vendte tilbake til Podarix, tok det ikke lang tid før noen hodejegere Julién hadde engasjert, sporet opp den forræderiske mannen og drepte ham.

Skrekkslagen over de katastrofale følgene av det ene brevet, valgte Christelle å gi inn sin resignasjon for Rikskansler Julién. Mannen innvilget det, men han hjalp henne ikke ytterligere. Christelle hadde håpet på en form for kompensasjon, men hun fikk ikke noe annet enn utbetalingen av månedslønnen. Uten en god omtale fra sin tidligere arbeidsgiver, fikk Christelle ingen jobb. Hun prøvde å søke seg inn på slottet igjen, men der ble hun avvist. Uten noe å brødfø seg med, måtte Christelle velge mellom to ting: kloster og gaten. Hun kunne velge å bli nonne eller en prostituert. Hun oppsøkte Saint-Cercle – et kloster i utkanten av hovedstaden Asqui-Seine.

Under beleiringen av Asqui-Seine som Tussarix – under ledelse av Robespierre – utførte i Imperiets 185. år, ble Saint-Cercle-klosteret brukt til feltsykehus. Nonnene bisto gjerne med å hjelpe soldatene. Abbedissen av Saint-Cercle stilte hele klosteret til rådighet, og til gjengjeld – da Podarix' styresmakter kapitulerte – gjorde Robespierre henne til pave av Podarix. Christelle ble gjort til pavens sekretær, og samtidig til kardinal av Planchet.

Christelle døde under en byllepest-epidemi som herjet Podarix fra Imperiets 218. – 229. år. Som straff for hennes handlinger i ungdommen på slottet, ble Christelle smittet i utgangen av år 220, og døde første sent på året i år 221. Lidelsen ville bli hennes bot.