Ефективен детекторен радиоприемник.

Детекторните радиоприемници са запленяващи за всеки радиолюбител. Те са първите стъпки в разбирането на по-сложните радиоприемници. Те вдъхновяват за идеята за безжично предаване на електрическа енергия. Енергията, която може да получите от радиовълни често е доста далеч от тази на една батерия примерно.

За детекторен приемник се счита всяка конфигурация изградена на базата на няколко основни елементи, някои от които биха могли да се изготвят дори собственоръчно.

Най-простата схема включва паралелно свързани диод и звуковъзпроизвеждащо устройство. Като антена в тази схема може да се използва единият или двата от свързващите проводници или външен метален предмет и заземление. Звуковъзпроизвеждащото устройство в класически вариант винаги използва постоянен магнит и високоомна намотка. На практика обаче това не е най-добра конфигурация за далечен прием, тъй като такава верига има ниско съпротивление за високата честота към земя и не може да се настрои прецизно за да се получи полезна стойност на сигнала за всеки отделен обхват. Затова в повечето класически детекторни радиоприемници се използва поне един регулируем трептящ кръг захранван от електрическата или магнитна компонента на радиовълната в зависимост от изпълнението на схемата. В по-сложните варианти може да се използват и допълнителни индуктивности и дори транзистор.

За съжаление голяма част от средновълновите и късовълновите предаватели на България бяха изключени и унищожени и с това радиото работещо без захранване стана изключително трудна задача . Единственият маломощен средновълнов предавател ,който все още работи се намира близо до Видин , и все пак трябва да сте в града за да работи приемника в класическият си вид и би било трудно да успеете от първия път без основна информация. Средновълнови и късовълнови международни радиопрограми от съседни държави могат да бъдат уловени чрез техните отражения от йоносферата, но само в определено време на денонощието, при специфични атмосферни условия и ясно небе главно през лятото.

През 2020г. на Българска територия е трудно детекторен радиоприемник да работи качествено без собствено захранване и директно заземяване. УКВ предавателите днес са с намалена мощност (повечето до 1киловат) и трудно може да бъде детектиран без усилвател в голяма част от случаите, с изключение че имате пряка видимост до работната област на антените и мощността е голяма (минимум 1 киловат). Много от начинаещите нямат достатъчно информация как да изградят такъв радиоприемник. Повечето от фабричните силициеви диоди не работят с изключение на германиевите и по-трудният вариант с ценеров и шотки, които също могат да бъдат ползвани в схема с усилвател и преднапрежение или трябва да сте много близо до предавателя.

(- **Накратко казано**- ***Предавателя трябва да е в съседния двор за да стане нещо съществено без да използвате захранване***.)

Това не означава, че радиоприемника никога няма да работи. Един вариант включва да изработите собствен малък предавател у дома за да пробвате детекторен радиоприемник. ☀Липсата на средновълнов предавател не означава, че никъде другаде не се използва амплитудна модулация. С класическата схема по време на гръмотевична буря е възможно да се чуят пиковете на радиовълни от далечно падащи мълнии ако изобщо нямате други сигнали. В такъв случай настройката не е критична.

**Все пак към днешна дата класическите традиционни методи без захранване не могат да предложат много повече и схемата вече е необходимо да използва някакво минимално усилване и собствено захранване.**

Голяма част от схемите на датекторен радиоприемник или предавател, които се предлагат в интернет може да са трудни за изработка от хора без практически опит или включват калкулации, измервания и труднодостъпни елементи. Правилните практически схеми имат ясно отбелязани стойности и модел на компонентите, докато теоретичните са показани само като еквивалентни с идеализирани компоненти.

Принципът на работа често е лесен за обяснение, но практическото изпълнение във всяка една ситуация е истинско предизвикателство. За да бъде разбрана цялостната картина е необходимо да се проучат свойствата, не само на радиоприемниците, но и на съвременните предаватели и масови технологии.

Въпреки всичко, има някои съществени стъпки, които може да накарат и най-лесната схема на детекторен радиоприемник да работи задоволително. Успешният проект зависи от много фактори и никои от тях не бива да се пренебрегва.

## ***Качествени диоди и полупроводници***

Ако наистина искате да избегнете баналното търсене на германиеви диоди и искате автентичен детекторен радиоприемник, добра опция е галенитов или пиритов минерал за създаване на детектор тип ° Котешки мустак °при който тънък проводник се допира до плоската повърхност на кристала. Този метод не случайно се е използвал много дълго преди съвременните диоди. Това ви дава предимство тъй като ще изберете най- добрата точка на контакт, докато фабричния диод е фиксиран и може да се повреди лесно, когато е в стъклен корпус. Често фабричните диоди може да окажат промени във звука и селективността поради собствен капацитет или ниско бързодействие. ☀Импедансът на диода се променя с честотата и с мощността, която пропуска. Има и варианти използващи оксидирани метали като полупроводник, но са по-малко ефективни и изискват повече време за настройка.

Друг вариант е да ползвате части от кристала на съвременните полупроводници като заместител на пирита. Това може да ви коства няколко опита и унищожени елементи. ☀https://youtu.be/uT4JouAE2WA Някои модели транзистори също биха работили без модификации, особено тези използвани във входни високочестотни вериги. В доста публикации се споменават и определени SMD елементи и MOSFET транзистори. Някои от вариантите са ефективни основно за по- ниските честоти на средни и къси вълни. Изборът би бил почти безкраен, но само при условие, че е наличен достатъчно силен сигнал от предавател. ☀Все пак се препоръчва, ако за първи път правите класическия детекторен радиоприемник да използвате германиев диод. Диодът трябва да е с капацитет по-малък от 1 pF.

Основните свойства на полупроводниковите материали, които се използва в детекторния радиоприемник е нелинейността и еднопосочната проводимост. Полупроводниците не са единствените, които проявяват подобни свойства, но те са доста по- ефективни. Свойства на нелинейност имат електрическите дъги. От горенето на дъгата се чува станцията, на която предавателя работи.

Поляризирани диелектрици също могат да проявят такива свойства. Когато енергията на радиовълната е приложена, поляризацията се променя синхронно.

## **Чести митове за приемника**

### 1.Мит. Не може да чуете FM станции с детекторен радиоприемник.

/Поради редица причини е трудно, но при определени условия е постижимо./

Тази информация вероятно се е изградила на факта, че масовите търговски радиоприемници не биха работили с FM програма, когато са включени на амплитудна модулация АМ. Това е заради използваните в тях компоненти и като цяло схемата там целенасочено не позволява това да се случи, обикновено за да се избегнат грешки във възпроизвеждането. Когато превключите селектора от FM към АМ на аналогово радио, това променя и схемата така, че вече приемате само средни или къси вълни и никакви УКВ на FM , защото се променя и приемната верига. Това обаче не се случва в един съвременен SDR софтуерен радиоприемник например.

Много често е отхвърляна възможността за FM прием с детекторен радиоприемник , тъй като на практика почти всички детекторни радиоприемници са били изграждани за къси и средни вълни където се използва главно амплитудна модулация. Литературата свързана с темата рядко разглежда процесите от гледна точка на честотите промени в резонансни вериги и се концентрира повече към процесите в диода и класическия резонанс при фиксирана честота.

*Реално един УКВ детекторен радиоприемник не преобразува директно честотните промени в звук, а в амплитудни изменения възникващи в резултат на честотните промени, които от там нататък се преобразуват от диода по стандартната схема.* За да изградите детекторен УКВ радиоприемник е най- лесно да разберете какви са конструктивните и технически разлики в работа в АМ и FM предавателите и техните често използвани антени в практиката.

### **Разликата в работните честоти**.

Приемането на FM при УКВ е наистина трудно за детекторния приемник, но не и невъзможно

Стандартнитe детекторни радиоприемници за средни и дълги вълни често са с голям брой навивки на намотката и са предвидени за честоти до къси вълни SW максимум, което не позволява работа с УКВ излъчвания при по- висока честота поради висока индуктивност и капацитет. Индуктивностите, които се използват за УКВ детекторен радиоприемник често са единичен проводников контур или намотка с до 5 навивки за разлика от намотката за средни и къси вълни , която може да бъде с над 10 броя навивки и дори повече.

Използването на малък брой навивки от намотка за средни вълни също не би дало резултат тъй като останалите голям брой навивки все още са свързани индуктивно и водят до ниска честота. Много честа грешка е, че много голям брой навивки ще дадат повече напрежение към диода. Това действително ни отдалечава от честотите, с които трябва да работи радиоприемника за УКВ.

Вероятно сте виждали, че намотките за УКВ детекторни приемници имат дори само една навивка) и може би сте си мислили че това е шега, но реално не е. Зад това стои интересен принцип на работа.

Амплитудно модулираният сигнал обикновено има само 30 % коефициент на демодулация, 9% полезен сигнал и 91% постоянно напрежение. При честотно модулираният сигнал дялът на постоянно напрежение след преобразуване е дори-по висок. В съвременните техники на комерсиално предаване, страничните ленти на основния сигнал също съдържат модулация, което пречи за цялостното извличане на полезния сигнал за детектора. При предавателите с честотна модулация сигналът е с максималната почти неизменна амплитуда и определени граници на честотната модулация.

Чест проблем е **интензитета на полето**.☀Приемането на честотно модулирани сигнали е изключително трудно тъй като интензитета в страничната лента на FM носителя е по-малък от централната носещата честота в сравнение с обичайното приемане в основната честота при АМ. Тази стойност е често под границата на чувствителност на повечето слушалки и диоди, и затова се изисква добре настроена резонансна верига или дори минимално предварително усилване.

В стандартната схема за средни вълни с напрежение развито между антена и заземяване, диодът често все още е подложен на малка потенциална разлика дори и при липсата на всякакви полезни сигнали и се чува като специфичен шум. При УКВ детекторен приемник това явление отсъства или е забележимо само в близост до предавателя. Така намаляват силно възможните варианти за избор на диод и често единствената опция е малък усилвател или специфичен германиев диод. Друга причина да е трудно е в паразитния капацитет и ниското бързодействие на някои диоди, което не позволява работа при много по-високи честоти.

Високите честоти на радиовълните УКВ се поглъщат доста повече от атмосферата и околните обекти и лесно губят необходимата енергия. За градска среда пределът на електромагнитни полета за УКВ честоти се посочва между 15 и 3 V/m (Волт за метър). За по- ниските честоти често е повече.

Обикновено в район със силно излъчване от средновълнов или късовълнов предавател, сигналът от УКВ станцията е възможно да остава заглушен от по-мощния предавател или изобщо не се чуе нищо от нея от вашия детектор. Също така схемата на детекторен радиоприемник е възможно да не може да раздели напълно двата обхвата, когато са с еднакъв максимален интензитет, докато това не би било проблем в търговки радиоприемник. Съществуват устройства или модули, които могат да постигнат това, но те са на базата на съвременен продукт. Възможна е и обратната ситуация при слаб сигнал на по-ниските честоти основното ниво на прием да бъде при високите УКВ честоти.

Детекторен радиоприемник за УКВ може да изисква дори още по -високоомни слушалки от тези за средновълнов детекторен радиоприемник ако не се ползва усилвател. За далечен прием на практика е задължително.

### **Детектор на наклон**.

Това е най-простия вариант на УКВ приемник.

Звукът получаван от него е в резултат на амплитудна вариация поради промяната в честотата. Метод познат като откриване на наклон. (участъка на страничната лента в спектъра на носителя)

 Когато резонансната верига е настроена близо до честотата на носителя с честотна модулация , измененията на честотата предизвикват веригата да отдава променливи стойности на изходния сигнал в зависимост от това дали честотата се отдалечава или приближава от резонанса на настроената верига. Това създава вид амплитудна вариация в синхрон с промените в честотата.

На изхода на диода се получава смесен сигнал от амплитудна съставка, която е звука и част от високата честота. За да се филтрира и блокира ВЧ с се поставя малък дросел и low pass RC филтър след диода. На изхода му не е същият сигнал по форма и качество като от нормалната амплитудна демодулация ,но е достатъчен да се чуе като звук.

/☀Приемът в страничната лента може да бъде доказан и демонстриран дори в съвременните SDR приемници чрез техния спектрален анализатор и използването на филтрите АМ , FM.//

Ако сте близо до УКВ предавател или имате пряка видимост до него, може да успеете при постигната подходяща индуктивност и ориентация на антената. Звукът е възможно да бъде в дисторшън , тъй като няма да може да се преобразува изцяло сигнала до (идеализиран сигнал). Обикновено съществуват слаби интерфериращи хармоници, които често са от полза за детекторния УКВ радиоприемник. Особена трудност може да представлява филтрирането на останалите радиочестоти в града. Благоприятно място за опити е примерно ТВ кулата в Бургас.

//

Разработени са и други относително прости аналогови схеми, които преобразуват задоволително честотната модулация FM в амплитудна AM . Това са така наречените, **честотни дискриминатори**, които включват 3 различни варианта. Схемите в най- простия вариант са изградени от високочестотен трансформатор с диоди на вторичната страна и паралелно свързани пасивни компоненти. Наподобяват много схемата на токоизправителен трансформатор. В по-старите радиоприемници те са малка част от цялата относително сложна усилвателна верига.

***- Фостър Сейли фазов дискриминатор***. , В схемата, промяната на честотата в първичната намотка генерира и промяна на амплитудата на сигнала във вторичната намотка в почти линейна зависимост. В тази схема намаляването на честотата води до повишаване на амплитудата и обратно.

***- Дробен детектор ( Ratio detector ) или детектор на съотношението*** използва противоположни диоди. Работата на детектора за съотношение е много подобна на дискриминатора, но изходът е само 50% от сигнала отколкото изхода на дискриминатора за същото ниво входен сигнал.

- ***Квадратурен детектор.*** При него не е необходима централна точка на трансформатора. При него сигналът се измества на 90 градуса спрямо носителя.

За разлика от приема в страничната лента на носителя с детектор на наклон ,тези три варианта донякъде нарушават условието за преобразуване на радиовълната по най-краткия път и това е причината да са по- малко популярни за детекторен радиоприемник. За да работят без усилване те може да изискват такова входно ниво на сигнала, при което обаче и най-опростения вариант с детектор на наклон вече би работил задововолително. Т.е. вероятно ненужно усложнена схема.

Друг начин да се постигне сравнително добро преобразуване е с два трептящи кръга с близки по стойност резонансни честоти. Звукът получен при този метод е и в резултат на фазовата разлика в двата трептящи кръга. Често се комбинират и двата метода.

Съществуват многобройни дизайни и схеми на детекторен радиоприемник за УКВ работещ на тези принципи, но като цяло всичките се представят почти еднакво. Нивото на получения звук в идеалния случай не би надвишило това от стандартен детекторен приемник работещ на по-ниските честоти в случай, че не се използва някакво усилване. ***Важно е да се отбележи, че при всичките тези схеми няма как винаги да чуете предаванията от целия FM радио ефир, тъй като правилната работа на схемите е директно зависима енергията получавана от предавателя. Има граница, под която може нито един сигнал да бъде детектиран без достатъчно усилване.***

**Синхронният детектор.** Той използва много повече компоненти, отколкото обикновен диоден детектор, но с оглед на усвояването на технологията на интегралната схема е много лесно да се включи в търговски радиоприемници за минимална цена. Синхронният демодулатор използва миксер и локален осцилатор. Сигналът за локален осцилатор се синхронизира с носителя на входящия сигнал.

В *съвременните търговски радиоприемници тези аналогови постановки почти не се използват. Използва се масово обработка на сигнала чрез микрочипове и операционни усилватели. Интегралните схеми са много по-чувствителни към честотните промени. Евтино за производителите на електроника, а качеството на приемания сигнал е повишено. SDR приемниците вече предлагат невероятни възможности.*

### 2 Мит. Детекторния радиоприемник няма да работи ако няма перфектен резонанс.

Както по-горе и тук зависи от конкретната ситуация.

Резонансът е много относително понятие в реалната схемата на детекторен радиоприемник. Той не гарантира ,че ще чуете всички радиостанции перфектно, особено ако са на близки честоти или с теснолентова модулация. В един регенеративен радиоприемник например, настройката на честотата оказва много по-силно влияние отколкото в един класически детекторен радиоприемник.

Ако сте на няколко метра от предавателя или ползвате някакво усилване, дори и лоша настройка на детекторен радиоприемник би работила макар и (неефективно). В такива близки случаи дори е достатъчно само дълъг проводник или рамкова антена с всякакъв вид маломощен диод . Силните електромагнитни полета ще преодолеят всички недостатъци на веригата, а също и поради високото ниво на сигнала спрямо шума. Като цяло резултатът зависи от интензитета на електромагнитните полета, което пък зависи от разстоянието, мощността на предавателя и поляризацията на антените му. В зоната на близко взаимодействие, интензитета на магнитните и електрически полета е непостоянен и неравномерен. В далечина те образуват равномерно съотношение с намаляващ интензитет. Свойствата на компонентите на вълната са независими от честотата и дължината на вълната. Може да се променя единствено плътността на мощността в зависимост от средата на разпространение.

Друг пример e с детектора на FM където честотата никога не бива съвпада точно с основната честота на предавателя и това е част от принципа му на работа. **Детекторния радиоприемник ще преобразува всеки радиосигнал, който е с достатъчно голям интензитет понякога дори и при доста ( голяма на теория неточност). Това се потвърждава и от факта, че често са с лоша селективност и се чуват няколко радиостанции едновременно и дори смущения.** Причината е в трудното постигане на достатъчно висок качествен фактор. Има много различни причини, които може да повлияят на качествения фактор при различните схеми и работни честоти. Всичко, което се свързва във веригата след диод или транзистор също влияе на качествения фактор. Някои детекторни радиоприемници използват индуктивна връзка с две намотки за подобряване на приемът, но това често се прави и поради много други причини.

Постигането на сравнително прецизна настройка е от значение главно за далечен прием, когато се цели максимална стойност на полезен сигнал при най- ниските му нива. Това също ще филтрира и някои по- слаби предавания и смущения извън честотата. **Много различни комбинации от стойности на L и C могат да ви дадат правилната резонансна честота и на теория с идеални елементи не би имало разлика, но на практика това променя качественият фактор Q и импеданса.** Съотношението им също определя и ток към напрежение във веригата. Важно условие е и колко е голям диапазонът от близки честоти, които могат да бъдат разделени. (плътността на честотната лента). Дори и идеално настроената резонансна верига, ако тя работи сама за себе си, все още ще приема или генерира някои смущения, затова в по-сложните приемници често се използват доста по-сложни комбинации от филтри съдържащи повече от една резонансна верига. Стойностите на LC може да варират за една и съща резонансна честота, в зависимост от това как е натоварена резонансната верига.

☀*Важен извода е, че съотношението сигнал-шум при избраната честота не зависи само от това дали веригата е в резонанс. То зависи от качеството на входния сигнал, широчина на пропускане и загубите като цяло. При резонанс се повишава значително нивото на сигнала, както и на шума.*

В идеализирана резонансна верига без загуби енергията се формира от тока и напрежението изместени фазово на 90\* с техните максимални стойности. Когато променяме капацитета се променя и изходното напрежение, но за да се запази общата енергия, токът остава непроменен. Обратно когато изменим индуктивността токът се изменя, но общото напрежение остава сравнително същото. Ефекта обикновено е доста забележим и в реалните вериги.

Резонансната верига за дадена съвпадаща честота образува сравнително висок импеданс, което означава, че радиочестотното напрежение в антената, не се губи към земята, а е на разположение, за да бъде „открито“ (в този случай от диод, или дори транзистор).

//**Колкото по-далече е предавателя и колкото по- тясна е честотната му лента на излъчване, толкова по-точна настройка ще трябва за да получите полезен приет сигнал.//**

Най-добрият начин да се направят резонансни вериги с ниска загуба при високи честоти е използването на спирални и коаксиални резонатори, т.е. индуктивностите им са в резонанс с капацитета на стената на техните мeтални кутии и елементи. За фина настройка се използват и допълнителни променливи кондензатори. Коаксиалните резонатори (coaxial resonators) са най-ефективни при 1/4 от дължината на вълната. За ниски честоти те може да са прекалено големи, но за детектори устройства това може да се пренебрегне чрез мащабиране или използване на скъсени спирални намотки.(Helical resonators)

Качествените резонансни вериги в търговски радиоприемници са нужни за максимална селективност и обхват, като това обикновено се постига чрез различни филтри, операционни усилватели и осцилатори. За радиопредаватели, професионални приемници и осцилатори прецизността и правилното съотношение е от решаващо значение.

### 3 Мит. Детекторен радиоприемник не работи със стоманена намотка/ елементи.

От гледна точка на изпълнението това е личен избор и зависи от достъпа до съответните материали и желаната конструкция.

Според теорията използването на друг метал като стомана ще повиши активното съпротивление на веригата и ще понижи леко качествения фактор и изходното ниво на сигнала. Възможно е и промяна в индуктивността, но често тя е малка. В най-лошия случай изходното ниво ще бъде наполовина или 1/3 по-малко отколкото с използването на меден проводник. Повърхностна корозия може да повиши съпротивлението още повече. При стоманата дълбочината на проникване на скин ефекта е по-голяма от медта поради лошата повърхностна проводимост. Това обаче не прави стоманата напълно неприложима при съоръжения за високи честоти. За намаляване на съпротивлението често се прилагат:

*- Полиране на повърхността и лакиране*

*- Нанасяне на метално покритие от метал с по-ниско съпротивление.*

*- Използване в комбинация с евтини метални сплави на мед и бронз.*

 Добър пример са някои коаксиални кабели използващи стоманено жило с медно покритие. Много от антените на някои големи средновълнови предаватели са от стомана защитена от корозия минимум. Алуминий и неръждаема стомана също се използва при доста съоръжения и голяма част от търговските антени. Стените на микровълновите фурни са от стомана.

Използването на стоманата като проводник не прави детекторния радиоприемник нефункциониращ, но той може да бъде по-малко ефективен към най-слабите сигнали. В случай, че се ползва усилване, тези загуби са по- малко забележими. Същност активното съпротивление на диода може да е дори по-сериозен проблем от съпротивлението на използвания проводник дори и когато е преодоляно праговото му напрежение.

## Как вашата схема да работи със съвременни диоди.

//***Неправилно избран диод е най- честата причина за провал. В диода са най- сериозните загуби на енергия за детекторен радиоприемник.***

Основната идея за използването на ценеров или шотки диод е да се осигури проводимост на диода в нелинейният участък чрез прилагане на ниско по стойност постоянно напрежение. Идеята не е съвсем нова, но от това също може да зависи дали ще имате успех при използването на такъв вариант.

Различните диоди имат различно прагово напрежение и в някои случаи те ще работят добре и без прилагане на напрежение ,но може и да не работят за по-високите честоти.

☀Праговото напрежение обикновено е 0,7 V за силициеви диоди и 0,3 - 0,2 V за германиеви диоди. Преобразуването на схемата се състои основно от свързани: батерия и резистор или потенциометър, диод (ценеров, шотки) и индуктор за съответен диапазон от честоти на работа. Батерията поддържа диода отпушен, но все още еднопосочно за сигнала. Веригата се свързва така, че при затворена верига, през диода да протича много малък ток. Батерията може да бъде заменена от малък фотоелемент, но това ще вкара шум във веригата и ще повиши съпротивлението за сигнала.

Като важно условие е да се осигури плавно регулиране на напрежението от нула до работната точка на диода, когато се използват високоомни слушалки. Може да се постигне чрез потенциометър или последователен резистор. Възможно е сами да си изградите батерия от меден и железен електрод в някакъв електролит, която да осигурява много ниско напрежение и евентуално да отпадне необходимостта от регулиране.

## --**Антени--**

Съществуват два вида антени като едните приемат електрическия потенциал, а другите магнитния. За електрическия потенциал обикновено се използва диполни антени или просто прав вертикален проводник, докато за магнитния се използва затворени контур с една или няколко навивки и диаметър на напречното сечение между 1/4 и 1/8 от дължината на вълната, като той също преобразува и част от електрическия потенциал докато е съизмерим с дължината на вълната.

Повечето класически детекторни радиоприемници използват монополни антени от обикновен дълъг проводник. Този тип антена добавя капацитет към резонасната верига и често трябва да бъде предвиден и регулиран. Индуктивност, активно съпротивление и капацитет спрямо земята възникват във всички проводници. Чрез включване на различни допълнителни индуктивности капацитет, може да се променя работната честота в различни граници. Това може да стане и с промяна на дължината на антената а също и нейното положение ( вертикално и хоризонтално). Движението на проводниците също влияе на капацитета. При гъвкави и променливи дължини на проводници е възможно да имате отклонение от очаквания резултат. Затова е препоръчително **всички връзки между елементите да са максимално къси и с добър контакт при възможност спойка.**

Чест коментар e дължината на антената да бъде идеално пропорционална с дължината на вълната. Някои други разстояния в схемите също. Това обаче е по-критично основно за мощните радиопредаватели, където антената е подложена на голяма мощност и загубите биха били значителни при неправилно проектиране. ☀Резонансът на антената е много по-важен при предаване, отколкото при приемане поради редица причини, но ако антената е проектирана да приема само една честота, желателно е нейният отговор на други честоти да бъде намален, за да се намали естественият шум и изкуствена намеса.

Дори и при това условие масовите производители на потребителска техника все пак не предлагат отделна антена за всеки десети мегахерц разлика в честотата. Те го правят за определен диапазон от честоти или прилагат някаква възможност за донастройка. За някои по- ниски честоти също така антената по условие би била неразумно мащабна за целите на потребителски радиоприемник.

**Физически малките антени** са склонни да имат резистивни компоненти с ниска стойност към радиационния импеданс, заедно с големи реактивни. Това изисква непрактично висок Q от настройващите вериги, необходими за тяхното задвижване. Нетният резултат е повече загубена мощност в настройващата верига.

**Диполната антена с пълна дължина** на вълната може да е лош избор. Това е така, защото в антената текат възбудени токове, които са на 180 градуса извън фаза една на друга. В далечното поле тези два текущи тока се отменят взаимно.

Когато антената се използва за детекторен радиоприемник малките разлики от няколко мм не са толкова съществени. Препоръчва се да не се ползва проводник за монополна антена по-къс от 2 - 3 метра, а за по-дълъг проводник изборът е неограничен, но има повече смисъл за средни и къси вълни, докато за по-високи честоти може дори да направи приемника слабо ефективен и лошо настроен. Въпреки, че в повечето случаи всяка дълга линия от проводник ще вземе електрически потенциал от радиовълната до приемника, то по- ефективните антени се изграждат с определена геометрия, така че те да имат добра насоченост към предавателя и да имат предвидими характеристики. Това често е от значение за УКВ детекторен радиоприемник. Насочеността на една антена е също като насочеността на видеокамера. Сигналът е най-силен когато камерата ( антената) вижда и фокусира предавателя най-добре. Може да се ползват и няколко антени свързани заедно към един детекторен радиоприемник. В някой случай прекалено мащабна антена може да влоши приема или настройката на определени честоти.

**Неподходящо избраната дължина на антена за детекторен приемник не я прави нефункционална, но тя може да бъде по- малко ефективна към някои по-слаби сигнали или определени честоти. Препоръчително е при по-високите честоти където дължините на вълната са малки, условието за полу и четвърт дължина да се спазва доколкото е възможно.**

При един търговски радиоприемник загубите в антената са почти незабележими и усилването с обработката на сигнала често ги компенсира до разумно ниво. В действителност радиовълните индуцират малък електрически ток във всеки метален и проводящ обект, в който попадат и не само в антените, специално проектирани за конкретна честотна лента.

## --  **(Намотка)--**

Ако намотката е с прекалено висока индуктивност и трябва да работи при честота над собствената си резонансна честота, тя ще има капацитивно съпротивление, защото ще има високо индуктивно съпротивление паралелно със собственото си ниско капацитивно съпротивление. В паралелна верига като трептящия кръг , най-ниския вид съпротивление доминира поведението на схемата. Това означава, че елементът вече няма да се държи като намотка, а по-скоро като кондензатор, така че никога няма да може да го направите резониращ на работната честота на търсения предавател колкото и повече капацитет или индуктивност да прибавяте. При този случай ще приемате или само една а още по- вероятно няколко наведнъж или никакви станции.

Препоръчително е да се работи с индуктор чиято собствената резонансна честота е по-висока спрямо тази на предавателя , когато елементът трябва да се държи като намотка в настроена верига с кондензатор или ферит. Всяка намотка има собствена резонансна честота.

Когато индуктивността е ниска съответно и броя навивки за дадената честота, то тогава ще е е нужен и малко повече добавен капацитет за да се доближите до търсената радиочестота. Това ще ви даде и добра селективност от горния край на диапазона за съответните честоти.

Физически обаче не може да се ползва неограничено нарастващ капацитет за да получите още по-ниските честоти. Превишеният капацитет не само намалява честотата, но и изходното напрежение, което е нежелан резултат, ако се цели детекторен радиоприемник работещ без външно захранване. Импедансът в даден момент ще е прекалено нисък за търсената честота.☀За идеален индуктор индуктивността не варира в зависимост от честотата. Това, което варира, е реактивността.

Можете да компенсирате малката индуктивност с повече капацитет за да получите по- ниската честота на станцията. Ако обаче вече сте получил тази честота дори без кондензатор или е подмината , не можете да я настроите отново нито с повече капацитет нито с повече индуктивност. Единствената опция е да намалите броят на навивките или диаметъра на контура.

При всеки случай индуктора **не** трябва да съдържа повече от един слой меден проводник покрит с изолация. Двуслойна намотка също би работила,но на друга по-ниска честота поради собственият капацитет.

**Ферит**

Използването на ферит най-често е за къси, средни и дълги вълни. При нужда от по-голяма фиксирана индуктивност може да се увеличи леко броят навивки вместо да се използва винаги ферит. Ферита изменя не само индуктивността, но и част от капацитета в сравнително големи граници и е по -рядко прилаган в сравнение с променлив кондензатор поради магнитни загуби. Феритът не позволява особено голям диапазон на настройка. За УКВ не всички видове ферит работят ефективно, а някои изобщо не работят. При намотки с въздушна сърцевина, индуктивността не се влияе от тока, който носят.

**В някои от търговските радио устройства феритни антени не се използват на честоти по- високи от 7 Mhz.** Изключение са единствено трансформаторните връзки и дросели.

Изключение е и когато една намотка се използва като дросел, обикновено се избира такъв брой навивки или дължина проводник, който е с най-висок импеданс за работната честота, така че дроселът отделя дадената висока честота от нискочестотни компоненти и постоянни токове в схемата. Неговите стойности също биха могли да се регулират от променлив кондензатор. При УКВ честоти ролята на дросел би могла да се изпълнява от намотка за средни и къси вълни например.

Почти винаги в принципните схеми индуктивността е символ на намотка с три навивки. Това обаче не означава, че реалната индуктивност винаги ползва три или много голям брой навивки. При високи честоти като в УКВ диапазона това може да е просто прав проводников контур сгънат под формата на кръг или правоъгълник а също намотка с до 5 навивки в случаи, че се използва на фиксирана индуктивност. Доста по-сложно е ако се изменя и разстоянието между навивките.

### **Размери и мащаб на индуктора.**

Със сигурност промените в тези параметри влияят на стойностите на индуктивността и самостоятелната честота. Ако обаче имаме две намотки с еднакви индуктивности, но едната е изработена от много по- дебел проводник следователно тя ще е и доста по- голяма по размер за същата индуктивности на практика те биха работили напълно идентично. В търговските устройства повечето RF намотки използват минималния диаметър проводник, при който формата се запазва самостоятелно. Изключение са силовите вериги. При детекторен радиоприемник обаче мащабът на намотката има значение при определени ситуации. Включително и в мощните предаватели където напреженията и токовете са високи.

Когато площта на напречното сечение е съизмерима с дължината на вълната, тогава намотката може да работи и като антена сама за себе си. В този случай тя е и магнитна антена или рамка настроена на дадена честота. Такива детекторни радиоприемници обикновено работят без заземяване и допълнителна антена в повечето случаи. От законите за магнитна индукция знаем, че площта която образува контура от проводник има значение. Една малка намотка за радиосигнали реално е компактна версия на един по-голям затворен контур от проводник. Големият контур обаче е доста по чувствителен на измененията на външното електромагнитно поле. Малката площ на напречното сечение на бобината на феритна антена например няма да бъде компенсирана от увеличената проницаемост от феритна пръчка.

Индукторите с по-голяма площ на напречното сечение може да имат по-добър качествен фактор. По-голямата проводяща повърхност може да пренася повече токове което помага за намаляване на скин ефекта. За увеличаване на проводящата повърхност понякога се ползват и медни тръби и успоредни проводници вместо плътно сечение. За да е удобна намотката за работа и да запазва формата и параметрите си, проводникът е допустимо да бъде с доста по-голямо сечение от обикновено. Често се извършват превключвания или спойки на елементи директно върху проводника и той трябва да е механично устойчив с минимални допълнителни средства. Добрият външен вид не за пренебрегване.

## Променлив кондензатор

Всеки променлив кондензатор от търговски радиоприемник ще работи добре, стига да се спазят някои условия.

Трябва да има възможност за промяна от минимален до максимален капацитет. Стойностите му трябва да влизат в границите на търсения капацитет. При високи честоти е възможно части от кондензатора да проявят индуктивност или собствен капацитет ако е с големи размери на металните си части или ползвате прекалено дълги проводници. Капацитета също трябва да бъде съобразен с работните честоти. Капацитета понижава импеданса, но може да увеличи селективността. Кондензаторът трябва да има изолиран накрайник за настройка да не допира други странични елементи на веригата.

При много високите честоти и УКВ най- висока ефективност се постига когато част от кондензаторът е и част от индуктивността и липсва механична връзка. Т.е. те са едно цяло физически и техните свойства са разпределени равномерно във веригата. Алуминиево въздушни кондензатори от стандартен тип дават най- добър резултат при средни и къси вълни чак до УКВ. Стандартните алуминиеви кондензатори с две или повече статорни секции имат предимство. Индукторът може да бъде свързан към две от изолираните секции. Така основния ток не протича през корпуса и триещите части на кондензатора. Загубите ще бъдат по-малки, но и максималния капацитет ще бъде по- малък.

Ефекта с промяната на капацитета е аналогичен на промяната на индуктивността. При някои форми на изпълнение на схемата не е адекватно да се променя индуктивността и кондензаторът е единствената възможност за настройка. Промените в капацитета позволяват получаването на много по-тясна честотна лента и реактивност в резонансната верига отколкото само промяна в индуктивността.

Не винаги в резонансната верига кондензатора представлява обичайния елемент свързан към индуктивността. Индукторите имат собствен капацитет. В някой случаи дори близък метален предмет до може да измени собствения капацитет на индуктора и съответно да промени честотата без да е свързан механично с неговите изводи.

За доста опростени детекторни радиоприемници кондензаторът не е задължителен компонент и там настройката става с превключване на участъци от намотката, като това може да става плавно или стъпково. При тoзи вариант за да има селективност, намотката може да е с повече навивки за да покрият даден диапазон, отколкото при тези само с променлив кондензатор.

При налични силни сигнали няма голяма разлика в представянето на двата варианта, когато са проектирани правилно за да покрият съответните честоти. Въпрос на личен избор е съответния вариант. В съвременните радио и тв устройства ролята на променлив кондензатор се изпълнява от диоди варикап (varactor) свързани по двойки и контролирани автоматично от приложеното напрежение върху тях.

## **Слушалка**

Общото правило за слушалката е тя да бъде с висок импеданс. Това обаче не винаги е достатъчно условие. Много по- критичната стойност не е само импеданса, но и електрическата мощност на слушалката.

( Пример )1 W слушалка може да е с по- лош резултат от такава обозначена като 0,2W при еднакъв импеданс. Важна е ефективността на преобразуване от наличния изходен сигнал в звук от гледна точка на механичните свойства. При толкова слаб звук трябва да се вземат в предвид дори акустичните загуби и особностите на човешкото ухо.

Слушалки с по-голяма мембрана са по-ефективни поради по- лесното движение на мембраната . *Слушалки за смартфон често не работят добре и те се произвеждат най вече до 32 ома. Евтини тонколони за компютър дори и с усилвател също може да не работят поради лошо качество и неподходящи херактеристики за целта.*

 ***Пиезо говорителите тип (ЗУМЕР)*** обикновено работят, но не винаги са идеален вариант. Те са лесно достъпни, но често с малък диаметър. По-големите от тях може да дадат много по-добър резултат. Те имат и някои недостатъци, като най-честият е че не отхвърлят добре високите честоти включително и надзвуковите, затова често се налага да се свържат паралелно с кондензатор, резистор и високоомна бобина дори, което може да усложни схемата. Тези допълнителни елементи също ще намалят леко ефективността на преобразуване в звук. Този тип пиезо говорители са проектирани да работят в оптимално в диапазона от 1Khz - до 4Khz. Звукови честоти под и над този диапазон няма да се чуват с максимално ниво. При пиезо зумери е по- трудно да се провери изправността. Добър вариант може да видите тук- ☀Най- ефективен вариант все още са класическите магнитни високоомни слушалки. При тях също има голям избор.

## **усилватели** **за детектора**

Изходният сигнал на детекторния радиоприемник все още може да е твърде нисък за слушалки, затова може да е необходим качествен звукоусилвател с висок импеданс, минимум за да направите предварителна настройка и проверка. Добре работят микрофонния вход на касетофон . Възможно е също и с усилвател за китара. Качествени звукови карти също.

Предимство е да имат усилвател за да подберете най- добрата конфигурация. Често усилвател от един единствен транзистор и батерия е напълно достатъчен за слушалки. Схемата с транзистор може да бъде по- проста и с по-малко елементи от тези, които се срещат в интернет. Въпреки, че повечето транзистори демодулират честотите в голям диапазон, то за по -високите честоти и УКВ отново може да е нужен диод или ще е нужен специализиран транзистор с голям коефициент на предаване като в този случай приемникът лесно може да се използва и като регенеративен. Важно е да различаваме транзисторите от тиристори и интегрални схеми по техния код. Много често си приличат на външен вид.

Възможно е също да използвате и готов антенен усилвал към вашата антена. Това обаче може да създаде проблеми с настройката на правилната честота. Антенният усилвател сам по себе си също работи като приемник и участва като резонансна верига, която може да ограничи определени честоти. Такъв усилвател се препоръчва само в краен случай.Той може да бъде ползван и като локален осцилатор чрез положителна обратна връзка. Добре е да се избягва свързването на входовете с изходите на други видове усилвател, особено ако и двата са мрежово захранени или са за различни честотни диапазони.

Резултатът с усилването на високата честота, когато се ползва само единия усилвател, изходния сигнал към слушалката е подобен на този в случая, когато се усилва само ниската честота единствено от звукоусилвател. Сериозно усилване се случва, когато и двата вида усилватели работят заедно в една схема.

## **Заземяване**

To e много често пренебрегвано, но от него също може да зависи дали ще имате успешен резултат. Задължително ще е да имате самостоятелен заземителен проводник основно честоти от диапазона на къси, средни и дълги вълни и особено важно за далечен прием. Повечето класически детекторни радиоприемници използват монополни антени, което значи че тяхното изходно напрежение и капацитет зависи спрямо неутралната земя и капацитета спрямо околните обекти. Наличието на този втори проводник балансира потеенциала между двата края на резонансната верига. Заземеният край на намотката и този на слушалката трабва да са в една точка. Т.е. да няма навивки между тях.☀Заземителният проводник също може да прояви собствена индуктивност ако е с голяма дължина и честотата е висока.

Лош вариант е да се ползва нулевия проводник на мрежата 220V за заземяване. Това не само ще вкара неприятни смущения в устройството, но дори може да бъде опасно при неизправна битова инсталация. Използването на връзка между земята и нулата като антена също трябва да се избягва.

Ако използвате тръбапровода трябва да сте сигурни, че тръбите са метални и непрекъснати до реална земна почва. В някои случаи заземлението може да внесе шум затова трябва да експериментирате в кои случаи то помага. В крайни случаи липсата на реален заземител се компенсира с втора антена от обикновен дълъг проводник ( Технически се нарича противовес) [Counterpoise].

Съществуват детекторни радиоприемници с големи диаметри на формата на индуктивността, които често не се нуждаят от заземяване , но то ще подобри резултата. Често пренебрегвано е заземяването на намотка с феритна антена. Въпреки, че за търговски радиоприемник не би оказало сериозна промяна, то за детекторен радиоприемник може да е от решаващо значение. За далечен прием често само магнитната компонента индуцирана във ферита не доставя достатъчно ниво на сигнала при моделите без усилвател.

**Намаляване на праговото минимално напрежение на диода с топлина**
 *Загряването на диода от топлинен източник понижава забранената зона ( прагът минимално напрежение). Методът изисква много добра температурна регулация .Това може да бъде нагревателна жичка захранена от батерията или метал загряван от пламък или фокусирана светлина.* При този метод съществува риск от повреда.

Загрят *диодът започва до работи при точка на по-ниско прагово напрежение, което означава че може да открие по-слаби сигнали. При надвишаване на определената температура обаче, токовете на утечка ще нарастнатна до стойност, при която диодът ще има почти линейно съпротивление и няма да работи правилно. Полезният ефект от нагряване е ограничен и може да не достигнете качеството на работа на други марки диоди и методи при нормална температура. Топлината може да генерира статичен шум в много случаи или да предизвика структурни промени.*

## **Използване с коаксиален кабел.**

Свързването на коаксиален кабел с детекторен радиоприемник е рядкост и практически ненужно. За средновълнов приемник още по- малко тъй като дължината на самата антена може да е същата колкото целия кабел.

Не е препоръчително да прикачате самоделно устройство към коаксиален кабели на градската мрежа, тъй като може да създадете смущения по цифровите канали. По тези кабели никога не се предават аудиоканали при такива честоти, и вероятно ще чувате само мрежов брум. Коаксиалните кабели са проектирани с определено входно съпротивление и при преноса на средновълнов сигнал излишно биха усложнили схемата. Коаксиалните кабели за висока честота имат специални свойства и не биха могли да се заменят от други видове проводници. Стандартния коаксиален кабел се води несиметрична линия поради това, че двата му проводника не са с еднакъв потенциал по цялата дължина.

Използването на такъв кабел може да е нужно ако разстоянието между приемника и желаната антена е голямо или трябва да се заобиколят определени препятствия, който биха повлияли на гол неекраниран проводник. Друга причина може да е, че движението около приемника оказва влияние на приема на антената му. Такова явление се наблюдава при много високите честоти и УКВ, където дължините на вълната стават съизмерими с околните обекти и тялото и там най-често се прилага коаксиален кабел и екраниране.

**При всеки случай тези изисквания са по-наложителни за предавател отколкото за приемник.**

Свързването на коаксиален кабел с намотка изисква да има съответствие на импедансите, така че сигналът по кабела да не бъде блокиран от индуктора и обратно. Затова никога двата извода на кабела не се свързват точно в двата края на намотката, когато тя е с по-висок импеданс. Това ще претовари веригата му с капацитет. Преносът е ефективен когато вътрешното жило е свързано само с една до 3 навивки на намотката . Външния проводник винаги изисква да е по-близо до ниския потенциал и в най-добрия случай директно на замасения край. Броят свързани навивки и дължина проводник ( индуктивност) към кабела дава разлика и това се открива експериментално за оптимално съотношение. Минимумът е поне една навивка. Подобна ситуация възниква и когато се ползва усилване с транзистор.

☀В случай че директното свързване с кабела не е възможно, то индуктивна връзка е възможен вариант. При индуктивна връзка, правилната посока на намотките силно оказва влияние. За свързването на антена в другия край на кабела се изпълняват стандартните правила в зависимост от ситуацията. Коаксиалният кабел сам по себе си няма да работи ефективно като антена. Той е само преносна линия.

## **Как да тествате детекторни радиоприемници**.

Необходимо е да пробвате схемата в различни периоди през деня и нощта , тъй като радиовълните с различна дължина се отразяват различно от йоносферата през деня и нощта. Някои от мощните международни средновълнови и SW предаватели работят само в определена част на денонощието поради специални изисквания. Може да не чуете звук веднага след свързване на схемата, но не се отказвайте. Препоръчително е да тествате при ясно небе без мъгла или облаци. Възможно е да има дни, в които да нямате сигнал или да е слаб въпреки добрите условия. Често се случва по време на магнитни бури и лошо време при вас или в района над предавателя. Това е доста сложно предвидимо.

През деня в атмосферата има четири слоя, които са във възходящ ред:

* слоят D
* слоят Е
* слоят F1
* слоят F2

Съотношението им се променя в различна степен в зависимост от:

- час на деня

- време на годината

- географско местоположение

Тъй като слънцето осигурява енергията, необходима за процеса на йонизация. През нощта, без слънце, процесът на йонизация спира на по-ниската надморска височина, по-слабо заредените слоеве изчезват. Това са D слой и слой E.

F1 и F2 през нощта се сливат, за да образуват един, слабо йонизиран F слой, способен да поддържа само по-ниски честоти, обикновено в диапазона от 2MHz до 6MHz.F слоят е основен за далечно разпространяване на късите радиовълни. За УКВ обаче никой от слоевете не допринася съществено. Никой от слоевете не е статичен и съответно се изменя и местоположението, в което отразяват радиовълните.

Дори и да не чуете звук веднага, все още има начин да се разбере изправността на схемата по характерния бял шум в слушалката който е по-различен от този при неработещ диод и наподобява реален ненастроен приемник. Ефектът е силен само при средновълнови детекторни приемници.

Добре е да проучите на какви честоти се излъчват по-силните радиопрограми на ваша територия или в близост до границите със съседни държави. Това може да даде ясна представа приблизително какъв вид бобина и антена ще ви трябват и изобщо каква конфигурация ( SW или укв). Онлайн SDR приемниците предлагат добри възможности за проучване.

## **Възможни неизправности в схемите на детекторен радиоприемник.**

**Тук са описани възможните проблеми в най- общия случай и за най- опростената схема.**

### ***Не получавате звук.***

- Проверете с търговски радиоприемник за подходящи предаватели и силни честоти на излъчване във вашия район. Обхвати (АМ,SW, FM )средни, къси и ултракъси вълни. Обърнете повече внимание на средните и къси вълни, които често използват амплитудна модулация

- Проверете диодът и дали изобщо е подходящ модел. Диодът е най- честата причина за провал. В диода са най- сериозните загуби на енергия за радиото, но и не може без него. Съществуват голям брой модели диоди, но не всички са подходящи за всеки диапазон.. Причините за неработещ диод, може да са неподходящо минимално прагово напрежение, висок паразитен капацитет или нарушена проводимост на PN прехода. Възможно е подмяна с транзистор.

- Проверете изправността на слушалката. Тя трябва да дава звук ли шум при напрежения от порядъка на няколко миливолта и дори много по-малко. Ако слушалката работи на магнитен принцип измерете съпротивлението на бoбината. Ако е пиезоелектрична при допиране на двата й проводника трябва да чуете пукване.

- **Проверете качеството на заземяване особено за прием на АМ ниските честоти.** При FM УКВ не е от голямо значение. При средни и къси вълни важно.

- Намотката не трябва да е навита върху метален материал и с голям брой навивки. Прекалено много навивки ще ви дадат единствено мрежов шум. Качеството на изолацията на проводника е важно ако навивките са плътно навити. Изолация трябва да е в допустими граници. Видът на материала за проводник не е критичен, но медта ще даде повече ефективност.

- Проверете променливият кондензатор. Големия капацитет може да блокира високите честоти или изцяло да окъси веригата. ***Честа грешка е да се свързва случаен фиксиран кондензатор паралелно на намотката, индуктора.*** Това не само че е грешно, но и практически няма да даде оптимална настройка на радиоприемника*. Някои стари променливи кондензатори може да имат окъсяване в пластините.*

- Проводникът за антена да не се допира до други метални предмети и е добре изолиран и на разстояние от земята и пода на стаята.

- Ако ползвате усилвател, захранете го с батерии а не от мрежата.

####  ***Звукът е слаб.***

- Увеличете дължината на проводника за антена. Може да използвате по-сложна антена. Опитайте да премествате проводника в пространството и по- високо. Сигналът е по- силен до прозорците и извън сградите. Променяйте положението и формата докато се получи максимален звук.

- Ползвайте слушалка с по-голям импеданс. Слушалката трябва плътно да прилепва към ухото. Използването на трансформатор за повишаване на импеданса в повечето случаи ще ви докара повече загуби при много слаб сигнал, особено ако между него и слушалката също има несъответствие. В някой специални схеми такъв трансформатор е многонамотъчен и използва превключватели за откриване на оптималното съотношение на импеданс изход/изход.

- Сменете диода с друг подобен или различен. Променете мястото му да бъде преди антаната или откъм заземения край на намотката. Използвайте класическия метод с пирит или галенит.

-Експериментирайте със (съотношението LC). Пробвайте с различен брой навивки при еднакъв диаметър на формата и проводника. За средни вълни ползвайте подвижна пръчка ферит или повече капацитет. Ферит от постоянен магнит няма да работи поради различен химичен състав.

- Ползвайте прост усилвател с батерия. Един транзистор често е достатъчен. Различните видове транзистори дават различен резултат.Мрежово захранените усилватели почти винаги внасят шум и убиват приетия сигнал. Изберете максимално тихо място ако не ползвате усилвател.

- ***Премахнете източниците на смущения около вас. Това са различни зарядни или захранващи устройства , рутери и мобилни телефони.***

- Ако звукът все още е слаб, вие сте стигнали крайност. Няма как да получите повече енергия поради местоположението на предавателя и неговата ограничена мощност и насоченост. Детекторният приемник има доста ограничени възможности поради конвенционалните материали и технология в сравнение със съвременната комуникационна цифрова техника.

## **Ефективност**

За максимална ефективност на преобразуване на радиовълните в звук, вашата резонансна верига трябва да бъде с минимален брой компоненти създаващи пад от активно съпротивление или загуба на сигнал поради висок капацитет и превишена индуктивност (с изключение на слушалките или елементи на усилвател).

Практически един единствен добър диод с нисък праг на напрежение прикачен към качествена приемна верига е достатъчен да преобразува радиовълните от определен честотен диапазон в някакъв звук или шум.

Диодът трябва да бъде свързан възможно най-близо до края на индуктора - намотката , при възможност директно върху края, за да се избегнат неточности от непредвидена индуктивност и капацитет. Диодът почти винаги се свързва към страната на намотката с по-висок потенциал за дадена честота, спрямо краят с по-нисък потенциал и обратно, ако диодът е свързан от към ниския потенциал, то другия проводник трябва да е свързан към най-високия потенциал. Вторият вариант обикновено се избягва тъй като слушалката или масата на усилвателя става част от антенната верига.

При наличен силен сигнал енергията би могла да се използва като източник на захранване за приемане на по-слаба станция.

Съществуват схеми ползващи дори повече от един диод и сложни индуктивни връзки. Повечето от тях са само принципни или изискват доста по-силни входни радиосигнали за да работят качествено. Напълно е възможно някои от тях изобщо да не дадат резултат на вашата територия или поне във вашия опит. По- сложните схеми без захранващ източник не биха направили приемът много по- добър. Съществуват доста повече неща, които може да доведат до неуспех с по-сложните схеми ако нямате предишен успешен опит. Два или повече диода в серия създават по-голяма граница за напрежението и намаляват шансовете за успех ако не ползвате усилване на високата честота. Детекторният радиоаприемник в класически вид има доста ограничения възможности поради конвенционалните материали и технология в сравнение със съвременната комуникационна техника.

 Ако вашият детекторен радиоприемник е успешен, ще чуете някои международни програми на къси и средни вълни SW и АМ излъчвания от съседни държави вечер ( Сърбия, Румъния, Турция, Гърция, Русия и др.

През деня, с вертикална антена и ниска индуктивност e възможно да чуете слабо и УКВ радиопрогама от близък предавател , но с намалено качество на звука. Много зависи от вашето географско местоположение спрямо предавателите на съседните държави и близките предаватели до вас.

 **Изчисляване. Необходимо ли е?**

Ако имате нужните познания то може да е полезно, но в повечето случаи само изчисляването не решава доста голяма част от проблемите в един детекторен радиоприемник. За повечето любители това може дори да доведе до повече трудности и грешки. Често срещано е да се изчислява трептящ кръг без да са измервани стойностите на реалните елементи. В такъв вариант индуктивността може да прояви голям собствен капацитет и да я направи различно настроена с избрания кондензатор за търсения диапазон. Възможно е и кондензаторът изобщо да не покрива изчислявания капацитет и да е твърде малък или голям. Както е описано по-горе, прекалено големи стойности на капацитета трябва да се избягват въпреки че по - изчисление сте близо до дадена резонансна честота. На практика няма универсална намотка и кондензатор за дадена честота във всяка отделна схема и начин на изпълнение. Затова индукторите и кондензаторите се донастройват.

За да има наистина смисъл от изчисляването често е необходимо да измерите и стойностите на реалните елементи, за което може да е нужна и съответната (понякога скъпа) апаратура или софтуер. Добри теоретични познания може да са нужни в зависимост от използваните методи или програми.

В реалната схема непредвидени индуктивност и капацитет може да се проявят във всеки един проводник в зависимост от стойността на честотата, така че изчисленията по стандартните формули никога няма да са точни на 100% тъй като те не взимат в предвид влиянието на капацитета на диода или конструкцията на антената например и други близки елементи. С нарастване на честотата грешката също се увеличава. Много изчислителни програми не включват и капацитивното влияние на феритно ядро. Това всичко все пак не означава, че радиоприемника няма да работи изобщо, но може да получите нежелано отклонение извън търсения диапазон при крайната му настройка. Ако все пак имате нужда да направите проверка и справка, съществуват доста голям брой онлайн приложения за изчисление на стандартните резонансни вериги. За да си спестите това най-добре е да използвате или копирате дизайна и информацията от вече доказано работещ вариант на обикновен детекторен радиоприемник за съответния обхват от честоти и в последствие да го надградите при евентуален успех. Като цяло крайният успешен резултат от изработката на такова устройство често се основава на дълго експериментиране и проучване, докато теорията дава основно част от първичните данни и условия.

## **Детекторни приемници със специално предназначение**

Такива детекторни приемници се използват основно в лабораторни експериментални установки и като измервателни средства в сложна апаратура. Такива са измерванията за стоящи вълни (SWR), интензитет на полето (EMF) и др. Изграждат се и микровълнови детектори и преобразуватели на честота. Изходният сигнал на тези приемници често не е реалната пренасяна информация, а само резултантното напрежение на преобразуван от диод сигнал, който все още може да е кодиран или да не носи информацията. Популярно е използването на диоди на Гън, тунелни диоди и др.

## Още информация-》

**>>** Видео как се свързва детекторен радиоприемник през микрофонен усилвател на касетофон ......https://www.youtube.com/watch?v=IN0yV-GKMQE

>> https://bg.wikipedia.org/wiki/Детекторен\_радиоприемник

>>::Coil 32:: Безплатна Програма и приложение на Android за изчисление на намотки.

>>http://www.njqrp.club/n2cxantennas/halfer/index.html антени

>> Още схеми на други автори: http://pchelar-elektronchik.tk/statia158\_21\_spisak.html

》》https://www.explainthatstuff.com/antennas.html

》》 https://www.electronics-notes.com/articles/radio/modulation/fm-frequency-demodulation-slope-detector-discriminator.php Предимства и недостатъци на методът Откриване на наклон.

>> https://youtu.be/uT4JouAE2WA уползотворяване на старите полупроводници за детектор.

》》 https://youtu.be/61UqLXVJM7s Защо някои АМ станции не се чуват в различните дни

》》 https://www.youtube.com/playlist?list=PLb7m6JNfYBplolryblu2WdC8OMgyn0J8a Списък на межнународните АМ радиопредавания.

1. ↑ http://bnr.bg/starazagora/page/tehnika
2. ↑ Техники на честотна модулация http://www.rfcafe.com/references/electronics-world/truth-about-fm-electronics-world-august-1969.htm
3. ↑ http://eea.government.bg/eea/bg/publicat/yearbook/noise/2000/noise/prom.htm
4. ↑ https://passive-components.eu/factors-that-influence-electromagnetic-radiation-of-power-inductors/
5. ↑ https://www.google.com/search?q=Foster-Seeley&client=tablet-android-samsung&prmd=ivmn&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ved=2ahUKEwiprNeSveziAhXN2KQKHZwxCSoQ\_AUoAXoECAwQAQ&biw=686&bih=1098#imgrc=cPIZIFcKPr8BZM&imgdii=nIhow4DE
6. ↑ https://www.lz1aq.signacor.com/docs/fa/Weak\_signals-mag\_loop.htm
7. ↑ http://astro.u-strasbg.fr/~koppen/RJove/filters.html
8. ↑ https://www.aliexpress.com/item/32828133636.html?ws\_ab\_test=searchweb0\_0,searchweb201602\_0\_10084\_10083\_10304\_10546\_10887\_10307\_321\_453\_10548\_322\_454\_10618\_536\_10065\_317\_537\_10068\_319\_10059\_10103\_10884\_10696\_10820,searchweb201603\_0,ppcSwitch\_0&algo\_pvid=f625ba37-1077-4dee-bdb7-89cafb00e5cc&algo\_expid=f625ba37-1077-4dee-bdb7-89cafb00e5cc-1