Pahan käskyläinen

Minun tekemä kuva :] ethän kopioi!

Super\_Alex08 on juuri liittynyt uudelle palvelimelle, ja yhtäkkiä hänet temmataan seikkailun pyörteisiin, kun kuningatarta vaivaa erikoinen sairaus.

## Hahmot

**Super\_Alex08** "Alex" - Sininen paita, ruskeat hiukset ja paita

**CreeperGirl100** "Creeper" - Creeper-iho, valkoinen t-paita, lippis ja farkkushortsit

**Crystal2000** "Crystal" - pinkki paita, kruunu ja liila hame; kuningatar

**Joel123** "Joel" - Sininen huppari, musta maski ja farkut

**Daniel12** "Dan" - Creeperhuppari, cowboyhattu ja mustat farkut

## Tarina

* Prologi
* Luku 1
* Luku 2
Crystal2000 katsoi linnaa, joka oli tehty kivitiilestä ja ametistista. *He tekivät hyvää työtä. Linna on juuri sellainen, kuin kuvittelinkin! Kohta julkaisen Crystalian… tästä tulee koko Minecraftin suurin palvelin!* Hänen ajatuksensa kuitenkin keskeytti ääni takaa.

“Teidän korkeutenne”, ääni naurahti, “lupasit meille ammatit.”

“Niin, niin, taisinkin luvata”, Crystal muisti ja kääntyi ympäri. “Joel. Odottakaa vielä hetki, kiitos.”

Joeliksi kutsuttu pelaaja kääntyi nyökkäsi ja lähti poispäin. Crystal jäi tuijottamaan ametistikuutioita. Ne kimaltelivat auringonpaisteessa, ja Crystal piti siitä. Hän oli aina pitänyt violetista. Crystal oli ollut onnessaan, kun suuressa Caves & Cliffs -päivityksessä Minecraftiinkin oli tullut ametisteja. Juuri se oli innostanut häntä perustamaan Crystalian… *mutta nyt ei ole aikaa muistelulle.* pelaaja ajatteli. *Täytyy saada palvelin kuntoon ennen toukokuuta! Pitää tehdä kaupunkia vielä vähän, niin kaikki kuutiot on asetettu. Sen jälkeen alan koodaamaan valuuttaa ja muuta tärkeää. Ai niin, Joel halusi minun antavan kaikille ammatit. No, teen sen nyt.* Crystal käveli ulos, linnan pihaan, jossa hänen ystävänsä odottivat.

“On tullut aika valita ammatit!” Crystal julisti. “Daniel12, tule tänne”, hän sanoi ja yksi kolmesta pelaajasta käveli Crystalin luokse, linnan terassille. “Sinusta tulee Kristallikaupungin maanviljelijä! Saat tuon leipomon tuolla, sekä sen takana olevan pellon.” Kaksi muuta pelaajaa hurrasivat, kun pelaaja käveli takaisin.

“Joel123, sinun vuorosi. Sinusta tulee…” Crystal piti tauon. *Olen varma valinnastani. Mikään ei voi mennä pieleen.* “...Kristallikaupunngin sotilaiden komentaja ja valmentaja!”
Raikuvat aplodit kuuluivat taas, kun Joel palasi alas terassilta. Crystal oli kertomassa vielä viimeisen ammatin, hänen parhaan kaverinsa ammatin, mutta huomasi ystävän lähteneen. *Missä hän on?* Crystal kauhistui. *Vielä hetki sitten hän oli täällä…*

Yhtäkkiä Crystal tunsi kovaa kipua päässään ja juoksi sisälle. Hän jäi sängylle huohottamaan. *Miksi hän lähti? Missä hän on? Ja mitä tämä -auh- kipu on?*Keskelle vilkasta kaupunkia ilmestyi pelaaja. Hänen nimensä oli Super\_Alex08, lyhyemmin vain Alex. Pelaaja oli selvästi uusi, sillä hänellä oli Minecraftin oletusskini: turkoosi t-paita, ruskeat hiukset, farkut ja siniset silmät. Pelaaja katseli ympärilleen. *Luulin, että ilmestyisin puiden keskelle. Mikä tämä kaupunki oikein on?* Hän lähti kävelemään tietä etelään ja saapui meren äärelle. Tie kaartui oikealle, länteen, joten pelaaja lähti sinne päin. Kohta edessä oli silta joen yli, joten pelaaja päätti lähteä sinne; joen toisella puolella oli hänen kaipaamansa metsää. Kun pelaaja oli kävellyt metsässä hetken ja suuret tummat tammet vähenivät hiljalleen, hän päätti rikkoa yhden puun, sillä hän oli kuullut sen olevan hyvä aloitus. Yhtäkkiä hän kuuli takaansa ääniä. *Mikä se oli?* Sitten hän näki jotain vihreää, joka vaikutti vihaiselta. *Creeper! Olen kuullut niistä jotain, ne kai räjähtävät…* Mutta seuraavaksi, räjähtämisen sijaan, creeper otti käteensä jotain sinistä ja heitti sen Alexia päin. Pelaaja väisti täpärästi esineen, joka yhtäkkiä palasi creeperin käteen yhtä nopeasti, kuin oli tullutkin.

“Voisitko mennä puuta vasten”, creeper pyysi. “Kuolet kuitenkin, ja jos heilut, se voi käydä kivuliaaksi ja pitkäveteiseksi.”

“Sinä puhutkin! En ole koskaan-”

“Puuta vasten siitä! Enkä ole creeper, vaan PELAAJA! Niin kuin sinäkin!”

Alex asettui hämmentyneesti puuta vasten ja sulki silmänsä. *Tämä ei alkanut hyvin…*
“Miksi haluat tappaa minut?” hän vinkaisi.

“Koska olet Kristallikaupungin kansalainen, enkä todellakaan halua sinun tietävän minun olemassaolostani. Jos selviäisit hengissä, mitä ei tule tapahtumaan, kertoisit heti Crystalille. Siksi haluan tappaa sinut.”

“En ole Kristallikaupungin kansalainen! En edes tiedä, missä se on! Pyydän, säästä minut. Tee minulle mitä tahansa, mutta älä tapa minua. En ole koskaan tätä päivää ennen pelannut selviytyjä-tilassa!”

“Selvä, tule minun kotiini. Mutta et saa astua askeltakaan ulkopuolelle. Ja voit lopettaa valehtelun. Minä tiedän, ettet ole uusi!”

“Mutta kun olen uusi täällä!” Alex yritti, mutta vaikeni. He lähtivät kävelemään metsän halki länteen. “Minä muuten olen Super\_Alex08, mutta sano vain Alex. Entä sinä?”

Creeper-pelaaja huokaisi ja sanoi:“CreeperGirl100, mutta sano vain Creeper. Tai CG- äh, ei mitään, unohda.”Pelaajat kävelivät hiljaisuudessa. He ylittivät kukkulan, kulkivat metsän läpi, ja saapuivat joelle.

“Tässä menee Kristallikaupungin raja”, Creeper kertoi. “Sen ulkopuolella Crystalilla ei ole yhtä paljon valtaa.”

Sen sanottuaan, Creeper hyppäsi veteen ja Alex seurasi. Hän odotti paiskautuvansa veteen kovalla voimalla, ja yllättyi kun vesi vain pehmensi laskua. Hän ui toiselle puolelle jokea, jossa Creeper jo odotti. Tyttö auttoi hänet ylös, ja he jatkoivat matkaa. Pelaajat saapuivat pienelle mökille, joka oli tehty tammipölkyistä.

“Asutko sinä tässä talossa? Eihän sinne mahdu kuin sänky ja uuni!” Alex ihmetteli.

“Joo, mutta tule sisälle, se on isompi sieltä”, Creeper vaikutti ylpeältä ja juoksi sisälle, Alex perässään.

Talo ei ollut sisältä yhtään sen isompi, ja siellä oli vain muutama taulu.

“Tänne”, Creeper sihahti ja Alex seurasi, kun tyttö käveli vasemmanpuoleisen taulun läpi.

Taulun toisella puolella oli toinen samankokoinen, 3x1 kuutiota leveä huone, jonka päässä oli aukko. Alex kurkkasi aukkoon, ja näki syvän pudotuksen.

“Ei kai me hypätä tuonne?” Alex kysyi.

“Valitettavasti kyllä hypätään!” Creeper kiljaisi, ja syöksyi Alexin ohi aukkoon.

Alex nielaisi ja hyppäsi perään. *Ei ole vaihtoehtoja*, hän ajatteli. Hän kuitenkin tippui veteen, eikä pudotus sattunut ollenkaan.

“Ta-daaa!” Creeper huudahti. “Tervetuloa matalaan majaani! Tajuatko? Matalaan! Olemme matalalla maan alla!”

Alex arveli, ettei tytöllä ollut ollut vieraita hetkeen. Mutta näytti, että hän oli nähnyt paljon vaivaa kaivaakseen sellaisen kuopan -vieläpä selviytyjällä!

“No niin. Haluatko nähdä huoneesi? Olet nyt vanki”, Creeper kertoi.

“S-Selvä”, Alex vastasi.

He kulkivat seuraavaan huoneeseen, ja sen läpi. Creeper painoi napista huoneen seinässä, jolloin portaat alakertaan ilmestyivät. Pelaajat kääntyivät vasemmalle ja edessä oli ovet. Niiden takana oli selvästi Creeperin makuuhuone, sillä siellä oli sänky, tauluja, mattoja ja kirjahylly. Huoneen vasemman puoleisella seinällä oli tikkaat, jotka he nousivat.

“Tämä on huoneesi”, Creeper kertoi. “Et voi karata yöllä, sillä minä nukun suoraan alapuolella. Seinät ovat paksummat miltä näyttää, tehty obsidiaanista. Ja nyt takavarikoin tavarasi.”

Tyttö teki jotain, joka sai ne vähäiset puupölkyt, joita Alexilla oli jäljellä, katoamaan. “Onpa hyvä, että minulla on vielä nämä oikeudet”, tämä naurahti ja katsoi kultaista kelloa seinällä. “On yö. Nukkumaan siis!”

Alex kipusi sänkyyn ja nukahti heti, kun Creeper oli lähtenyt.

“Herätys, vanki!” Alex heräsi Creeperin ääneen. “Arvaa mitä? Minulla on sinulle pari juttua!”

Alex huokaisi ja nousi.

"Ensinnäkin säännöt.

1. Sinun täytyy noudattaa sääntöjä

2. Et saa poistua kotoani.

3. Et saa omistaa tavaraa ilman lupaani.

4. Saat liikkua tällä vain minun luvallani.

Ja viimeisenä:

5. Jos rikot sääntöjä, kuolet.

Onko kysyttävää?"

Alexilla oli paljon kysyttävää, esimerkiksi miksi hän oli vanki, mutta hän pudisti vain päätään.

Jos *sulla* on idea, miten tarina jatkuu, kerro se mulle :D otan mielelläni vastaan ehdotuksia!