Poro

## Poro (Aki)

* **Ikä:** 60-75 mutuarvio, joskin itsensä mukaan ikinuori, jolta tämä kyllä näyttääkin.
* **Taidot:**

* Plot item identification/ creating - *Poro on vaellellut ja vaeltaa jos mahdollista vanhoissa raunioissa infoa, lääkkeitä ja muuta hyödyllistä keräten, ja on vuosien aikana oppinut tunnistamaan roskan hyötytavarasta.*

* Radiation Specialist - *Poro on oppinut vuosien saatossa, että radioaktiivisuus on hiljainen tappaja, ja koska monet raunioista ovat radioaktiivisia, on tämän taidon oppiminen ollut hyödyllistä. Myös yksi Poron elinkeinoista ennen heimoon liittymistä.*

* Henkien manaaminen ja 'niiden kanssa asioiminen' ***–** Porolle Alisen väki on tuttua joukkiota aina tontuista piruihin asti. Väittää tämä joskus olleensa Perkeleen kuokkavieraanakin tämän pidoissa.*
* **Rooli heimossa:** Shamaami ja alisen tuntija, sekä heimon suojelija alamaailman hengiltä ja hirviöiltä. Opettaja, tukija ja neuvonantaja apua tarvitseville. Kolmen neuvoston jäsen.

## **Historia**

### **Lapsuus**

> "*Isättä siinnyt, äidittä syntynyt, kovia kokenut lapsi, henkien heitteille jätetty mukula. Nimesi olkoon Seita, armopaikka metsien, pelastuksesi alttari, vanhempiesi toivon lähde." - Haahkan kylän vanhin tietäjä, suuri Peura*
>
>

Seita ei ole varma omasta historiastansa juurikaan, mutta tietää kasvaneensa eläinten ja Haahkan metsästäjäkylän parissa Keski‐Suomessa. Eräänä päivänä se tapahtui, kun lapseton pariskunta lähti rukoilemaan Ukolta armahdusta monen vuoden lapsettomuuteen. Pariskunta matkallaan kuuli vauvan parun metsän suurelta seitapaikalta, josta he löysivät orpolapsen turkkeihin käärittynä. Jumalille kiitollisina pariskunta antoi lapselle uuden kodin kylän parista. Kylän vanha ja viisas tietäjä siunasi lapsen kaikkien vanhojen tapojen mukaisesti ja näki lapsessa henkien kosketuksen. Tämä lapsi tulisi tuntemaan demonien ja henkien todellisen luonnon, kun olisi vanhempi, mutta kukaan ei silloin osannut odottaa sitä.

Lapsuus meni mukavasti kylän vanhimpien takoessa järkeä Seitan päähän ja opettaen tämän nöyrään työntekoon maaäitiä kunnioittaen. Tietäjät taas opettivat tulevaa shamaania muiden kylän lasten kanssa kasvien tuntemuksessa, eläinten tunnistuksessa kuin oman itsensä löytämisessä, joista viimeisin paljastui Seitalle ja muillekin odottamattomalla tavalla.

Seita oli aina ollut taitava tulemaan toimeen eläinten kanssa ja povattiin tästä hevoskuiskaajaakin, tämän selvästi hallitessa jonkin suuremman ykseyden hevosten ja muiden eläinten kanssa. Moni olisi saattanut sanoa Seitaa hulluksi, mielensä menettäneeksi, jos olisivat kuulleet tämän suusta, kuinka eläimet kutsuivat tätä nimeltä, kutsuivat ilonpitoon yhtenä heistä. Mutta ei, nuori poika tiesi ettei ollut hullu, hän tiesi että hän olisi jotain muuta,

Kasvattivanhemmat olivatkin hieman huolissaan nuoren pojan epätodellisesta kiinnostuksesta kylän hevosia kohtaan, mutta aivotärähdys ja murtunut polvi kavion iskusta palautti pojan oikeille raiteille joksikin aikaa. Seita ei ymmärtänyt mikä oli meni vikaan, miksi hän kuuli eläinten kutsuvan häntä, viatonta nuorta poikaa ilonpitoon ja lihalliseen yhteyteen. Seita päätti jättää asiat sivuun ja keskittyä siihen mikä olisi tärkeää, tulevaisuuden ajatteluun.

Seitan villi luonne näkyi myös häne ja muiden lasten leikkiessä vaarallisissa paikoissa, joissa ei aikuisten mukaan tulisi olla. Tällaisia oli muunmuassa läheisen, entisen kaupungin rauniot, joissa hän muiden lasten kanssa mielellään kierteli, tutkien vanhan maailman ihmeitä. Leikit betoniviidakon raunioissa olivat enimmäkseen pientä tutkimusmatkailua entisiin viemäreihin, lähes sortuneisiin tornitaloihin ja vanhoihin asuintaloihin. Nämä kielletyt tutkimusmatkat ja leikit kaupungissa olivat sinänsä kaikille hyvin opettavaisia kokemuksia, sillä moni oppi kantapään kautta kaupungin sortumavaaroista pieniin tappeluihin asti paikallisten orpolapsien kanssa, joiden mielestä alue oli heidän ja Haahkalan väki tunkeutujia.

Nuorta seitaa kiinnosti kaupungeissa enimmäkseen paikallisten katulasten pullottavat suonet, verestävät silmät ja vuotavat haavaumat, jota hänen kylän väellänsä ei ollut. KUn niitä alkoi ilmestyä muutamille Haahkalan lapsista, jotka viettivät aikaa kaupungeissa, Seitalle selvisi monen muun lapsen kanssa säteilyn vaarat, joita hän oppi havaitsemaan ja hoitamaan tietäjien avustuksella. Seita joutui valitettavasti lupautumaan, ettei enää leikkisi niin vaarallisessa paikassa, jossa tämä näkymätön kuolema uhkasi monia.

### **Nuoruus**

> *"Eläimet hän kuuli, vedet näki tietämättömät, haistoi pirusen pirtissä. Kas näkö hänelle suotu on, kolmas silmä noitien, pohjaton kuilu Aliseen asti." - Vanha jäkälä, Poron mentori*
>
>

Nuori orpolapsi oli alkamassa jo varttua komeaksi nuorukaiseksi, joka osoitti kykynsä metsästyksen ja jäljittämisen suhteen, kasvatti-isänsä iloksi. Muiden nuorukaisten tavoin, alkoi jokin sykkiä Seitan rinnassa kesän alkaessa, mutta toisin kuin muilla, ei Seitan sydän sykkinyt kylän nuorille naisenaluille. Ei, eläimet kutsuivat Seitaa jälleen.

Nuorukainen ei tiennyt mitä ajatella, ja pakeni metsiin joskus päiviksi, joskus pariksi viikoksikin, mutta palaten aina riistan kera etteivät nämä pakoretket todellisuudesta ihmetyttäisi ketään. Seita pääsi myös näillä metsäretkillänsä sinuiksi itsensä kanssa, sillä unien aikana häntä jälleen kutsuttiin ja hän hyväksyi sen, joskin ei aina vastannut kutsuun. Haahkan väki alkoi olla jo huolissansa, kun ei oman kylän saati naapurien kaunottaret kelvenneet miehenalulle, tämä kun mielummin samoili metsissä ja vietti aikaansa kettujen perässä juosten. Kasvattivanhemmat topuuttelivatkin Seitaa nuoren marjanpoimija Juolukan hameenhelmoihin ja ettei poika tuottaisi kaikille pettymystä, päätti Seita ottaa härkää sarvista.

Juolukka oli hento, kaunisrintainen nuori tyttönenkultaisine hiuksineen, ja oli jokaisen itseään miehenä pitävän intohimon ja rakkauden tunnustusten kohde. Vain nuori Seita onnistui kuitenkin valloittamaan tytön sydämmen, tahtomattansa ja vanhempiensa mieliksi tosin. Jokin tässä oudossa, vetäytyväisessä ja hieman kömpelössäkin pojassa herätti Juolukan mielenkiinnon ja nuori pari vietti enimmät aikansa metsissä samoillen, toisiinsa paremmin tutustuen.

Nuorena ja vielä varttuvana miehenalkuna Seita oli hieman epävarma itsestänsä ja haluistansa, eikä asiaa auttanut se, että Juolukan karvainen pystykorva oli se, joka piti Seitan Juolukan lähellä. Sen silmissä ja äänessä oli sitä jotain ykseyttä, jota nuori poika tarvitsi, mutta jota ei osannut juurikaan kaivata. Koira oli ainakin ykissä mielin miehenalun kanssa, mitä tuli tunteisiin ja oman itsensä löytämiseen. Ei aikaakaan kun koitti Ukon vakat ja vahvasti hurmoksesta ja simasta humaltuneet nuoret heittivät syrjään epävarmuutensa ja takertuivat huumaavaan aktiin toinen toistansa tukien kunnes aamu koitti. Aamun koittaessa Juolukka heräsi heikkona ja pahoinvoivana sammalikosta, mutta ei löytänyt sankariansa mistään.

### **Shamaaniksi tuleminen**

> *"Jäklää pureksit, muistoja maistelet, sieraimiisi alisen löyhkää vetelet. Kas sarvipäänä sut nyt nähdään, itsesi kasaan muistoista kurseit, jälleensyntynyt Poro nyt on. Nouse poika, nouse shamaani, Seita mennyttä on, Poro taas maanpäällä laukkaa lyö." - Poron mentori*
>
>

Etsintöjen jälkeen Hahhkalan väki löysi vihdoin Seidan siitä samaiselta seitapaikalta josta hänet oli vuosia aiemmin turkkeihin käärittynä adoptoitu. Lähes hegetön nuorukainen tuijotti tyhjin silmin jonnekin kaukaisuuteen, ja kylän tietäjät aloittivat nuorukaisen pelastamisen Ukon vakkojen jälkimainingeilta. Seita oli jossain saavuttamattomissa, hänen milensä oli vaeltanut suureen mustaan tyhjyyteen, ja ensimmäistä kertaa elämässään Seita todella pelkäsi. Kaukaisuudesta kuului rauhoittavia ääniä. Tietäjät olivat rumpumatkalla tulleet pelastamaan nuoren miehen. Seita sai yksinkertaiset ohjeet etsiä ieluneläimensä, se johdattaisi hänet ylös muiden luokse, ylös Juolukan luokse. Seita kuuli ja näki väen kuiskuttelevan hänelle, kertovan lupauksia ja valheita tätä odottavasta. Nuorukainen pelkäsi, yritti karkottaa äänet ja näyt, mutta oli liian heikko, pelkäsi liikaa. Pimeyden keskeltä jokin vaelsi lähemmäs, ja väki rauhoittui.

> *"Ku-kuka olet? Oletko sinä sieluneläimeni?"* Seita kysyi harmaanpuhuvalta, palavasilmäiseltä ja teräväsarviselta porolta, joka oli vaeltanut pimeyden keskeltä vaimentamaan väen.
>
>

> *"Minä olen sinä, minä olen Poro, minä olen kohtalosi. Meidän sielumme on yhteenpunotut, meidän kohtalomme on jälleen olla yhtä. Unohda metsästäjän elämä ja tule miksi sinun on tulema."* Poro sanoi ja höyry nousi tämän sieraimista ja kekäleet löivät kavioista tämän polkiessa pimeyttä.
>
>

> *"Mi-minä? Kuinka minä voin olla sinä? E-en ymmärrä... Pyydän, auta minut pois tästä paikasta, ole niin kiltti..."* Seita sanoi ja epätoivo täytti tämän näinkin pelottavan hahmon edessä.
>
>

> *"Olkoon niin."* Poro sanoi, ja lävisti Seitan sarvillansa, polki tämän luut murskaksi kavioillansa ja repi tämän kappaleiksi torahampaillansa.
>
>

Tietäjien rummutus, laulanta ja Haahkalan kylän väen villi tanssi sitoi luut ehjäksi, poltti lihan kiinni rankaan ja herätti Seitan sielun eloon. Seita avasi silmänsä kivipaadelta ja häntä tervehdittiin takaisin palanneeksi.

> *"Tervetulao takaisin, Seita. Matkasi oli pitkä ja vaikea, mutta viisaammaksi olet tullut, arvelenko oikein?"* Kysyi kylän vanhin shamaani.
>
>

> *"Oikeassa olet, vanhus, vaan Seita on mennyttä ja jäljellä on vain minä, nyt sen ymmärrän."*
>
>

> *"Ja kuka sinä olet, jos Seita on mennyttä ja sinä hänen tilallaan seisot?"*
>
>

> *"Minä olen Poro."*
>
>

### **Shamaanina**

> *"Ukko, varjele palveliaasi, shamaania Haahkan kyläsen, tietäjää korpimaiden, metsästäjää entistä. Akka, suo voimaa näihin käsiin, vasaroihin soturien, kantamaan keihästä pyh'n raudan." - Poron rukous metsästysonneen*
>
>

Jo ennen shamaanioppiluuttansa, Seitalla oli kiinnostusta vanhaa kohtaan, mutta nyt Porona, se oli vain lisääntynyt. Vanhat tietäjät näkivät Porossa entisten shamaanien uudelleensyntymän ja ehkä toivon vanhan tiedon säilyttämisestä.

Koulutus oli rankka, eikä Poro puhu siitä mielellänsä. Jos asiasta kysyy, saattaa Poro kertoa, että hän vain rukoili kuolemaansa testien ja riittien aikana, joita joutui kokemaan shamanisminsa alkuaikoina. "Jumalat koettelevat, mutta eivät hylkää." on Poron lentävä lausahdus, johon tämä turvasi koettelemuksiensa aikana. Shamaanin koettelemuksista tunnetaan muutamia eri variaatioita, joista Haahkan kylä on käyttänyt seuraavia:

1. Alkemia spirituaalisten juomien luomiseen, jotka avittavat henkien ymmärtämistä ja "niiden asioiden näkemistä, koita muuten et voisi nähdä".
2. Raudan käyttö aseena henkiä ja demoneita vastaan. Pyhänä metallina rauta on ainoa asia satuttaa aineettomia.
3. Rumpumatkat ja spirituaalinen yhteys Aliseen. Alinen on mystinen ja pelottava paikka, joka paljastaa salaisuutensa vain henkisesti vahvimmille.

Ajan kanssa Poro tuli paremmin ja premmin toimeen Alisen ja väen kanssa, ja onnistui hieromaan mielenkiintoisia sopimuksiakin niiden kanssa. Henkien avustuksella Poro oppi myös nopeasti tunnistamaan, mistä kannatti etsiä ruokaa, lääkkeitä ja muita tarvikkeita, ja mitkä olivat parhaimpia paikkoja vältellä mutantteja ja ryöstelijöitä kaupungeissa, joita Poro mielellään tutki. Vain vanhan tiedon keruu ja tutkiminen veti vertoja Poron kiinnostukselle shamanismia kohtaan.

Ajan kanssa nuori miehen alku oli valmis omiin oloihinsa, ja tämä vaelteli tietoja keräten ja välillä shamaanintaitojansa harjoittaen, aina erilaisista manaamisista huumeiden keittelyyn asti. Keräsi tämä jopa elantoansa oppaana rauniokaupungeissa ja radioaktiivisuuden parantajana. Sattuipa Poro myös hairahtamaan kesken erään kylän rituaalimenojen heidän naisshamaaniinsa, jota jotkut kutsuivat Noidaksi, toiset Käeksi. Osana hurjimpia riitteejä, nämä kaksi vapaasielua löysivät toisensa ensin tanssin ja myöhemmin tulisen rakastelun keskeltä, josta molemmille jäi harvoja ja hataria muistikuvia.Enimmäkseen Poro on kuitenkin yksinäinen susi, johon saattaa törmätä joko vahingossa tai sitten tarkoituksella, jos osaa etsiä.

### **Perhe-elämä ja parisuhteet**

> *"Pidäthän musta huolta tämän yön? Pidäthän?" - Kimalainen Porolle, tämän pelastettua Kimalaisen*
>
>

Poro ei koskaan ole ollut kauhean sitoutuva persoona, varsinkaan kun kuuli myöhemmin Juolukan löytäneen onnensa muualta. Jossain sisimmässään Poro kuitenkin kaipasi perhe-elämää, joka tältä vietiin shamaanin velvollisuuksien myötä, vaikkei sitä avoimesti myöntänytkään.

Käki, nuori naisseikkailu kyläjuhlista ei kuitenkaan tuottanut mitään syvempää, vaikka pari erosikin hieman pilke silmäkkulmassa. Sensijaan, Poro alkoi tasoittaa elämäänsä Lapissa törmäämänsä poroemän kanssa, ja kaikkia todennäköisyyksiä kohtaan pari sai kaksi vasaa. Kukaan ei ole varma, oliko Lumiturvan vasat jonkun toisen poron, mutta shamaani oli varma isyydestänsä, ja elää siinä uskossa vieläkin.

Vaikka Poro ei perusta ihmiskontakteista, kävi kerran niin, että eräänä kylmänä iltana kolme vuotta sitten 2113 Poro hieman ihastui erääseen Kimalaiseen.

> Ennen kuin Poro tapasi Tuhkan Lapset, Kimalainen tutki pientä raunioitunutta, asumatonta asutuskeskittymää, jonne tämä oli Porolle hieman epäselvissä vihanpuuskissansa lähtenyt purkamaan vihaansa. Kimalainen joutui taisteluun mutanttien kanssa, jossa tämä myös jäi pahasti alakynteen. Vaikka Kimalainen otti jalat alleen, mutta ei hänellä ollut mitään mahdollisuuksia. Kimalainen oli helppo saalis ja mutantit saivat hänet eläimellisestä kamppailuista huolimatta.
>
>

> Mutantit sitoivat hänen kätensä ja jalkansa. Kimalainen tiesi, että ne joko raiskaisivat hänet hengiltä tai söisivät hänet tai molempia, mutta että seuraavaa aamua ei enää Kimalainen näkisi. Neljä mutanttia kantoivat hysteerisenä itkevää nuorta naista. Kimalainen oli luovuttanut. Kuka häntä voisi enää auttaisi… silloin hän näki raivopäisenä mutanttien kimppuun juoksevan miehen. Tämä iski miekalla ja keihäällä kahta mutanttia, jotka lyyhistyivät siihen paikkaan. Kimalainen putosi maahan ja ryömi karkuun. Hämärästä mutantit yllättynyt mies ajoi kaksi eloonjäänyttä mutanttia tiehensä hurjilla manauksilla. Tässä vaiheessa Kimalainen oli saanut jalkansa avattua ja tajusi ottaa jalat alleen ja ryntäsi lähimpään metsikköön samalla koettaen availla nyörejä käsiensä ympäriltä. Hän kompuroi kuin heikkopäinen, joten mutanttit häätäneen miehen ei ollut mitenkään erityisen vaikea löytää häntä uudelleen.
>
>

> Mies sai Kimalaisen lopulta kiinni ja tämö avasi Kimalaisen käsien nyörit, joita hysteerinen nainen ei ollut onnistunut itse avaamaan. “Kiitos.” Kimalainen sanoi ensin varovasti, mutta huomattuaan ettei mies aikonut mitään. Kimalainen spontaanin naiivisti halata rutisti miestä. “Pidäthän musta huolta tämän yön? Pidäthän?” Kimalainen kuiskasi eikä olisi halunnut ollenkaan päästää irti halauksesta.
>
>

> “Tiedän yhden paikan, mennään sinne.” Poroksi itsensä esitellyt mies sanoi ja he kulkivat muutaman tunnin ennen kuin uskalsivat leiriytyä yöksi.
>
>

Tämä oli tapaaminen, jota Poro haikeasti muistelee parin vuoden jälkeenkin, joskin vaikenee siitä, mitä sinä parina yönä tapahtui, kun tämä piti huolta Kimalaisesta,

### **Tuhkan lasten kanssa**

> *“Musta veri, saastunut henki, vaivana tämän oudon kansan. Monet meistä kuolo korjaa, Akan saleissa palellaan. Vaan mikä kuollut on, ei koskaan kuole, kruunupäisenä taas aroja samoaa, kunnes aika jälleen koittavi on.” - Poron ennustus Tuhkan lasten tuhosta*
>
>

Tuhkam lasten heimoon Poro päätyi vahingossa osana työtänsä kaksi vuotta myöhemmin. Kuukkelin ollessa jonkinlaisen riivaajan vallassa, lähdettiin etsimään parantajaa tälle, ja onnekkaan sattuman kautta Västäräkki törmäsi Poroon. Shamaani oli ollut tonkimassa vanhan maailman ihmeitä kaupungin raunioista, kun nuori tyttö aneli ja lopulta sai Poron tulemaan mukaansa auttamaan heimolaista, jonka tila oli pieni haaste shamaanillekin. Poro aisti Kuukkelista huokuvan sisäisen voiman, ja päätti ottaa tämän oppilaaksensa ja seuraajaksensa, tarkoituksenaan opettaa tälle kaiken mitä tiesi, ja varmistaa, että Poron kokema ei mene hukkaan.

Porolle annettiin paikka kolmen neuvostosta, eräänlaisessa hengellisessä tribunaalissa, joka toimitti heimon johtajan, Karhun, neuvonantajien virkaa. Heimoon liittymisen jälkeen Poro toimii neuvonantajana kollegoidensa kanssa, niin maallisissa kuin hengellisissä asioissa. Kolmen neuvostossa toimiessaan Poro monen muun ohella näki näyn kuolevasta heimosta, jos he eivät löytäisi parempaa paikkaa asua ja parantua hedelmättömyyden kirousta, joka ajan kanssa tappaisi heimon lapsettomuutella. Heimo ottikin suunnaksi etelän, meren ylitse, jossa ehkä siintäisi uusi uljas maailma.

Poro tapasi myös heimoon liittyessään erään, jota ei osannut odottaa, vanhan yhden yön rakastajansa, Käen. Alku heimossa saati neuvostossa oli hankalaa molemmille, varsinkin Porolle, joka oli jo melkein päässyt yli hairahduksestaan Käkeen, johon Poro jostain syystä tunsi vetovoimaa.

Matka etelään oli vaikea ja pitkä, mutta ennen pitkään heimo pääsi meren ylitse aina joutomaan keskellä kukkivalle keitaalle asti. Se keidas oli kokonainen selviytyjien kaupunki nimeltänsä OldTown.

### **OldTown 2115**

> *"Kromia on, metallina kiiltää, vaan hopeaa ei liene soturi tämä. Igor on hänen nimensä, tekoäly, keinoimmeinen, luotu kone jumalaksi, herraksi tämän oudon kansa." - Poron reagointi Igoriin*
>
>

Saapumisiltana järjestetyissä Hautajaisissa vanhalle Villisialle, Poro melkein kuoli salamurhayrityksessä, jonka tekijät jäivät hämärän peittoon. Poro sai kuolemaisillaan myös selville syvemmän henkisen yhteytensä Kuukkelin kanssa, Käen kertomana. Poro oli Kuukkelin ja Käen yhteinen lapsi.

Wakatilit, tuhkan lasten naapuriheimona olivat lähellä luontoa suomalaisten tapaan ja heidän kanssansa asiat hoituivat mukavasti. Wakatilien ja tuhkan lasten yhteistyöstä suoritettiin rituaali, jossa tuhkan lapset saivat menetetyn hedelmällisyytensä takaisin, ja tämä luhitti heimoja tiiviimmmin yhteen.

Poro piti uskonnollisia suhteita yllä myös tulen kulttiin, joilla oli suurempi henkisyys Oldtownin asukkaista. Tulen kultin kanssa alku oli hankala, Poron saatua kuulla heidän olevan takana tämän salamurhayrityksessä hautajaismenojen aikana. Väärinymmärryksistä kuitenkin selvittiin, eikä tulen kultilla ollut osaa tai arpaa tapahtuneisiin ja he lupasivatkin auttaa asian tutkimisessa. Heidän kanssansa Poro sitoi uskonnollisen veljeyden liiton, jossa ei koskaan nosta kättänsä heitä vastaan.

Poro myös antoi osan shamaanin vastuustansa Kuukkelille, heikennyttyään vakavasti rumpumatkan aikana, jossa tämä suojeli rumpumatkalla olleita tuhkan lapsten jäseniä väeltä ja hengiltä.

Oldtownia hallitsevan tekoäly Igoria vastaan käydyssä taistelussa Poro pysyi päällepäin puolueettomana, vaikka hänellä olikin omat suunnitelmansa riippuen siitä, kuinka Igorille kävisi. Käen pariuduttua Igorin kanssa ja saatuaan lapsen, Harhaman, on tuhkan lapset nyt osana Igorin suojelusta ja osa tätä. Mitä tulee Poroon, tällä on omat suunnitelmansa tulevalle tämän uuden liiton myötä.

### **OldTown 2116**

> *"Ryöstelijät eivät ole vihollisia, saati supermutantit, eivätkä edes Brotherhood of Beerin houkat! Todellinen vihollinen on suurempi, ja sille te olette sokeat." - Poron viimeiset sanat, ennen Suomeen paluuta.*
>
>

Elämä rullasi mukavasti tässä uudessa maassa, ja Joutsenten perhe jopa synnytti terveen lapsen.

### **Luonne**

Vaikka Poro onkin nimellisesti shamaani, on hän myös vapaa
sielu ja vanhan maailman tutkija, joka on kiinnostunut tabuista, joita muut
pelkäävät ja karttavat. Poro ymmärtää tiedon tuoman vallan määrän ja se mikä muille on vanhoja tarinoita, on Porolle arvokasta.

Väeltä ja hengiltä Poro hakee näkyjä ja ohjeita tulevaan ja ympärillään tapahtuvaan, mutta henkien
paljastamat asiat ovat välillä ristiriidassa heimon uskomusten kanssa, eikä Poro varovaisena
henkilönä jaa ajatuksiansa kaikille. Tämä tekeekin Porosta mysteerinsen henkilön, joka kietoo asiat outoihin sanoihin
ja arvoituksiin.

Vanhana ja elämää nähneenä Poro mielellään jakaa oppimaansa nuoremmillensa ja yrittää auttaa näitä heitä askarruttavissa kysymyksissä ja elämän solmukohdissa. Kolmen neuvoston jäsesenä häntä usein kuunnellaankin ja tämä toimii enemmän tai vähemmän neuvonantajana.

Poroon ei aina silti kannata suhtautua kevyesti, sillä tämä painaa tarkasti mieleensä kuulemansa ja puhutaan kuinka vanha shamaani kuiskuttelee varjoihin omine päämäärinensä.

Poro välttelee taisteluita, mutta sellaiseen jouduttuaan, ja
rohtojansa käytettyään, hän on itse paholainen, tarujen demoniporo ihmisen
kehossa. Poro käy vihollisen päälle eläimellisellä raivolla, ja
sanotaankin, että se ei olei Poro, joka taistelee sillä hetkellä. Ehei,
taistelun hoitaa kuuleman mukaan ne lukuisat demonit, joiden kanssa Poro on
tehnyt liikaa tuttavuutta.

Porolla on erityinen suhde luontoon, ja hänelle eläimet ovat
sukulaisia ja ystäviä, kauan sitten kuolleita omaisia, jotka ovat saaneet uuden
muodon. Porokaan ei aina ole ollut itsensä mukaan ihminen, vaan arojen
jäkälänsyöjä, joksi Poron edelliset inkarnaatiot ovat muuntuneet sukupolvien
ajan, kunnes syntyvät jälleen ihmiskehoon. Eläinsukuisuutensa vuoksi Poro
pariutuukin useimmiten eläinten kanssa, ja mm. Poron morsian Lumiturpa ja kaksi vasaa
odottavat Poroa kotiin Lapissa.