Кравець і феї (англійська казка)

## Кравець і феї

 давні часи кравці не сиділи на одному місці, а ходили селами і пропонували людям свої послуги: пошити чи полатати одяг.
 Один такий кравець, на ймення Томас, працював якось на хуторі Норт-Райдінг у Йоркширі й за роботою розмовляв з господинею. Побачив Томас, як вона налила в мисочку свіжих вершків і виставила їх за поріг для домовика чи маленького брауні, й запитує:
 – Невже ви й справді вірите в домовиків, ельфів і різних там фей?
 – Аякже! – відповіла дружина фермера.
 – А я, – усміхнувся Томас, – якби я колись зустрів фею… я взяв би цю феєчку й посадив би у пляшечку, щоб не пустувала.
 – Ш-ш-ш-! – злякано прошепотіла жінка. – Хоч би вас не почула якась фея. Вони, знаєте, бувають досить злопам’ятні, якщо їх образити.
 – Ой, як страшно, – хмикнув Томас, перекусив нитку і розгладив рукавний шов на спеціальній кравецькій дощечці. – Ля вам кажу, що ніяких фей не існує.
 – І дуже нерозумно, – сказала дружина фермера.
 Почало смеркатись. Кравець закінчив свою роботу,
 поклав ножиці, голку та нитки в сумку, взяв під руку кравецьку дошку.
 – До сутінків треба встигнути додому. Жінка, мабуть, зачекалась.
 – Ось, візьміть для своєї жінки, – подала хазяйка пиріг з домашньої поросятини, – їй сподобається.
 – Спасибі, – відповів Томас. – На добраніч!
 – Будьте обережнішим, – донеслось до нього на прощання, – остерігайтесь фей!
 – Тьху на них! – відгукнувся кравець і швидко попрямував додому.
 Спочатку він ішов стежиною, але потім вирішив скоротити шлях і пройти навпрошки через поле. Коли кравець перелазив через тин, то необережно махнув сумкою, і на землю випали ножиці.
 Довелось покласти сумку й кравецьку дошку й шукати ножиці. Здавалося б, ножиці – не голка, та ніяк чомусь не хотіли вони віднаходитись.
 – Ото горе, – бурчав Томас. – Ножиці для кравця – найперша річ, та ще такі прекрасні! Гаразд. Повернусь вранці на це місце і знайду.
 Він підняв свою сумку і пиріг… але де ж кравецька дошка? Куди вона могла запропаститися? Він знову поклав пиріг і сумку, обнишпорив усе навкруг на колінах – нічогісінько.
 “Ну й біс із нею, – подумав, – до ранку ніхто не візьме. Піду я додому та поїм із жінкою пиріг, доки він ще свіжий”.
 Та коли підняв сумку, і пиріг щез. Кравець обнишпорив мало не весь луг, але так нічого й не знайшов, окрім каміння та колючок. Довелося тільки облизнутися, згадуючи про пиріг, і рушати додому.
 Томас повернувся назад, на те місце, де залишив сумку, але і її вже не було! Він подумав, що помилився місцем, але всі прикмети, збігалися – ось тин, ось великий валун, тільки сумка зникла.
 – Ех, був би ліхтар! – простогнав Томас. – Що ж мені тепер робити – без голки і ниток, без ножиць і моєї кравецької дошки та сумки?
 Кравець повернув було додому… тільки де ж він, його дім? Поки блукав і кружляв у пошуках своїх речей, то й зовсім збився з дороги, а ніч чорна, мов яма.
 І раптом, на превелику радість, він помітив попереду вогник. Ніби хтось повільно йшов лугом з ліхтарем.
 – Сюди! – покликав Томас. – Ей, з ліхтарем! Сюди!
 – Сам іди сюди! Сам іди сюди! – відгукнувся насмішкуватий голосок.
 Кравець побрів на світло, але таємничий вогник теж не стояв на місці: він то наближався майже впритул, – здається, тільки руку простягни і вхопиш! – то раптом зникав і загорався десь далеко, на краю поля.
 Томас по коліна забрьохався у глину в байраках, подряпав терном обличчя, обірвав одяг. Він наздоганяв блукаючий вогник, доки геть вибився з сил і не впав у відчай.
 Вогник остаточно пропав. Стало світати. Кравець почув дзвін молочних бідонів на фермі, оглянувся і побачив перед собою той же хутір і той же двір, з якого він учора вийшов. А поряд на траві лежали всі його кравецькі лаштунки!
 Томас був дуже змучений, щоб іти додому в своє село. Він постукав у знайомі двері. Побачила його господиня і сплеснула руками від здивування:
 – Господи! Що з вами?
 Вона допомогла кравцеві почистити одяг і нагодувала його, а потім раптом усміхнулась і запитала:
 – Ну як? Посадили феєчку до пляшечки?
 Але Томас нічого не відповів. І ніколи в житті не казав більше про фей поганого слова.

## Виноски

Джек – підкорювач велетнів ♥
Чарівників учень ♥
Готамські мудреці ♥
Король Іоанн, кентерберійський абат і чабан ♥
Хоробрий Валентайн ♥
Дік Віттінгтон і його кішка ♥
Як Джек ходив щастя шукати  ♥
Очеретяна Шапка ♥
Том Тіт Тот ♥
Хто-всіх-подолає ♥
Бабусин дідусь ♥
Донька пекаря ♥
Розумна жінка ♥
Джерело край світу ♥
Джек i золота табакерка ♥
Містер Майка ♥
Штукар-сопілкар ♥
Диявол і кравець ♥
Малюк Том і велетень Денбрас ♥
Кейт-лускунчик  ♥
Котячий король ♥
Нічний пасажир ♥
Воду зачинили ♥
Малюк брауні ♥
Троє розумників ♥
Юний Роланд  ♥
**Кравець і феї**  ♥
Володар із володарів ♥
Феї Мерлінової скелі ♥
Крихітка фея ♥
Мишача дружба ♥
Жінка, що мешкала в пляшці ♥
Справжні сміливці ♥
Риба і перстень ♥
Синя Борода ♥
Вигідна угода ♥
Джек та бобове дерево ♥
 **Інше** | Шаблон:Англійські казки ♡ Шаблон:Естонські казки ♡ Шаблон:Фінські казки ♡ Шаблон:Чукотські казки ♡ Шаблон:Українські казки ♡ Шаблон:Українські гуцульські казки ♡ Шаблон:Грузинські казки ♡ Шаблон:Литовські казки ♡ Шаблон:Японські казки ♡ Шаблон:Китайські казки ♡ Шаблон:Індіанські казки ♡ Шаблон:Чеченські казки ♡ Шаблон:Тибетські казки ♡ Шаблон:Алтайські казки ♡ Шаблон:Інгуські казки ♡