Agrobussiness, GMO a jejich role v rozvoji

*Předem upozorňuji, že v této epizodě budeme diskutovat o citlivých tématech včetně sebevražd. My v Crash Course si uvědomujeme, že toto téma může být pro některé diváky znepokojivé, takže se na něj prosím dívejte podle vlastního uvážení. V době, kdy tento díl natáčíme, uplynulo teprve 21 let od začátku 21. století, ale již nyní se můžeme na naši nedávnou historii dívat jako na období definované protesty. V posledních několika letech svět zažil více politických povstání než kdykoli předtím - ve skutečnosti se v roce 2019 protestovalo na všech kontinentech. Ale až v listopadu 2020 jsme zažili největší občanský protest v dějinách. Dne 26. listopadu 2020 se podle odborů v Indii zúčastnilo stávky neboli Bharat bandhu více než 250 milionů lidí. Desetitisíce lidí by pochodovaly a blokovaly Dillí, přičemž počátkem prosince by jejich počet narostl na statisíce. Co by tedy mohlo vyvolat tak masivní protest? Zemědělství. V současné době jsou zemědělci v mnoha zemích s nízkými příjmy pod stále větším tlakem rozvoje, aby změnili způsob obdělávání půdy. Ačkoli to, jak vlastně vypadá rozvinutá země a co znamená komplikované slovo rozvoj, se přehodnocuje, protože uvažujeme šířeji o ideálech, o které by měla země usilovat. Ekonomika však stále hraje velkou roli v politice, kterou země vytvářejí nebo jsou nuceny používat pro řízení své budoucnosti. A kdykoli mluvíme o změnách, které ovlivňují prostor, místo a životní prostředí, geografy zajímá, kde a proč! Jsem Alizé Carrère a toto je Crash Course Geography.*

Zemědělství a farmářství jsou jedny z nejgeografičtějších činností, které můžeme najít. To, jak jsou různé zemědělské systémy rozmístěny po celém světě, závisí do značné míry na fyzickogeografických podmínkách, jako je klima, půda a topografie. A spolu s využitím půdy, dostupnými technologiemi a sociálními systémy vytváří zemědělství jedinečné kulturní krajiny. Ale ještě podstatnější je, že zemědělství je o vztahu mezi člověkem a životním prostředím, a každý z nás je s ním spojen volbou potravin, kterou denně provádí. Na konci roku 2021 zemědělci v Indii stále protestují. Jsou v patové situaci s vládou, která přepracovala zemědělské zákony v zemi způsobem, který podle zemědělců zničí jak je, tak potravinovou bezpečnost chudých obyvatel země.

Je těžké vyjádřit rozsah toho, co se děje. Je však také důležité si uvědomit, že se nejedná o první rozsáhlou krizi indických zemědělců, jejichž zkušenosti se střetem s rozvojem je v posledních desetiletích stály život. V letech 1995-2010 spáchalo v Indii sebevraždu čtvrt milionu zemědělců, což je největší vlna zaznamenaných sebevražd ve světové historii. A četné studie a zprávy uvádějí, že příčinou této vlny číslo jedna je nepřekonatelný dluh, před kterým se zemědělci nedokázali vymanit. Tato lidská tragédie byla součástí chronické agrární krize v Indii, která je souborem stále obtížněji řešitelných vzájemně provázaných problémů, jimž se mnozí zemědělci nemohou vyhnout. V posledních několika desetiletích je agrární krize spjata se složitou sítí širšího globálního ekonomického systému, v němž hraje zásadní roli mezinárodní obchod. V devadesátých letech 20. století si Indie ve snaze odvrátit finanční krizi vzala půjčky od mezinárodních finančních institucí. Tím indická ekonomika prošla procesem restrukturalizace, který změnil mnoho hospodářských politik jako součást podmínek pro získání půjček. Se změnou hospodářských postupů se změnilo i indické zemědělství. To je příklad složitosti rozvoje, o kterém jsme hovořili v několika posledních dílech.

Tyto nové hospodářské politiky měly být atraktivní pro zahraniční investice a přinést rychlý hospodářský rozvoj - což se ve vší počestnosti podařilo. Hrubý domácí produkt na obyvatele se od roku 1990 do roku 2019 zvýšil více než pětinásobně. A v roce 2020 se Indie umístila na 3. místě v počtu miliardářů. Ale to není celý příběh. Kvůli těmto novým ekonomickým prioritám bylo mnoho zemědělců vládou vyzváno, aby se přeorientovali z pěstování potravinářských plodin pro vlastní potřebu na plodiny pro tržní účely, které se pěstují za účelem prodeje se ziskem. Konkrétně se přeorientovali na pěstování bavlny, kterou by mohli vyvážet, což vedlo k přebytku bavlny na světovém trhu a k poklesu cen bavlny pro zemědělce. Součástí zatraktivnění pro zahraniční investice bylo také to, že indická vláda odstranila mnoho překážek, jako jsou dotace a cla, které chrání zemi před zahraniční konkurencí. Nyní však indičtí pěstitelé bavlny čelili tvrdé konkurenci ze strany jiných zemí, které paradoxně mohly nabízet ještě nižší ceny díky dotacím svých vlád. Přechod na bavlnu a zahraniční investice - který by ekonomové nazvali liberalizací nebo "otevřením indického zemědělství globálnímu trhu" - způsobil rozvoj, ale nerovnoměrný rozvoj. Stávající nerovnosti se prohloubily a drobní zemědělci byli nuceni se masivně zadlužit. Znamenalo to také, že nadnárodní agrární giganti mohli vtrhnout do indického bavlnářského průmyslu a ovládnout ho. Agrobyznys je slovo, které se bude často objevovat, až budeme mluvit o zemědělství.

Může znamenat velké korporace jako Del Monte nebo Chiquita, které produkují, skladují a převážejí plodiny. Může se však také vztahovat k zemědělským vzorcům obecněji a představovat systém ekonomických a politických vztahů, který organizuje a soustřeďuje produkci potravin od vývoje osiva, přes prodej plodin po jejich vypěstování až po způsob jejich konzumace v konečné podobě. Mají prsty v každé části tohoto procesu, takže agrobyznys a nadnárodní korporace mohou mít obrovskou moc. V případě indického bavlnářství mohly nové agrární korporace prosazovat geneticky modifikovaná semena - jako je Bt bavlna - a měly větší kontrolu nad náklady, kvalitou a dostupností drahých vstupů, jako jsou pesticidy, což změnilo způsob fungování indických zemědělců. Bt bavlník je geneticky modifikovaný organismus neboli GMO, což je organismus, jehož DNA byla upravena v laboratoři. Na rozdíl od šlechtění nebo jiných technik, které lidé používají k úpravě potravin již po tisíce let, mohou být u GMO odstraněny geny pomocí CRISPR nebo přidány z nepříbuzného organismu, aby se vytvořila určitá vlastnost pomocí technik, jako je spojování genů.

Můžeme tak mít GMO, které dělají věci, které by nemodifikovaný organismus nikdy nedokázal - například brambory, které uvolňují vlastní pesticid, nebo sóju, která byla upravena tak, aby odolávala plísním. Bt bavlník byl modifikován tak, aby produkoval toxin Bacillus thuringiensis, insekticid, který má hubit běžného škůdce bavlníku v Indii, tzv. amerického blýskáčka. Zemědělci proto rychle přijali geneticky modifikovanou bavlnu v naději na vyšší výnosy, nižší pravděpodobnost neúrody a větší finanční jistotu. Geneticky modifikovaná semena jsou však drahá a k pěstování a produkci bavlny potřebují mnohem více vody než běžná semena. A pak si drobní zemědělci vzali na nákup osiva půjčky s vysokým úrokem a sezónní monzunové deště nepřinesly své ovoce. Zemědělci nebyli schopni pokrýt náklady ani zaplatit přemrštěné úroky. A další půjčky na nákup dalších semen znamenaly větší zadlužení, což vedlo k začarovanému, zdrcujícímu dluhovému kruhu, který pro mnohé skončil tragicky. V indickém zemědělském sektoru je spousta problémů, ale příchod agropodnikatelů, kteří agresivně uváděli na trh Bt bavlnu, ale účinně neinformovali o jejích požadavcích na zavlažování, vytvořil problémy, které svým rozsahem a složitostí nemají obdoby.

A zemědělci, kteří si tradičně vybírali typy osiva na základě osobních zkušeností a pozorování, se nemohli vrátit k pěstování osiva bavlníku, které není Bt bavlníkem. Podle některých zpráv jim dokonce bylo zakázáno vstupovat do vládních semenných bank. Příčiny a důsledky krize sebevražd farmářů v Indii jsou složité, ale není pochyb o tom, že geneticky modifikovaná semena jsou ústředním faktorem krize, které museli farmáři pěstující bavlnu čelit. Počet sebevražd byl nejvyšší v bavlníkovém pásu, kde se zemědělci snažili vypěstovat nejvíce bavlny. Geneticky modifikovaná semena jsou v dobrém i zlém součástí biorevoluce, která probíhá v zemědělství po celém světě. Zastánci GMO tvrdí, že GMO mohou zvýšit celosvětovou zemědělskou produktivitu, aby se uspokojila poptávka a udržel se krok s růstem populace. A používání biotechnologií by mohlo být udržitelnější, protože produktivnější zemědělství sníží riziko přeměny lesů na zemědělskou půdu. Nemluvě o tom, že se sníží množství životního prostředí zničeného chemickými hnojivy, vyčerpáním půdy a dalšími souvisejícími problémy.

V roce 2020 jsou GMO pravděpodobně nejtechnologičtějším způsobem, jak se příroda a společnost spojují v globálním zemědělském systému. A transformace zemědělství má vlnový efekt napříč společnostmi a kulturami, protože výroba potravin se ještě těsněji začleňuje do globálního ekonomického systému. To vše má dopad i na nás jako jednotlivce. To, co si koupíme v supermarketu nebo nákupním centru, nás spojuje s jinými místy a lidmi způsobem, který si lze jen těžko představit. A tyto nové zemědělské geografie také zdůrazňují měnící se povahu našich interakcí s lidským prostředím. Tento posun je ještě hlubší v mnoha částech světa, kde se používají tradičnější zemědělské postupy. Jako například ve Středoandské vysočině, kde byly brambory domestikovány asi před 7 000 až 9 000 lety. Po zdomácnění brambor zemědělci pokračovali ve šlechtění semen, vytvářeli a přizpůsobovali odrůdy tak, aby vyhovovaly konkrétním ekologickým nikám, pěstitelským podmínkám, výživovým potřebám a kulinářským chutím. Tato práce v průběhu staletí byla kolektivní a 2000 až 4000 odrůd brambor, které se dnes vyskytují, je zásluhou vynalézavosti zemědělců.

Součástí odlišnosti historie brambor ve srovnání s Bt bavlnou v Indii a dalšími příběhy moderních plodin však je, že brambory nikomu nepatřily. Ale v případě Bt bavlny ji původně vyvinula a patent vlastnila zemědělská společnost Monsanto. A farmáři si mohli svá původní semena svobodně uložit, aby je následující rok znovu zasadili a vyměnili, darovali nebo prodali v rámci svých komunit i mezi nimi. Kvůli agrobyznysu je však nyní tento tradiční systém v mnoha částech světa nezákonný. Rostliny bylo možné patentovat téměř sto let, ale teprve se zavedením geneticky modifikovaných semen došlo k velkému posunu v tom, kdo může semena vlastnit, vyrábět, spravovat a distribuovat. To, co dříve kontrolovaly malé podniky nebo státem řízené výzkumné stanice, nyní kontrolují nadnárodní semenářské společnosti, které šlechtí a nárokují si nové odrůdy rostlin a monopolizují si, kdo může semena kupovat a prodávat. Světová obchodní organizace také požaduje, aby všechny členské země uznávaly práva duševního vlastnictví k odrůdám rostlin. V současné době má WTO 164 členů, ale její politika zůstává složitá s mnoha výjimkami a podmínkami.

Mnoho zemí se staví ke geneticky modifikovaným potravinám skepticky, ale WTO zastává názor, že nepovolení dovozu geneticky modifikovaných produktů do dané země vytváří zbytečnou překážku v mezinárodním obchodu. Někteří namítají, že korporacím jsou nadále poskytována větší privilegia, zatímco na zemědělce jsou uvalována omezení, sankce a přísnější formy trestů. A tak přestože jsou geneticky modifikované plodiny schopny produkovat více a vydatnějších plodin, mohou být vážnou hrozbou pro nezávislé rolnické zemědělství a v konečném důsledku i pro biologickou rozmanitost, protože snižují genetickou rozmanitost rostlin a živočichů v životním prostředí. Odpůrci GMO tvrdí, že je důležité si uvědomit, že ani jedna existující plodina není výsledkem moderní vědy a původní osivo, z něhož si korporace patentovaly nové odrůdy rostlin, je ukradené, extrahované a upravené z původních semen. Tvrdí, že mezinárodní zákony o osivech jsou jen nástrojem, který prosazuje práva korporací na privatizaci osiv a odrůd plodin a omezuje způsob, jakým mají zemědělci a zemědělské komunity přístup k osivům, jejich používání a výměnu.

Jako geografové, kteří se snaží porozumět tomu, jak probíhá proces rozvoje a jaké zákonitosti vytváří, si můžeme uvědomit, že ať už jste pro, nebo proti GMO, dopad rozvojových politik často dopadá v rámci země nerovnoměrně. Přestože se předpokládá, že Indie bude v roce 2022 druhou nejrychleji rostoucí ekonomikou na světě, otevření ekonomiky mělo smíšené a nepředvídatelné důsledky. Lépe se dařilo zemědělcům s přístupem k velkému množství kapitálu, kteří mohli využít lukrativních zahraničních trhů. Chudí zemědělci se však masivně zadlužili, přišli o půdu a stali se buď námezdními dělníky, nebo se odstěhovali do již tak přelidněných měst. Protesty posledních několika desetiletí by tedy mohly být znamením, že se nacházíme uprostřed významných změn. Biorevoluce, která probíhá v zemědělství, mění náš nejzákladnější vztah k životnímu prostředí - způsob získávání potravin. A mění mapu zemědělství a přetváří fyzickou, ekonomickou a kulturní krajinu kolem nás, o čemž si povíme více příště, až budeme hovořit o tom, jak se zemědělské inovace šíří po světě.