Trierské Království

**Triérské království (dříve Trierské knížectví)** je malé nově osamostatněné království nacházející se na jižních hranicích Říše, kde se rozprostírá tzv. Radrogská náhorní plošina, která určuje severní hranici. I na jihu má Trierské království přírodní hradbu, kde Daskaňská vrchovina pomaličku stoupá a tvoří tak téměř neprostupný pás. Jediná cesta z jihu je tak směrem od Bardosu nebo několika nebezpečnými horskými průsmyky, které však v poslední době osídlily tlupy skřetů.

Nový samozvaný Král Robart I., vládne tvrdou rukou a snaží se válkou zdevastované bývalé knížectví opět postavit na nohy.

## Geografie

Trierské království se rozkládá na území, které je chráněno ze všech světových stran i přesto však během poslední války padlo. Kromě již zmíněných severních a jižních hranic celé království z východu chrání řeka Rantir, která odděluje Trier od Taulonského království. Na západě jsou to pak vrcholky Térského pásu. Z velké části území celého království tvoří kopce a vrchy ze kterých pochází jedno z nejlepších vín v celé Caladrii.

## Historie

Historie vzniku prvního uceleného útvaru sahá několik století nazpátek. Konkrétně do roku 842, kdy díky písemným záznamům dvorního písaře tehdejšího Říšského císaře Geldrusia II. víme, že Říše měla kolonizační snahy obsadit Radrogskou náhorní plošinu a získat tak alespoň částečně přístup k moři na jihu srkze řeku Rantir. Nicméně se setkala s tvrdým odporem místních kmenů pod vedením Trezuna Jednookého. Ten dokázal vzdorovat Říšským snahám několik let až byl nakonec zrazen svým vlastním synem Trierem. Geldrusios II. tak následně Triera za jeho služby vůči Říši, jmenoval správcem Radrogské provincie. Triera fascinovala říšská kultura natolik, že nakonec zavrhl staré bohy a přijmul Aldretha. To a samé požadoval po svých poddaných. Ti, kteří odmítali skončili vetšinou na hranici nebo hůře. Trierovi činy udělali na již stařičkého Geldrusia II. dojem a ještě před svou smrtí v roce 865 povýšil Triera do knížecího stavu. Trierovi se ještě za svého života povedlo rozšířit hranice Trierského knížectví až za řeku Koltir, ovšem dál se mu to jíž nepovedlo, neboť roku 869 umírá v bitvě u Térských pahorků. Jeho syn Olrik nechává na místě bitvy vybudovat pomník a malou osadou nazvanou Trier, na počest svého otce. Postupem času se začal Trier rozrůstat a byl to pravnuk Triera, Ragonius, který nechal v Trieru postavit velkou pevnost kam následně přesunul knížecí stolec. Trier se tak stal hlavním centrem Trierského knížectví.

Novodobá historie Trierského Království se začala psát roku 1578, kdy započala tzv. Jednoletá válka nebo také Podivná válka jak uvádějí některé historické prameny. V té době se prohnala Trierským knížectvím Dascarská armáda a za sebou nechávala zmar a chaos. Knížecí vojska byla rozprášena a kníže Robart kapituloval po pouhých 9 dnech. Část Da'skairských vojsk však plenila venkov i nadále, čemuž musel rozzuřený kníže přihlížet. Po válce na tom bylo Trierské knížectví nejhůř. Kníže se domáhal pomoci u císařského dvora, ale již v té době vládnul v Derionu zmatek, neboť císař Pendrith II. zmizel a nezanechal žádného následníka. Nepochodil ani u ostatních knížat, kteří chtěli ze situace Robarta vytežit co nejvíce. Na jejich požadavky tak nepřistoupil a obrátil se s pomocí na nejvíce nepravděpodobného spojence. Na Dascařany. V té době proběhl v Al'Sarontu převrat a po smrti starého Fa'ra, který byl zabit ve válce, byl ustanoven nový vládce. Nikdo dodnes neví co bylo součástí této poněkud prazvláštní dohody a čeho všeho se musel Robart vzdát. Nicméně Dascařani jako první uznali samostatnost Trierského Království.

## Obyvatelstvo

Obyvatelstvo tvoří z převážné většiny říšský lid, najdou se tu však i početné menšiny uprchlíků z pouště, kteří hledali nový život v mnohem vlídnějším klimatu. Žijí tu i lidé ze svobodných měst nebo z Jižných Království. Najde se tu však i několik desítek elfů či trpaslíků, většinou zručných řemeslníků, kterým Král platí obrovské peníze aby zde zůstali.

## Politický systém

V nedávné době kníže Robart využil chaotické situace v Říši a vyhlásil nezávislost a sám sebe povýšil na krále. Již předtím mu knížecí stav umožňoval doživotní právo vládnou. Titul byl a i nadále zůstává dědičným, kdy právo přechází na prvorozeného syna.

## Náboženství

### Aldrethianská víra

Aldreth, bůh světla a stvořitel je jediný bůh, ve kterého lidé z Říše a Jižních Království věří. Dle Svaté knihy měl stvořit tento svět a lidi samotné. Svatá Kniha však zmizela v propadlišti dějin před dávnými časy a nikdo neví, kde se nachází. Mnoho lidí věří, že je bezpečně chráněna ve sklepeních pod Nejvyšším Aldrethovým Chrámem v Derionu, kde na ní dohlíží Aldrethova Církev Světla. Jiní věří, že tato kniha nikdy neexistovala a další, že si ji sám Aldreth vzal sebou, když opouštel Caladrii poté co bylo jeho dílo dokonáno. V archívech a kronikách lze nalézt také zmínky o návratu Aldretha zpět v dobách nejvyšší nouze.

V historických spisech je často spojováno Aldrethovo jméno s prvním císařem Říše a sjednotitelem všech lidských kmenů, Alaricem I. Nositelem Světla. Po vytvoření Říše byla založena Církev Světla spolu s řádem Rytířů Slunce, aby chránili lid a šířili Aldrethiánskou víru dále do světa.

O šíření Aldrethiánské víry se nejvíce zasadil sám Trier svými dosti tvrdými způsoby. Díky tomu je zde velmi zakořeněná víra v Aldretha a lidé mají hlubokou úctu k Církvi Světla a rytířům Slunce.

## Ekonomika

Trierské knížectví bylo před válkou vinařskou velmocí. Ovšem během války byla většina vinic zničena či vypálena a zásoby ukořistěny Dascarskou armádou. Většina bojeschopných můžů byla odvedena nebo zabita během nájezdů, takže nejen vinice ale pole, která nebyla zničena leží ladem. Dříve rušné obchodní stanice či vesnice byli vypáleny nebo jsou opušteny. V kraji řádí lapkové a v kopcích se to hemží skřety. Trierské království se nachází na pokraji kolapsu. Král Robart I. tak v zoufalství zavedl nealdrethianské clo pro každého obchodníka cestující přes království. Clo bylo tak vysoké, že mnoho obchodníků raději volilo nebezpečnější cesty, využívali služeb pašeráků či se úplně začali vyhýbat Trierskému království. Robart začal najímat trpasličí specialisty, kteří pro něj mají v Terských horách hledat nová naleziště zlata a začal s obrovským kácením hlubokých prastarých hvozdů. Toto vzácné dřevo je následně posíláno po řece Rantir do Bardosu, kde je dále zpracováváno pro tvorbu lodních trupů.