Symboly, Hodnoty a Normy

Chystáte se přejít ulici. Co uděláte?  Pokud nejedou žádná auta, zůstanete stát na přechodu a počkáte, až se změní světla?  Nebo prostě přejdete?  Podíváte se před přechodem nejprve doleva, nebo doprava?  Nebo se prostě vrhnete přes ulici a křičíte: "Hej, jdu tudy!".  Ať už v této situaci uděláte cokoli, bude záležet na kultuře.  Možná si teď říkáte, jak může být něco takového jako přecházení ulice kulturním fenoménem?  Není snad kultura něco jako opera a galavečery a nóbl vernisáže s malými předkrmy?  Nebo si možná myslíte, že kultura je něco většího než tohle všechno, že kultura je vaše dědictví, tradice, které se předávají po generace, jako jsou kvíčaly, bar micva nebo oslavy sladkých šestnáctin.  Faktem je, že všechny tyto věci - křižování ulic, výtvarné umění a tradiční obřady přechodu - jsou součástí kultury.

Kultura je způsob, jakým se nehmotné předměty - jako myšlenky, činy, jazyk a hodnoty - spojují s hmotnými předměty a vytvářejí způsob života.  Kulturu lze tedy v podstatě rozdělit na dvě hlavní složky: věci a myšlenky.  Když přecházíte přes silnici, můžete ve věcech kolem sebe vidět znaky kultury - dopravní značky, šířku silnice, rychlost a styl aut.  To je materiální kultura, kultura věcí.  Knihy, budovy, jídlo, oblečení, dopravní prostředky.  Může to být vše od ikonických památek, jako je Socha Svobody, až po něco tak prostého, jako je značka přechodu pro chodce, která odpočítává, kolik sekund musíte přejít ulici.  Ale spousta kultury, která je do přecházení ulice zakomponována, je také nehmotná.

Červenou barvu si vykládáme tak, že znamená stůj - protože naše kultura přiřadila červenou barvu jako symbol pro stůj a zelenou pro jdi.  A pokud jste vyrostli v zemi, kde auta jezdí po pravé straně silnice, rodiče vás pravděpodobně učili, že se máte před přechodem nejprve podívat doleva.  To je nemateriální kultura, kultura idejí.  Tvoří ji nehmotné výtvory lidské společnosti - hodnoty, symboly, zvyky, ideály.  Místo sochy Svobody je to myšlenka svobody a toho, co znamená být svobodný.  Pro naše účely se jako sociologové zaměříme především na tento druhý typ kultury a jeho tři hlavní prvky: symboly, hodnoty a přesvědčení a normy.

Symboly zahrnují cokoli, co nese určitý význam, který uznávají lidé sdílející danou kulturu.  Například značka stop. Nebo gesto.  Když udělám tohle [zvedne jednu ruku, dlaň a pak jen jeden prst], pravděpodobně víte, že tím myslím: vydržte chvilku.  Neverbální gesta, jako je toto, jsou formou jazyka, který je sám o sobě symbolickým systémem, který mohou lidé v rámci kultury používat ke komunikaci.  Jazyk je víc než jen slova, kterými mluvíte nebo píšete - a není to jen záležitost angličtiny, francouzštiny nebo arabštiny.  Typ jazyka, který používáte v jednom kulturním prostředí, může být zcela odlišný od toho, který byste použili v jiném.  Vezměte si třeba to, jak mluvíte s lidmi online.  Vznikly nové jazykové styly, které ostatním lidem online sdělují význam, protože internetová kultura.  Vidíte, tady je jeden z nich!

Pokud jste internetově zběhlí, dává mi vyslovení "protože" a následně podstatné jméno dokonalý smysl jako způsob, jak glosovat složité vysvětlení.  Ale pokud nejste obeznámeni s tímto konkrétním jazykem, vypadá to prostě jako špatná gramatika.  Ať už je jazyk psaný, mluvený nebo neverbální, umožňuje nám sdílet věci, které tvoří naši kulturu, což je proces známý jako kulturní přenos.  A jeden z pohledů na jazyk je, že nám nejen umožňuje komunikovat mezi sebou, ale že také ovlivňuje to, jak lidé v rámci dané kultury vnímají svět kolem sebe.  Tato teorie, známá jako Sapir-Whorfova hypotéza, tvrdí, že myšlení a jednání člověka jsou ovlivněny kulturní optikou vytvořenou jazykem, kterým mluví.

**Sapir-Whorfova hypotéza:** Jakého pohlaví je Měsíc?  Angličtináři si pod touto otázkou možná představí jen muže na Měsíci, ale v mnoha jazycích mají podstatná jména rod.  A v některých jazycích je měsíc ženského rodu, například ve španělštině "la luna".  V jiných je však měsíc rodu mužského, jako například v němčině 'der mond'.  A to ovlivňuje, jak Španělé a Němci měsíc vnímají!  V jedné studii byli Španělé a Němci požádáni, aby ohodnotili předměty - které byly v jejich jazyce označeny rodem - s ohledem na určité vlastnosti.  Například: Je měsíc krásný? Je měsíc drsný? Je měsíc silný?  Studie zjistila, že u těch, v jejichž jazyce se používal mužský rod, byly objekty silněji spojovány se stereotypně mužskými vlastnostmi, jako je například siláctví.  Jiná studie zjistila, že pokud byl k předmětu přiřazen název, který se shodoval s rodem slova pro něj, bylo pro lidi snazší si tento název zapamatovat.  Například "Maria Moon" měli tendenci si lépe zapamatovat španělsky mluvící než německy mluvící.

Nyní bych měl zmínit, že Sapir-Whorfova hypotéza je hypotézou, na kterou se badatelé rozcházejí.  Benjamin Lee Whorf - americký lingvista, který se podílel na formování této teorie - prováděl svůj původní výzkum na domorodých jazycích, jako jsou hopi a inuitština.  Od té doby antropologové tvrdí, že některá jeho zjištění neobstojí.  Whorf například proslul tvrzením, že protože jazyk Hopiů popisuje čas odlišně, Hopiové o čase přemýšlejí odlišně.  Antropologické důkazy o lidech kmene Hopi však naznačují něco jiného.  A Whorfova studie vedla k podivnému a nepravdivému stereotypu, že Hopiové, cituji, "nemají smysl pro čas".  Sociologie je obor, který se vyvíjí, a akademické spory, jako je tento, jsou jen jedním z důvodů, proč studujeme jazyk a to, jak formuje naši společnost.  Jestliže nám však jazyk pomáhá komunikovat, utvářet a předávat kulturu, dalším prvkem kultury je to, co nám pomáhá uspořádat kulturu do morálních kategorií.  Hodnoty jsou kulturní standardy, které lidé používají k rozhodování o tom, co je dobré a co špatné, co je správné a co ne.  Slouží jako ideály a směrnice, podle kterých žijeme.

Naproti tomu přesvědčení jsou explicitnější než hodnoty - přesvědčení jsou konkrétní představy o tom, co si lidé myslí, že je ve světě pravda.  Tak například americkou hodnotou je demokracie, zatímco běžným přesvědčením je, že dobrý politický systém je takový, kde má každý možnost volit.  Různé kultury vyznávají různé hodnoty a tyto hodnoty mohou pomoci vysvětlit, proč se ve světě setkáváme s různými společenskými strukturami.  Západní země, jako jsou Spojené státy, mají tendenci oceňovat individualismus a zdůrazňovat význam vlastních potřeb každého člověka, zatímco východní země, jako je Čína, mají tendenci oceňovat kolektivismus a zdůrazňovat význam skupin před jednotlivci.

Tyto odlišné hodnoty jsou jedním z důvodů, proč v USA žijí mladí dospělí častěji odděleně od svých rodičů a v Číně se častěji setkáváme s vícegeneračními domácnostmi.  Kulturní hodnoty a přesvědčení mohou také pomáhat formovat zásady chování v rámci dané kultury.  Tyto zásady nazýváme normami neboli pravidly a očekáváními, kterými se řídí chování v dané společnosti.  Takže uvolnit místo staršímu člověku? Skvělé.  Šťourání se v nose na veřejnosti? Nechutné.  To jsou dva způsoby, jak mluvit o normách.  Norma se jednoduše vztahuje k tomu, co považujeme za "normální", zda je něco kulturně přijatelné, nebo ne.  A máme tři hlavní typy norem!

První jsou ty, kterým říkáme lidové zvyky.  Lidové zvyky jsou neformální malá pravidla, která se tak nějak rozumí sama sebou.  Porušit folkway není nezákonné, ale pokud to uděláte, může to mít následky - nebo to, čemu říkáme negativní sankce.  Třeba když vejdete do výtahu a postavíte se čelem k zadní stěně místo ke dveřím.  Nebudete mít problémy, ale ostatní lidé se na vás budou divně dívat.  A někdy může být porušení lidové zvyklosti dobrou věcí, která vám přinese pozitivní sankce od určitých částí společnosti.  Třeba máma by tě mohla uzemnit za to, že sis pořídila kroužek na rty, ale kamarádi by si mohli myslet, že je to fakt super.  Dalším typem norem jsou mravy, které jsou oficiálnější než lidové zvyky a bývají kodifikované neboli formalizované jako stanovená pravidla a zákony společnosti.  Při porušení mravů se téměř vždy dočkáte negativní sankce - a ta je obvykle přísnější než jen divný pohled.  Když budete ve výtahu stát zády, možná z vás udělají kancelářského podivína, ale když přijdete do práce nahoře bez, pravděpodobně dostanete výpověď, protože existují přísná pravidla o tom, jaký druh oblečení - nebo jeho absence - je na pracovišti vhodný.  Havajské košile - pravděpodobně ne.  Žádné tričko? Máte padáka.

Ale mravy nejsou univerzální.  Za to, že se v práci objevíte bez trička, můžete dostat vyhazov, ale muži se mohou bez problémů válet na pláži nebo se procházet po ulici.  Pro ženy jsou tyto normy jiné.  Ve Spojených státech kulturní normy týkající se ženského těla a sexuality znamenají, že je nezákonné, aby ženy chodily na veřejnosti nahoře bez.  V některých částech Evropy jsou však společenské normy ohledně nahoty volnější a není neobvyklé, že ženy jsou na pláži také bez trička.  Poslední typ norem je z těchto tří nejzávažnější: tabu.  Tabu jsou normy, které mají zásadní význam pro morální centrum společnosti a zahrnují chování, které je vždy negativně sankcionováno.  Tabuizované chování není nikdy v pořádku, bez ohledu na okolnosti, a porušuje samotný smysl pro slušnost.  Takže zabití člověka: tabu, nebo ne?  Váš první instinkt by mohl říci: ano, zabíjení je hrozné.  Ale i když se většina kultur shoduje na tom, že život je posvátný a vražda by měla být nezákonná, není vždy považována za špatnou.

Většina společností tvrdí, že je v pořádku zabíjet v době války nebo v sebeobraně.  Co je tedy tabu?  Kanibalismus, incest a obtěžování dětí jsou běžnými příklady chování, které považujeme za tabu.  Ano, můžete někoho zabít v sebeobraně, ale pokud si zahrajete na Hannibala Lectora a toho člověka sníte, půjdete do vězení, ať už to začalo jako sebeobrana, nebo ne.  Takže to nedělejte. Nikdy.  Normy, jako jsou tyto a mnohé další, pomáhají společnosti dobře fungovat, ale normy mohou být také určitým druhem omezení, sociální kontroly, která lidi brzdí.  Některé normy mohou být špatné, například ty, které podporují nezdravé chování, jako je kouření nebo nárazové pití.  Ne všechny normy však mají jasně definované morální rozdíly - například způsob, jakým kultura klade důraz na soutěživost, která lidi tlačí k úspěchu, ale zároveň odrazuje od spolupráce.  A to je na kultuře právě to ošemetné.  Většinou si kulturních sil, které formují vaše myšlení a jednání, nevšimnete, protože vám prostě připadají normální.  Proto sociologové studují kulturu!  Nemůžeme si všimnout, zda jsou naše hodnoty a normy dobré nebo špatné, pokud neodstoupíme a nepodíváme se na ně analytickým okem sociologa.

Dnes jsme se dozvěděli, co je to kultura a jaký je rozdíl mezi hmotnou a nehmotnou kulturou.  Poznali jsme tři věci, které tvoří kulturu: symboly, hodnoty a přesvědčení a normy.  Podívali jsme se na to, jak jazyk ovlivňuje kulturu prostřednictvím Sapir-Whorfovy hypotézy, a diskutovali jsme o třech typech norem - lidových zvycích, mravech a tabu - které řídí náš každodenní život.