Pověst o Ernesse a Malarovi

Ernessa byla jedna z nejtalentovanějších
zaříkávačů své generace, působila v době příchodu lidí do Darionu,
kdy se elfové teprve vyrovnávali s jejich náhlou přítomností,
tehdejší královna začala hledat
cestu ke smíru s lidskou rasou, jinou než krvavou, jedna
taková cesta, v té době podporovaná, byla i cesta smíšených
svazků; Valeránské impérium, co by lidská říše, tehdy teprve
vznikalo, žil zde tehdy mocný a velmi respektovaný čaroděj,
jmenoval se Malar a byl dříve tím, co dnes známe jako váleční
čarodějové valeránského impéria, ale vzepřel se a odmítl to dále dělat;
Ernessa znala Malarův příběh, ale ona
na rozdíl od něj nepochybovala, tzn. Valeránské císařství pro
ni bylo nepřítel a Malar podivnost anebo, co hůř, slabost;
zaříkávači byli reakcí na ty krvavé střety, proto ta
kontemplace a uchovávání... legenda vypráví o jejich setkání,
Malar byl tehdy muž ve zralém věku, Ernessa stále mladá, bylo to
v době, kdy zemřela tehdejší vládnoucí elfí královna, období sporů a
zmatků, jejich setkání tak bylo prozaické - setkání v boji
- což bylo pro Ernessu tehdy zcela přirozené, ale bylo to zároveň
to, co tehdy už Malar zcela odmítal, setkání bojechtivé Ernessy
s mírumilovným Malarem - žil zrovna tehdy poblíž lidské
komunity, kterou Ernessa napadla, on se jí ubránil a ona musela
přehodnotit svůj postoj: Malarův pacifismus není slabost, protože
mocný je dost; těch setkání bylo víc a za poslední
valeránsko-elfské války, to už byl Malar stár a Ernessa zralá
žena, se setkali definitivně - doposud to byl vztah jen na dálku -
doba se také měnila, ubývalo bojů a přibývalo smíšených
svazků, Ernessa opustila svou pozici mezi zaříkávači a odešla
s Malarem ke břehům „Třpytivého jezera“ a v tom
kraji spolu žili, ona na vrcholu svého života, on už na jeho
sklonku, i přesto takto žili ještě docela dlouho, nakonec však
jejich láska skončila předčasně Malarovou smrtí;

Dnes se to
jezero nazývá Kelvinovo a poblíž něj je oblast magických
zřídel, a tak se Ernessa pokusila o nemyslitelné - ve svém žalu
nepřijala Malarovu smrt a rozhodla se pokusit o prolomení závoje
života a smrti, měla za svůj život nasbíráno spoustu artefaktů,
i z období Starších, a nyní tu sílu využila; legenda
praví, že zůstali spolu - neví ale, jestli ona zemřela či jeho
vzkřísila - zešílela žalem, postavila síň věčnosti a
pokusila se do ní vzkřísit Malara i sebe do plné síly, včetně
všech vzpomínek, atd., to ale nejde udělat jen tak v tomto
světě, takže vytvořila menší, vlastní svět, extraplanární
prostor, do kterého zotročila Malara i další osoby kolem nich,
ale není jasné, zda je ze smrti uvedla do neživota, či sebe do
smrti (asi oboje naráz); protože však nebyla bůh, nedokázala tu
síň, ten prostor, udržet a ten se zhroutil sám do sebe a má se
za to, že je dnes v rozkladu, nicméně využila k tomu
tehdy veškerou sílu, včetně nejsilnějšího zřídla, které je
někde v oblasti dnes známé jako „Údolí Ernessiných slz“,
ten kolaps postupně postihl veškeré obyvatelstvo, i Malara,
zůstala tam sama, její esence je podstatou síně večnosti a ta se
ještě zcela nerozpadla, takže ani ona nedošla klidu a proto
slzy...

Říká se, že tam prý zahynula, když si
zahrávala s magickými zřídly a ztratila kvůli tomu možnost
kontaktu se světem, i když ho sama plně vnímá.