Poříčí

Poříčí zabírá bez jasně vymezených hranic jihozápadní kout Sedmizemí. Jádrem panství je stejnojmenné město ležící na soutoku Kružnice a jejího pravobřežního přítoku Ocásku. Komunitu Poříčí tvoří zástupci všech běžných sedmizemských ras, vyznavači různých sedmizemských kultů a jedinci spojení se všemožnými sedmizemskými společnostmi a kulturami. Oproti ostatním sedmizemským městům je ale Poříčí rovněž místem, kde se kultury Sedmizemí intenzivně střetávají s kulturami císařství.

V Poříčí vládl až donedávna senior knížecí rodiny Lannuon. Krátce po smrti knížete Brieuca Lannuona zahynuli tragicky při sporu o nástupnictví rovněž jeho syn a dcera. Ve stejné době proběhl pogrom v pravobřežní čtvrti, kde žili převážně tieflingové. Následně vládla městská rada, jíž autoritativně předsedal Didier Duval, člen patricijské poříčské rodiny. Po roce byl Duval usvědčen z podnícení pogromu, únosu Iran, nemanželské dcery Brieuca Lannuona, a korupce. Kněžnou se stala Iran, vychovaná Ligou.

## Blízké lokality

Hostinec Na Dohled
Severýn
Na sever od Poříčí jsou zemědělské usedlosti zásobující město. Dál v divokých planinách Poříčí rezignuje na správu oblasti. Vesnice Severýn, den cesty od Poříčí je posledním přímo spravovaným sídlem

## Frakce

### Liga

Organizace usilující o ustanovení republiky jako mocenského uspořádání Poříčí. Organizace je nazývána poměrně chaoticky řadou jmen (liga rovnoprávnosti, rovnoprávná liga, liga pro spravedlnost, rovná liga, spravedlivá liga), kdo ví, jak se jmenovala původně a jestli vůbec někdy měla jediné jméno. Dlouho dobu před poříčským pogromem vedl ligu tiefling Eliáš, který ovšem běgem pogromu zahynul. Eliáš zahynul během pogromu a část členů Ligy se v troskách čtvrti nakazila krysí lykantropií, pod vedením Eliášova bratra Elíšy ustavili Jámův kult. Další jednotlivci pokračovali v činnosti Ligy nesystematicky (Heřmína; Pjotr, Torsten a lidi v docích; Milo, Piškot; Peťule; Julietta Fillonová)

### Naše Poříčí

Po ustanovení Iran kněžnou vznikl spolek Naše Poříčí proklamující oslavu knížectví.

#### Desra Patel

knížecí herold, neprovolává knížete, ale je vrchním arbitrem a správcem archivu.

#### Fillonové

seriozní rodina, pečuje o chudý, dává si pozor na rodinou pověst. Mají příbuzné v Anatolisu (rodina Lemaigre).

#### Enrique Torres

bývalý radní, nechal si od Duvala vyplatit odstupné. Veselý pijan a škrt.

#### Maxmilian Mahler

trpaslík bankéř. Nepatří mezi původní poříčské šlechtice, ale dostal se vysoko skrze vlivnou živnost. Dbá na to, aby šel vystupoval jako šlechtic a mecenáš.

#### Felicite Gallois

přísná konzervativní, opovrhuje každým, kdo se jí nevyrovná původem a vychováním, tedy v podstatě každým.

#### Jagoda Lupénová

gnómka/trpaslice, sběratelka a folkloristka, rodina je původní poříčská aristokracie ale hodně promíšená.

## Místní folklor

### O založení Poříčí

na soutoku Kružnice a Ocásku dávno předávání měl své doupě strašlivý drak, který  drancoval celé vzdálené okolí a hromadil poklad. Na poklad si brousila zuby řada hrdinů, ale vypořádal se s ním až jakýsi tulák. Nastražil na draka otrávenou ovci. Drak pošel a ve svém doupěti a zkameněl. Na zkamenělém těle poté vybudoval město. Hrdina se jmenoval Riveris a město pojmenoval Poříčí. Jeho dcera Rigolina je zakladatelka rodu Lanuonů. Tvar skály připomínající dračí tělo už dnes není příliš zřetelný.

### Gildas Lanuon

jeden z knížat, se rozhodl, že se zapíše do paměti Poříčí tím, že vysuší a osídlí mokřiny a bažiny na pravém břehu Kružnice za soutokem s Ocáskem. Pozval si slavné meliorátory a agronomy, ti mu však záměr rozmlouvali. Gildas ale trval na svém a spustit akci i bez věhlasných odborníků. Na stavbě zahynulo mnoho dělníků včetně obyvatel Poříčí a nakonec i sám Gildas. Prý se utopil v bažině poté, co nepomohl  tonoucímu polootrokovi, který mu v zoufalství předpověděl stejný osud.

### povídačky o pokladu

ve skále pod knížecím palácem a pravobřežní čtvrtí. Skála se prý otvírá, když se jí dotkne první sluneční paprsek po zatmění slunce.

### Vyprávěnky o Sekáči

to je božstvo úrody, kterýmu se jinde v Sedmizemí říká Žnečka. V Poříčí je to dost rozšířenej nekonfliktní kult. Různé se povídají příběhy, jak nějakým sedlákům pomáhalo se sklizní (zázračně přes noc sklizeň ve stodole, když nebyli dělníci; úroda ochráněná před krupobitím;…).
Ječmínkovský proroctví: lidský potomek Sekáče prý musel uprchnout před tyranem z císařství a schoval se v obilí kolem Poříčí. Jednou z obilí vyjde, stane se knížetem a nikdo už nikdy nebude hladovět.