Socializace

*Co máte společného s batoletem, kterému se čte pohádka před spaním?  Dám vám nápovědu.  Máte to také společné s dětmi ve filmu Snídaňový klub.  Stejně jako s vojákem, který prochází výcvikovým táborem.  Vzdát se?  Všichni jste socializovaní.  Je to také název epizody.  Pravděpodobně jste to viděli.  Každý z nás je obklopen lidmi a ti se stávají součástí toho, jak se chováme a čeho si vážíme.  Tomu se říká socializace: společenský proces, díky němuž rozvíjíme svou osobnost a lidský potenciál a poznáváme svou společnost a kulturu.  Minule jsme hovořili o tom, JAK probíhá socializace, jak se učíme o sociálním světě.  A bez ohledu na to, která z mnoha existujících teorií se vám líbí nejvíce, se zdá, že odpověď zní: socializujeme se prostřednictvím interakce s jinými lidmi.  Ale s jakými lidmi?  Minulý týden jsme nemluvili o tom, KDO socializaci provádí:  Od koho se učíme o sociálním světě?  Jací lidé a jaké instituce z vás udělali to, čím jste dnes?*

Socializace je celoživotní proces, který začíná v našich rodinách.  Máma, táta, prarodiče, sourozenci - kdokoli, s kým žijete, je v podstatě celý váš sociální svět, když jste velmi mladí.  A to je důležité, protože rodina je zdrojem tzv. primární socializace - vašich prvních zkušeností s jazykem, hodnotami, názory, chováním a normami společnosti.  Rodiče a opatrovníci jsou vašimi prvními učiteli všeho - od maličkostí, jako je čištění zubů, až po velké věci, jako je sex, náboženství, právo a politika.  Hry, které s vámi hrají, knihy, které vám čtou, hračky, které vám kupují, to vše vám poskytuje to, co francouzský sociolog Pierre Bourdieu nazval kulturním kapitálem - nefinanční aktiva, která lidem pomáhají uspět ve světě.  Některé z těchto kulturních kapitálů se mohou zdát docela neškodné - opravdu má čtení Měsíce na dobrou noc tak velký vliv na batole?  Vlastně ano.  Učí "hodnotě" čtení stejně jako pomáhá dítěti začít rozpoznávat psaný jazyk. Přítomnost knih v domácnosti je spojena s dobrými výsledky dětí ve škole.

Další důležitou formou socializace, která začíná doma, je genderová socializace, tedy učení se psychologickým a sociálním rysům spojeným s pohlavím člověka.  Genderová socializace začíná od okamžiku, kdy rodiče rozhodnou o pohlavním jménu a kdy sestry nasadí dítěti růžovou nebo modrou čepičku.  Důležitou součástí počáteční socializace je i příslušnost k dalším skupinám, jako je rasa a třída.  Rasová socializace je proces, při kterém si děti osvojují chování, hodnoty a postoje spojené s rasovými skupinami.  Rasová diskriminace je částečně výsledkem toho, co rodiče učí své děti o příslušnících jiných ras.  A třídní socializace učí normám, hodnotám, vlastnostem a chování, které se vyvíjejí na základě společenské třídy, do níž patříte.  To může pomoci vysvětlit, proč více dětí ze střední a vyšší třídy chodí na vysokou školu.

Nejenže si rodiny mohou dovolit je tam poslat, ale od těchto dětí se také očekává, že tam budou chodit.  Vyrůstají v rodině, která návštěvu vysoké školy normalizuje.  Nyní jsou genderová, rasová a třídní socializace příklady anticipační socializace - to je sociální proces, kdy se lidé učí přebírat hodnoty a normy skupin, do kterých se plánují zapojit .  Malé děti například anticipují, že se stanou dospělými, a učí se hrát tuto roli pozorováním svých rodičů.  Genderová socializace učí chlapce "být mužem" a dívky "být ženou".  Děti se však učí také prostřednictvím sekundární socializace - to je proces, kterým se děti socializují mimo domov, v rámci celé společnosti.

Ten často začíná ve škole. Školy jsou často prvním seznámením dětí s věcmi, jako je byrokracie, a také se systémy pravidel, které vyžadují, aby byly v určitou dobu na určitých místech nebo aby se chovaly jinak, než se naučily doma.  Školy nás učí nejen třem "r" - čtení, psaní a počítání - ale přicházejí i s tím, co sociologové nazývají skrytým kurikulem - tedy výchovou k normám, hodnotám a přesvědčením, které se předávají prostřednictvím školní výuky.  Vezměme si například hláskovací soutěž.  Jejím hlavním cílem je naučit děti číst a psát a povzbudit je, aby se naučily hláskovat.  Ale i něco tak zdánlivě neškodného, jako je soutěž v hláskování, může mít mnoho skrytých ponaučení, která dětem zůstanou.  Například je učí, že být lepší než jejich vrstevníci je odměnou - a vnucuje jim myšlenku, že svět má vítěze a poražené.

Dalším skrytým učebním plánem školy obecně je seznámit děti s různými lidmi.  Když je jedinou socializací rodina, získáte jen jeden pohled na rasu, třídu, náboženství, politiku atd.  Jakmile však vyrazíte do světa, setkáte se s mnoha lidmi z různých prostředí, kteří vás učí o rase a etnické příslušnosti, sociální třídě, postižení, pohlaví a sexualitě a dalších věcech.  Škola se stává nejen učebnou akademických předmětů, ale také učebnou poznávání různých typů lidí.  A škola je samozřejmě také místem, kde se děti setkávají s jedním z nejvíce určujících aspektů života ve školním věku: se skupinou vrstevníků.  Vrstevnické skupiny jsou sociální skupiny, jejichž členové mají společné zájmy, sociální postavení a obvykle i věk.  S přibývajícím věkem má vrstevnická skupina obrovský vliv na proces socializace.

Koncem 50. let 20. století začal americký sociolog James Coleman studovat dospívající - jejich vzájemné vztahy a vliv jejich sociálního života na vzdělávání.  Vedl rozhovory s dospívajícími na jedenácti středních školách na Středozápadě a kladl jim otázky týkající se toho, s jakou sociální skupinou se identifikují a koho dalšího považují za člena své skupiny.  Na základě těchto rozhovorů Coleman identifikoval čtyři hlavní sociální kategorie.  A názvy těchto kategorií vám pravděpodobně budou znít povědomě:  Byli to šprti, sportovci, vedoucí dav a vyhořelí.  V podstatě objevil verzi Snídaňového klubu z padesátých let.  A s těmito sociálními kategoriemi přišly i sociální předpisy - chování, které se od lidí v těchto skupinách očekávalo.  Coleman zjistil, že pro členy určitých skupin jsou důležité určité věci, jako být dobrým tanečníkem, kouřit, mít peníze nebo mít dobré známky.  Testoval také IQ studentů a hodnotil jejich známky.  A překvapení!  Ukázalo se, že to, s kým se člověk stýká, ovlivňuje jeho prospěch ve škole.  V některých školách se dobré známky považovaly za důležité kritérium pro "vedoucí skupinu", tedy oblíbené děti, ale v jiných školách tomu tak nebylo.  A ve školách, kde dobré známky nebyly známkou oblíbenosti, si studenti, kteří dosáhli vysokých výsledků v testech IQ, ve skutečnosti vedli při zkouškách hůře než podobně chytří studenti ve školách, kde vás dobré známky činily oblíbenými.

Colemanova studie se může zdát jako zdravý rozum - samozřejmě, že vy a vaši přátelé na tom budete dost podobně.  Nevybíráme si snad za přátele lidi, kteří jsou nám podobní?  No, ne tak docela.  Colemanova studie ukázala, že si nevybíráme jen skupiny vrstevníků, které odpovídají našim stávajícím rysům - naopak, skupiny vrstevníků pomáhají formovat to, jaké rysy nakonec máme.  Dobře, zatím jsme měli rodinu, školu a vrstevníky jako hlavní síly, které ovlivňují socializaci člověka.  Ale co já?  Ano, já, Nicole Sweeneyová.  Jsem součástí vaší socializace?  Nebo přesněji, jsou videa na youtube považována za formu socializace?  Krátká odpověď: ano!  Dlouhá odpověď: Média, která konzumujete, jsou rozhodně součástí vaší socializace.  Televize a internet jsou obrovskou součástí života Američanů.  A to, jak média konzumujeme, je ovlivněno sociálními znaky, jako je třída, rasa a věk.

Teenager nebo dvacátník v roce 2017 mnohem častěji sleduje online média, jako je Netflix nebo youtube, než televizi.  A Američané s nízkými příjmy sledují televizi mnohem více než jejich vrstevníci s vyššími příjmy.  Média, která konzumujeme, nás také výrazně ovlivňují.  Americká pediatrická akademie například uvedla, že existují souvislosti mezi nadměrným sledováním televize v raném dětství a opožděním kognitivních, jazykových a sociálně emočních funkcí.  Televize však může ovlivňovat i postoje diváků, zejména těch mladých.  Studie například zjistily, že děti, které byly vystaveny vysílání pořadu Sezamová ulice v rámci randomizovaných kontrolovaných studií, vykazovaly pozitivnější postoje k lidem různých ras - nejspíše díky širokému spektru postaviček z různých ras a etnik, které se v pořadu objevují.  Televize nás ovlivňuje i po skončení dětství.  Jedna nedávná studie zjistila, že pořad "16 a těhotná" vysílaný na MTV mohl působit jako varovný příběh, který pomohl změnit postoj dospívajících dívek ke kontrole porodnosti a přispěl ke snížení počtu těhotenství u dospívajících.  Dosud jsme hovořili o poměrně nenápadných typech socializace - existují však i intenzivnější typy socializace.  Úplné ústavy jsou místa, kde jsou lidé zcela odříznuti od okolního světa a čelí přísným pravidlům, jak se musí chovat.

Termín "totální instituce", který poprvé použil sociolog Erving Goffman, se vztahuje na místa, jako je armáda, vězení, internátní školy nebo psychiatrické léčebny, které kontrolují všechny aspekty života svých obyvatel - jak se oblékají, jak mluví, kde jedí, kde spí.  V totálním ústavu se obyvatelé podrobují resocializaci, kdy je jejich prostředí pečlivě kontrolováno, aby se u nich vytvořil nový soubor norem, hodnot nebo přesvědčení.  Dělají to v podstatě tak, že rozbijí vaši dosavadní identitu a pak pomocí odměn a trestů vybudují zcela nové já.  Vzpomeňte si na každý film o výcvikovém táboře, který jste kdy viděli.  Všichni vojáci mají stejný účes a uniformu, očekává se od nich, že budou odpovídat na otázky stejným způsobem, procházejí stejnými vyčerpávajícími cvičeními a jsou ponižováni stejným důstojníkem.  Tento proces resocializuje vojáky, aby přikládali extrémní hodnotu své identitě v rámci skupiny, a tím jsou ochotnější ocenit sebeobětování, pokud je jejich jednotka v nebezpečí.

Ať už jste tedy GI Jane, která se cvičí v průzkumném týmu, nebo Molly Ringwaldová, která se snaží udržet si status včelí královny ve vůdčím davu, to, čím jste, bylo mocně formováno lidmi a institucemi.  A teď se zamyslete nad svým vlastním životem - kdo měl největší vliv na VAŠI socializaci?  Koho si myslíte, že jste ovlivnili vy sami?  Možná těžké otázky, ale rozhodně stojí za to na ně odpovědět - a doufejme, že teď, když jste se dozvěděli, jak o tom přemýšlejí sociologové, je to o něco snazší.

Dnes jsme se dozvěděli o pěti různých typech socializace.  Mluvili jsme o anticipační socializaci z vaší rodiny, například o genderových normách, které připravují děti na vstup do společnosti.  Diskutovali jsme o "skrytém kurikulu" ve školách.  Seznámili jsme se s vrstevnickými skupinami prostřednictvím pohledu na studii Jamese Colemana o sociálních skupinách dospívajících.  Zkoumali jsme roli médií v socializaci.  A nakonec jsme hovořili o celkových institucích a o tom, jak mohou působit jako forma resocializace.