Anastasie Foary

**Anastasie Foary** var en zarsk dame av Jutia og mor til bedragerkeiserinnen Marie-Agalé Foary, som hun fikk med sin ektemann Valère-Henri Soucy. Hun var en direkte etterkommer av Augustine Foary, og hadde dermed arvet den røde sol som familiens overhode.

Hun er en karakter i kapittel 4 i *Noble liv*, i sagaen om Marie I av Tussarix, og innehar rollen som en mindre antagonist.

## ***Biografi***

### **Temming**

* Lyn

Som en del av adelsstanden, hadde ikke Anastasie like restriksjoner som tredjestanden ved bruk av kreftene sine. Det eneste kravet var at hun ikke skulle bruke dem mot autoriteter.

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i den fattige Foary-familien, sto Anastasie nederst på den adelige rangstigen som en ridderdatter. Familien hennes hadde stått i dronningens gunst flere hundre år tilbake, men hadde for lengst mistet sin innflytelse i samfunnet. I sin storhetstid hadde familien eid et handelskompani som strakte seg utover hele grevskapet, men hadde også mistet dette. Flere personer var å skylde for deres ulykke: den omdiskuterte familiegrunnleggeren, hans sønn og søster og den feige Isabeau.

Hun ble selv ektet til en av sine egne leilendinger, storbonden Valère-Henri, i tenårene. Hun ønsket øyensynlig et bedre liv, og satte seg tidlig i fore å forbedre familiesituasjonen. Dette gjorde hun ved å ekte sin eldste datter, Marguerite, til en *monsieur* Dulamare – en baronett som kunne arve et nærliggende baroni; hennes nest eldste datter Marie ble sendt til hovedstaden i Tussarix for å gå på en Etiketteskolen, og dermed gjøre ære på Foary-navnet. Hun hadde også planer om å ekte de andre døtrene til prominente menn – hvilket var vanskelig i et kvinnedominant Zarax.

### **Marie til hovedstaden**

Da Marie ble sendt til Etiketteskolen i 1327 A.Æ., hadde Anastasie tatt avgjørelsen for blant annet å skjerpe på datterens "falske voksenhet"; hun hadde også i tankene at datteren kunne gjøre noe mer for seg der enn i det lille ridderskapet. Hvis ikke Marie var klar nok til det, ville hun likevel ikke sende datteren avgårde. Overraskende nok takket hun ja, og dro oppover til Le Ryxân september 1327 A.Æ. sammen med sin barndomsvenn Paul-Hugo Marteau.

Marteau var en munk under Gaia, og en familievenn av Foary-ene. Anastasie ønsket ham å holde følge med datteren: først som hennes livvakt, dernest som hennes anstand. I hovedstaden skulle han imidlertid gå på skole og bli en lærd mann: han hadde ønsket å lære barna i hans egen by den lærdom de ikke ville få med mindre de var av edel byrd. Studiene hans var delvis støttet av Anastasie, delvis av hans egen orden.

### **Død**

Ønsket hennes om å gjøre familien sin sterk og mektig igjen, kom likevel på bekostning av at Anastasie ikke hadde andre enn sin mann, datter og svigersønn ved sin side da hun døde. Hun hadde pådratt seg en febersykdom som hun ikke kom til hektene av, og hun sovnet inn en gang i april 1377 A.Æ.

## ***Karakteristikk***

### **Karaktertrekk**

De eneste beskrivelsene som er gitt til Anastasie, er at hun er en dame på 40. Dagen hun gir Marie beskjed om at hun sendes til hovedstaden, er hun ikledd en hvit kjole. Det blonde håret hennes er satt i en stram knute.

### **Personlighet**

Den korte tiden Anastasie gjør en opptreden i *Noble liv*, viser og utdyper forfatter Tollef Jacobsen henne som en standhaftig kvinne med tendenser til et mindreverdighetskompleks. Hun er arrig og har – ifølge Marie – et sinneproblem. Det er høyst sannsynlig at dette kommer fra ønsket om å gjenreise familiens navn og ære. Hun behandler døtrene som brikker, og søker i større grad sin egen lykke enn deres; hun tolerer derfor ikke at de opptrer sjikanerende og ikke setter pris på henne og familien hun har bragt dem inn i, slik hun viser ovenfor datteren Marie dagen hun får vite at Anastasie sender henne til hovedstaden.

Ovenfor andre, ter Anastasie seg med hovmod: når Marteau blir vist inn i borgen av Marie, krever hun fremdeles at han skal bukke og skrape for henne – selv om han er en familievenn. Ovenfor ham tar hun på seg et smil og opptrer veldig falskt. Når ektemannen hennes og døtrene drar for å møte bokhandleren, sender hun tjenerne ut av lokalet for å snakke i ro og mak med Marie. Hun aner likevel at de prøver å lytte; for å sende dem bort, lar hun et lyn åle seg bortover gulvet og gjennom dørsprekkene og smeller opp foran tjenerne.

## ***Trivia***

1. *Anastasie* er den franske versjonen av det greske Αναστασιος (*Anastasios*) og betyr "gjenfødelse".
2. *Foary* er adaptert av det engelske *Frye*, som kommer fra det gammelengelske *frig* "frihet".