Amanita/Kärpässienet

**Eräät asiantuntijat suosittelevat välttämään kaikkia kärpässienilajeja**

**Kärpässienet** (*Amanita*) on helttasieniin kuuluva sienisuku. Suvussa on kaikkiaan tuhatkunta lajia, joista ainakin 60 on laajalle levinneitä. Suomessa sukuun kuuluvia lajeja esiintyy 24[2].

Monet kärpässienet ovat myrkyllisiä. Esimerkiksi kavalakärpässienen ja valkokärpässienen sisältämät fallotoksiinit ja amatoksiinit ovat tappavia solumyrkkyjä, jotka eivät tuhoudu keittämälläkään. Punakärpässieni sisältää hermomyrkkyjä, joilla on muun muassa pahoinvointia aiheuttavia sekä huumaavia vaikutuksia, mutta niistä johtuvat kuolemantapaukset ovat todella harvinaisia.

Suomessa esiintyvistä lajeista osa on myrkyllisiä tai jopa tappavia. Sukuun kuuluu kuitenkin myös syötäviä lajeja, kuten rusokärpässieni, joita kannattaa poimia vain, jos on aivan varma määrityksestä.[2] Antiikin aikana keisarikärpässientä pidettiin suurena herkkuna.

Suomesta on löydetty 24 kärpässienilajia. Suomen yleisimmät myrkylliset kärpässienet ovat punakärpässieni ja valkokärpässieni. Syötäviin kärpässieniin kuuluvat muun muassa kehäkärpässieni, lehtokärpässieni, oliivikärpässieni, oranssikärpässieni, ruostekärpässieni ja rusokärpässieni. Useat lajit voidaan sekoittaa helposti toiseen myrkylliseen lajiin. Esimerkiksi rusokärpässieni edellyttää lajintunnistuksen lisäksi myös kunnollista kypsentämistä. Muuten siihen jää verisoluja tuhoavaa myrkkyä. Syötävistäkään kärpässienistä ei pidetä hyvänä ruokasienenä kuin sahraminkeltaista oranssikärpässientä, jolla ei ole jalassaan rengasta.[2]

Etelä-Suomen tammilehdoista, Halikosta, Turun Ruissalosta, Saaristomeren kansallispuistosta ja Ahvenanmaalta on löytynyt valkokärpässientäkin myrkyllisempi kavalakärpässieni, joka on maailman vaarallisin sieni tunnettujen aiheutuneiden kuolemantapausten perusteella.[2]

Suomessa esiintyviin kärpässieniin lukeutuvat myös ruskokärpässieni ja pantterikärpässieni, joissa on samoja myrkkyjä kuin punakärpässienessä, mutta etenkin pantterikärpässienessä suurempina pitoisuuksina.

### Lajit

* harmaakärpässieni (*Amanita vaginata*), mahdollisesti myrkyllinen
* kangaskärpässieni (*Amanita porphyria*), myrkyllinen, lievästi myrkyllinen
* kavalakärpässieni (*Amanita phalloides*), tappavan myrkyllinen, maailman vaarallisimpana pidetty sieni; eniten kuolemantapauksia aiheuttanut sieni[2]
* kehäkärpässieni (*Amanita battarrae*), syötäväksi kelpaava sieni, mutta kangaskärpässieneen tunnistettaessa sekoittuvana ei suositella poimittavaksi ruokasieneksi[2]
* keltakärpässieni (*Amanita citrina*), myrkyllinen[2]
* lehtokärpässieni (*Amanita vaginata* var. *alba*), syötäväksi kelpaava sieni, mutta ei suositella poimittavaksi ruokasieneksi, koska sekaantuu helposti myrkyllisiin kärpässieniin[2]
* lepänkärpässieni (*Amanita friabilis*), mahdollisesti myrkyllinen, muistuttaa harmaakärpässientä[2]
* oliivikärpässieni (*Amanita olivaceogrisea*), syötäväksi kelpaava sieni, mutta koska se on kärpässieni, suositellaan varovaisuutta tunnistettaessa[2]
* oranssikärpässieni (*Amanita crocea*), syötäväksi kelpaava sieni, mutta koska se on kärpässieni, suositellaan varovaisuutta tunnistamisessa[2]
* pantterikärpässieni (*Amanita pantherina*), myrkyllinen, punakärpässientä myrkyllisempi[2]
* punakärpässieni (*Amanita muscaria*), myrkyllinen[2]
* ruostekärpässieni (*Amanita fulva*), syötäväksi kelpaava sieni, mutta koska se on kärpässieni, suositellaan varovaisuutta tunnistettaessa
* ruskokärpässieni (*Amanita regalis*), myrkyllinen, aiheuttaa vakavamman myrkytyksen kuin punakärpässieni[2][5]
* rusokärpässieni (*Amanita rubescens*), kelpaa syötäväksi vain hyvin kypsennettynä, heikko kypsentäminen jättää sieneen myrkkyä, joka voi aiheuttaa verisolujen tuhoutumista[2]
* salokärpässieni (*Amanita submembranacea*)
* savukärpässieni (*Amanita spissa*), pidetään syötävänä, mutta muistuttaa varsinkin pantterikärpässientä, joten tunnistamisessa on oltava huolellinen[2]
* tunturikärpässieni (*Amanita nivalis*), syötäväksi kelpaava sieni, mutta koska se on kärpässieni, suositellaan varovaisuutta tunnistamisessa[2]
* tuppikärpässieni (*Amanita magnivolvata*)
* usvakärpässieni (*Amanita lividopallescens*)
* valkokärpässieni (*Amanita virosa*), tappavan myrkyllinen, melko yleinen ja Suomessa eniten kuolemantapauksia aiheuttanut sieni
[2]

**Punakärpässieni** (*Amanita muscaria*, aikaisemmin "punainen kärpässieni"),[2] joskus lyhyesti **kärpässieni**, on myrkyllinen sieni. Se on myös Suomen yleisin myrkkysieni. Omintakeisen punavalkoisen värityksensä ansiosta se on helppo tunnistaa. Punakärpässieni on koivun ja männyn juurisieni.[3]​​​​​​​

Punakärpässieni on myrkyllinen. **Se sisältää useita myrkyllisiä ja huumaavia aineita, joista tärkeimmät ovat iboteenihappo ja erityisesti sen hajoamistuote muskimoli. Muita myrkkyaineita ovat muun muassa muskariini ja muskatsoni.** Sienessä on epäilty olevan pieniä määriä atropiinia ja bufoteniinia, mutta väitteen paikkansapitävyyttä ei ole pystytty osoittamaan. Punakärpässienen syöminen vaikuttaa keskushermostoon ja psyykeen aiheuttaen myrkytysoireita ja harhoja. **Keskeisin myrkky on muskimoli, joka toimii keskushermostossa GABAA-reseptoreiden selektiivisenä agonistina**. Punakärpässienen myrkyt ovat vesiliukoisia, joten sienen voi periaatteessa ryöpätä. Näin on toimittu aikoinaan Venäjällä, jossa perusteellisesti ryöpättyjä punakärpässieniä on käytetty ruokasieninä.[6][7][11]

Iboteenihapon dekarboksylaatiotuote muskimoli aiheuttaa mm. huimausta, pyörrytystä, **hallusinaatioita ja sekavuutta**. Oireet alkavat ½–2 tuntia syömisestä ja kestävät yleensä 8 tuntia. Muskariini ei aiheuta punakärpässienen syömisestä johtuvia vaikutuksia pienen pitoisuutensa vuoksi.[8] Muskariini kuitenkin aiheuttaa 15-30 min kuluttua syömisestään syljenerityksen lisääntymistä, hikoilemista ja kyynelehtimistä. Suurissa määrin voi esiintyä vatsakipua, voimakasta pahoinvointia, ripulia, näön sumeutta ja hengityksen vaikeutumista. Oireet kestävät tavallisesti 2 tuntia.

**Rusokärpässieni** (*Amanita rubescens*, aikaisemmin "punertava kärpässieni"[2]) on kärpässienten sukuun kuuluva sieni. Se on hyvin keitettynä syömäkelpoinen. Mikäli keittäminen jää puolinaiseksi, jää sieneen **verisoluja tuhoavaa myrkkyä**.[3]

**Rusokärpässieni voi joskus muistuttaa yleistä punakärpässientä (*Amanita muscaria*)**, mutta rusokärpässienen väri on yleensä haaleampi ja sieni on kooltaan pienempi. Myös erittäin myrkyllinen ja Suomessa harvinainen kavalakärpässieni (*Amanita phalloides*) on rusokärpässienen kaltainen. Molemmilla lajeilla on jalassaan pitkittäisuurteinen rengas, mutta kavalakärpässienen uurteet ovat hennommat. Kavalakärpässienen lakki ei myöskään koskaan ole punertava.[4] Erotukseksi myrkyllisestä pantterikärpässienestä (*Amanita pantherina*) paras tuntomerkki on puolestaan se, että rusokärpässienen malto muuttuu pinkiksi kosketuksesta tai ilmalle altistumisesta.

**Ruskokärpässienen tärkeimmät myrkyt ovat iboteenihappo ja siitä dekarboksyloitumalla muodostuva muskimoli**.[2] **Ne ovat samoja myrkkyjä kuin punakärpässienen myrkyt, mutta ruskokärpässieni aiheuttaa kuitenkin vakavamman myrkytyksen.**[3] Myrkytysoireita ovat huimaus, sekavuus, hallusinaatiot, kouristukset ja yliaktiivisuus. Niiden ilmeneminen alkaa noin ½–3 tunnin kuluttua sienten syömisestä ja ne voivat kestää 8–12 tuntia. Myrkyt vähenevät keitettäessä, joskaan eivät poistu kokonaan, joten ruoaksi sientä ei pidä käyttää.

**Pantterikärpässieni** (*Amanita pantherina*) on myrkyllinen kärpässienilaji. Se muistuttaa nuorena toista myrkyllistä kärpässienilajia, ruskokärpässientä. **Pantterikärpässienessä on samoja myrkkyjä kuin punakärpässienessä, mutta suurempina pitoisuuksina**.[2]

Punakärpässientä on käytetty kansanlääketieteessä niveltulehdusten hoitoon esimerkiksi Venäjällä.

Lukuisat lähteet kertovat myös punakärpässienen **šamanistisesta** ja huumaavasta käytöstä. Ainakin Koillis-Siperian korjakit ja tšuktšit ovat käyttäneet sientä päihteenä. Saamelaisten on kerrottu juoneen sieniä syöneiden porojen virtsaa: sienen huumaavia aineita erittyy virtsaan runsaasti, mutta myrkyllisten aineiden pitoisuus on enää vähäinen. Inarin porosaamelaisten perimätiedon mukaan lapinnoidat ja rumpuakat käyttivät kärpässientä