Utsuro

## Személyiség

Nem veti meg a cimborálást, de nem is bízik meg senkiben, ahogy benne sem érdemes. Fajához méltóan csalafinta és önző alaptermészetű. Gyorsan tanul, ellenben elég naiv is, ha épp leengedi a védelmét, amit pont emiatt nem nagyon szokott.

Rengeteg könyvet olvasott, ezért nagyon művelt, de csakis régies dolgokban, ami miatt a modern világ teljesen idegenként hat a számára. Mindenre rá tud csodálkozni.

Neve is jelzi, hogy érzelmek terén vannak hiányosságai. Nem igazán tudja, mikor mit kellene érezni, gondolnia. Minden érzelmekről alkotott véleménye az általa olvasott könyvekből származik. Emiatt túlzottan "romantizálva" van számára a gyűlölet, a szerelem, a barátság, és minden hasonló klasszikus irodalmi téma.

Elég vad fantáziával rendelkezik, emiatt sokszor csak beképzeli a dolgokat. Rendkívül kíváncsi fajzat, és nem fél olyan dolgokra rákérdezni, ami az emberek számára tabunak számítana. Nem szereti, ha irányítják, "szabadlelkű", ez a levegő elemhez való szoros kapcsolata és a hosszú magányos léte miatt alakult ki benne.

## Képességek

Kuuko ("égi róka") lévén a levegő elemével áll szoros kapcsolatban. A kedveltebb varázslatai közé tartozik a repülés, a széllökés, és a "légfal".

Ezen kívül általános kitsune képességei is vannak, mint például az alakváltás (elsősorban rókává), vagy az illúziókeltés, bár utóbbi a levegő mágiával is kapcsolatban áll.

## Történet

Utsuro egy ősi kitsune család legfiatalabb és egyben egyedüli túlélő tagja. Annak idején Japán szigetein hemzsegtek a spirituális lények, akik rivalizáltak az emberekkel és egymással. Ám a halandók végül felülkerekedtek a youkai-ok erején, és meghódították maguknak a szigeteket. Szépen sorban az összes szellemet elűzték, elzárták, vagy saját szolgáikká tették. Az egyik népesebb erdőben való vadászatot egyedül egy kis róka úszta meg, akit a szüleinek sikerült felcsempészni egy Rippun szigetére induló hajóra. A sokk miatt a kis rókaszellem teljesen magába zárkózott, és tekintete olyan üres volt, mintha már teljesen kiégtek volna benne az érzelmek. A túlélő kitsunét egy halászcsalád fogadta örökbe és nevelte fel. A faluban, ahová került, az üres tekintete és bamba ábrázata miatt Utsuro néven kezdték el hívni a helyiek, melynek jelentése „Űr” vagy „Üresség”. Az öreg házaspár mellett végre némi nyugalomra lelhetett a fiú, de még így sem sikerült igazán beilleszkednie az emberi társadalomba. A faluban, ahol felnőtt, mindig piszkálták - gyerekek és felnőttek egyaránt. Nagy harag nőt benne az emberek iránt. Aztán a két öreg megbetegedett és elhunyt, Utsurot pedig semmi nem fogta már vissza, hogy bosszúszomja eluralkodjon rajta. Ám mivel a rókaszellemek szeretnek csalafinták lenni és mert az emberi szülei tanításait tisztelte, ezért dühe pusztítás helyett tréfák és egyéb bosszantások formájában testesült meg. A falu lakói addig sem kedvelték, de miután folyamatos csínyek áldozatai lettek, egyenesen kiutálták a rókaszellemet a településről. Felkergették a legmagasabb hegy tetejére, ahol Utsuro kénytelen volt egyedül boldogulni. Teljesen megszakította a kapcsolatot a külvilággal. Magányosan, remeteként élt. Talált ott fent egy elhagyatott házat, telis-tele könyvekkel. Jobb híján azokat kezdte el tanulmányozni.

Évekkel később néhány ember felment a hegyre, hogy segítséget kérjenek a kitsunétól. Egy hatalmas tűz tombolt a falujukban, és abban reménykedtek, Utsuro majd segít rajtuk, lévén, hogy a szélmágia volt az erőssége. Azonban a róka elutasította a kérésüket, ugyanazzal az üres ábrázattal, ami miatt anno a nevét kapta. Később megbánta a róka, hogy nem segített az embereken, ezért csak lement a faluba, de már túl késő volt cselekedni. A település teljesen porig égett. A lakók vagy meghaltak vagy kénytelenek voltak máshová költözni.

Ezután az egész sziget az Ő magányos kis börtöne lett. Néha napján egy-egy halász kikötött ott, de senki nem volt hajlandó letelepedni ott a nagy tűz után. Idővel a róka létezése puszta legendává vált, amit a szigetről elmenekült emberek leszármazottai terjesztettek.

Sok-sok esztendővel később ismét meglátogatta egy embercsoport Utsurot. A sziget réméről szóló legendáknak akartak utána járni. Az emberek látszólag csodálták a rókát, és megkérték, hogy tartson velük a fővárosba. Mivel a szegény róka elég naiv fajta, ezért bár érezte, hogy valami gyanús a figurákkal kapcsolatban, mégis velük tartott. És lám, beütött a balszerencse, hiszen a csoportról kiderült, hogy egy szekta tagjai, és a kitsunét feláldozva akartak megidézni egy istenséget, hogy jószerencsét kívánjanak tőle. Leitatták a rókát, hogy ne tudjon magáról, és kikötözték egy sziklához. Visszafelé sült el a tervük, mert Utsuro csak megjátszotta, hogy részeg, és nyomban elintézte a fanatikusokat. A gatyaszáruknál fogva kiteregette őket, mint a frissen mosott ruhákat. Ezután elindult, hogy felfedezze a várost. Bár félresikerült az odakerülése, mégis izgatott volt. Egy új hely, új lehetőségek, és megannyi ismeretlen dolog, amely feltárásra vár! Egész hamar talált is lakhelyet. Az ott lakó lány "önszántából" befogadta. Legalábbis, a róka így látja.