2020 11 06 (10009)

**2020 11 06 (10009) пт** - *"З тою пожежою горіло все наше життя: тисячі файлів на ноутбуках та архівних жорстих дисках, документи, фотоальбоми, останні відкладені гроші та інші матеріальні та нематеріальні цінності. Разом з тим домом "горів" і я.."*

**7:00** Ранок.

**7:50** Провів зайців на автобус, а сам на роботу.

**8:00** Почався останній робочий день. Відразу почали наповнювати незвичні відчуття, все почало ніби бурліти всередині себе. Досить рідкісне відчуття - і дивне, наче ото з роботи звільняєшся.. )

**8:20** Приступив до завершення свого "дембельського акорду" - оцифрувати назви архівних схем та документів у єдиний електронний каталог-базу, а також доклеїти на їх бірки, аби потім легше було шукати.

**9:50** Останнє завдання було завершене. Зайшов кадровик і перепитала чи мо я передумав. Посміхнувся. Зказав, що ні.

**10:00** Став готувати своє робоче місце до здачі. Спочатку підготував робочий комп’ютер: перемістив на флешку особисті файли, повидаляв зайві програми та особисту інформацію. Потім перебрав речі які піднасобиралися на робочому столі та у шухлядках, забрав свою мишу та клавіатуру - встановив ті які були до мене, протер усюди пилюку та підмів біля столу.

**10:45** Пішов у відділ кадрів. Кадровик ще раз перепитала чи не передумав. Зказав, що якби і передумав то ким би я виглядав в очах інших - балаболом який сам не знає, що хоче. Підписав обхідний лист, наказ на звільнення та отримав свою трудову книжку. Тепер навіть якщо і передумаю - вже пізно.

**11:10** По документах я вже був звільненим, а оскільки день прийняття та звільнення є робочим днем то по правильному маю бути тут до 17:00.

**11:30** Відпросився після обіду не повертатися та бути вже дома. Почав прощатися з колективом. Ділилися приємними спогадами.

**11:58** Всі почали розходитися на обід. Усіх обняв, зказав, що сумуватиму. А коли виходив то аж сльоза просочилася...

**12:07** Прийшов додому. Ліг на диван і просто лежав.

**14:00** Пообідав таки. Почав потроху щось робити.

**15:00** Аби просушити грецькі горіхи - поставив духовку на розігрів. Почекаю поки трохи нагріється - ставлю коробку з горіхами, вимикаю газ і хай стине/сохне.

**15:30** Зібрався їхати до батьків і забрати додому зайців.

**15:45** Виїхав.

**16:05** Спочатку заїхав до батьків по директора. Побув ще з півгодини дома.

**16:40** Виїхали з директором по маму/кохану - забрати з роботи.

**16:52** Забрали кохану і їдемо додому.

**16:58** Миттєво і неучікувано відбуваєтьсся мега прорив у моїй голові коли я згадав, що духовку, то я не виключив.... Ледь не втрачаю свідомість і не стало серце через це. Перше, що зробив - перехрестився і попросив, дуже попросив Бога вберегти нас від страшної біди. Амінь. Стає жарко і водночас холодно, різко кидає в піт, якби я стояв на ногах то вони б різко стали ватними і підкосилися... Проте, ця неймовірна предпаніка була відразу обуздана. але так погано мені ще не доводилося себе почувати. Страшно уявляв пожежу, ще й у зйомній квартирі. Разом з тою пожежою горіло все наше життя: тисячі файлів на ноутбуках та архівних жорстких дисках, документи, фотоальбоми, останні відкладені гроші та інші матеріальні та нематеріальні цінності. Горів з тим і я сам - горів як газета кинута у вогнище лишаючи лише попіл який миттєво роздувався вітром... Уявляючи можливі наслідки - хотілося плакати, не просто плакати, а ридати на весь голос.... Продовжував стримувати себе, аби протидіяти паніці.

**17:02** Все це відбувається під час керування автомобілем. Розумно було б в той момент зупинитися та заспокоїтися, а потім продовжити рух, та ці думки були миттєво відкинуті, а швидкість прибавлена. Благо, стримуючи себе, автомобіль пришвидшив лише на 10км/год - з 90 до 100км/год. На вулиці було вже темно, зі мною їхала моя кохана сім‘я - ризикувати було заборонено.

**17:06** До дому лишалося ще десь до 10км, а страшні думки продовжувалися крутитися та перевіряти на міцність нервову систему. Ці 10км казалися мені 1000 і аби вже почати діяти, думаю, до кого б позвонити на допомогу. Згадую, що десь має бути номер телефону сусідки зверху. Дістаю телефон, розділяючи увагу від керування, шукаю потрібний номер. Знайшов. Піднімаю очі на дорогу - перед нами (по правому краю полоси) велосипедист (звісно без катафотів) - миттєво реагую та беру трохи вліво, аби не вцепити того смілився. Маневр видався безпечним - Бог знову спас ! Можливо я б велосипедиста і не убив та вцепити, вдарити, зкинути міг. Добре, що він їхав по самісінькому краю дороги. Дякую Богу.

**17:03** Впридачу ошарашений маневром набираю номер телефону. Відповідає. Не здороваючися відразу прошу виглянути з вікна аби подивитися чи не видно ситуацію. Сусідка говорить, "без проблем, я зараз саме напроти дому/вікон і подивлюся зараз же". В недорозумінні перепитує, мол чого така термінова справа - пояснюю про духовку. Відразу ж відповідає, що жодного світіння у нашому житлі не спостерігається, наче все нормально. З полегшенням видихаю, значно заспокоююся та продовжую рух додому. Лишилося якихось 3км.

**17:06** Проїжаємо біля будинку, звісно, заглядаємо собі у вікна та повертаємо у двір. Зупиняюся біля під‘їзду і як у фільмах, не закриваючи двері, біжу до квартири з ключем в руці попереду себе. І згадую, що світло краще не вмикати в цей момент.

**17:07** І момент істини. Відкриваю двері. Нюхаю повітря - на диво жодного запаху чи диму, відчувається тепле повітря. Біжу на кухню, дещо ризикую (і автопілот прострелив автоматично) і вмикаю світло. Дивлюся на плиту - так і є - газовий вентиль для підігріву духовки у відкритому положенні. Відразу закриваю його та заодно перекриваю кран від газопроводу. Навіть не встиг роздивитися чи горіла там камфорка, чи мо там встановлений захист "від дурака" та перегріву. До речі, покажчик температури був майже у максимальному положенні - приблизно в 280 градусів.

Нарешті полегшено видихнув та сів на підлогу біля цієї ж духовки. Дивне відчуття щастя та полегшення.. Оглянув стан плити вцілому та відкрив дверцю духовки. Обійшлося без жодних пошкоджень. Лише протопили в квартирі аж на +2 градуси.

Встав, ще раз все оглянув та подякував Богу за те, що береже нас.. Амінь.

**21:00** День був агонь. Миттєво заснув.