Астра Мілітарум

**Імперська Гвардія**, на високому готиці відома як **Áстра Мілітáрум** — основна військова сила Імперіуму, настільки численна, що навіть Департаменто Муніторум не може назвати точну кількість людей, які перебувають на даний момент на службі в Гвардії, оскільки щоденно надходять списки втрат і поповнень, що включають у себе мільйони записів. Неможливо підрахувати загальну чисельність Імперської Гвардії, оскільки вона обчислюється багатьма десятками мільярдів гвардійців, поділених на мільйони підрозділів. Така величезна кількість складає основну силу Гвардії, саме їхня чисельність приносить їм перемоги. Астра Мілітарум атакують масованими хвилями, прориваючись вперед під прикриттям потужних артилерійських залпів, поливаючи супротивника вогнем із тисяч лазерних гвинтівок. Окрема людина в Імперській Гвардії – ніщо, але скоординовані дії цих безіменних солдатів вирішують долі світів.

Гвардія - основа Імперіуму, безсумнівно, що без неї людство загинуло б. І хоча гвардійці не йдуть ні в яке порівняння з космодесантниками, борючись без використання генетичних поліпшень та кращого персонального озброєння, Гвардія має достатньо хоробрості та людських ресурсів для того, щоб зустріти і знищити ворогів Імператора по всій галактиці.

## Походження Імперської Гвардії

Історія Астра Мілітарум почалася в роки Великого хрестового походу, коли Імператор підкорив зірки і створив Імперіум Людства. На фронтах експансії та відвоювання билися легіони космодесантників — Легіонес Астартес, найкращих воїнів, яких тільки пам'ятає людство, рівних у бою десятку звичайних смертних. Але за всієї бойової могутності космодесанту сили його були не безмежні, а необхідність у солдатах зростала в міру розширення галактичної держави. Розосереджені угруповання легіонів вже поділяло багато тисяч світлових років. Без додаткових військ наступальний порив хрестового походу міг ослабнути, тому Володар Людства створив Імперську Армію.

Війська простих людей стали невід'ємною частиною Експедиційних флотів, спрямованих підкорювати зірки в ім'я Імператора. Колосальні підрозділи з мільйонів, а потім і мільярдів хоробрих солдатів, які мали підрозділи бойових танків і могутні армади зорельотів, безпосередньо підпорядковувалися Легіонес Астартес. Спочатку полки Імперської Армії несли лише гарнізонну службу і зачищали залишки розгромленого космодесантом опору на планетах, де зламаний ворог не становив великої небезпеки. Але, коли хрестовий похід досяг Східної Окраїни, смертні бійці вже билися на передовій поруч із одягненими в силову броню надлюдьми. Все змінилося після того, як Галактику розірвала на шматки зрада Воїтеля Горуса. Вона спричинила катастрофічний міжусобний конфлікт, що охопив новонароджений Імперіум.

Після завершення так званої Єресі Горуса організаційну структуру збройних сил людства було значно переглянуто. Щоб усунути можливість нового великомасштабного заколоту, правителі Імперіуму розділили його велетенські воїнства. Легіони Астартес перетворили на ордени, Імперська Армія перестала існувати в колишньому вигляді. Її космічні з'єднання відмежувалися від решти, і командири наземних сил втратили пряме керівництво міжзоряними кораблями. З попелу Імперської Армії народилися Військовий Флот та Імперська Гвардія, офіційно названа Астра Мілітарум. Структурними одиницями нової організації стали Мілітарум Регіментос — підрозділи планетарного масштабу, які у свою чергу складаються з полків. Лояльність та дисципліну у військах відтепер підтримували комісари Офіціо Префектус. Взаємозалежність частин новоствореної Імперської Гвардії гарантувала, що полк, що порушив присягу, не перенесе бунт на інші планети, а повстала флотилія не зможе проводити наземні операції. Як видно, Імперіум запам'ятав жорстокий урок похмурих часів Єресі.

## Структура Імперської Гвардії

В Імперській Гвардії існує безліч підрозділів, найбільш значущими з яких є Мілітарум Вендорум, Мілітарум Ординатус, Мілітарум Ауксилія, Мілітарум Темпестус та Мілітарум Регіментос. У свою чергу Імперська Гвардія знаходиться під наглядом Офіціо Префектус Департаменто Муніторум (також відомий як Комісаріат). Війська Імперської Гвардії розділені на полки, що є переважно автономними структурами. Ці полки набираються зі світів Імперіуму, які класифікували як відповідні для такої мети. Полки можуть бути направлені в будь-яку частину галактики, на будь-яку військову кампанію і на будь-який термін. Малоймовірно, що окремо взятий гвардієць колись зможе повернутися на свою рідну планету, і туга за домом, що поступово згасає, вважається одним з постійних супутників гвардійця.

У той час як окремі полки знаходяться під командуванням своїх власних офіцерів для виконання цілей, поставлених Департаменто Муніторум, з кількох полків формують бойові групи під керівництвом штабних офіцерів. Ці офіцери і тактики чудово навчені стратегії ведення бойових дій і командують із тилу, на відміну від стройових офіцерів, які здебільшого б'ються на передовій та надихають своїх людей особистим прикладом.

### Стратегічне керівництво

Теоретично Департаменто Муніторум виконує волю лордів Терри таким чином: лорд-командувач того чи іншого сегментуму розсилає накази до штабів секторального рівня, які потім віддають розпорядження конкретним Мілітарум Регіментос. Насправді ж, зважаючи на колосальних відстаней між планетами і, відповідно, затримок зв'язку, ці процедури нерідко виявляються сміховинно неефективними. Гігантські розміри Імперіуму роблять надійне керування з центру практично неможливим. Отже, оперативне керівництво будь-якою армійською групою покладається на старшого офіцера її Мілітарум Регіментум (генерала, верховного маршала, головного гетьмана і т.д.), який бере на себе відповідальність за виконання поставленого завдання. Доручення можуть відрізнятися від простої охорони переробних заводів прометію або адамантієвих шахт, на які часто здійснюються піратські напади, до зачистки зоряної системи від орків-дикунів, що виливається в десятирічну кампанію. Дуже часто потрібно захопити та знову колонізувати світи, раніше втрачені Імперіумом. Незалежно від характеру місії, командир армійської групи повинен забезпечити розгортання та бойове застосування всіх сил і засобів, що знаходяться в його розпорядженні: незліченних піхотних рот, бронетанкових бригад, артилерійських батарей та безлічі інших знарядь війни.

Деякі полководці, жадібні до слави та почестей, розміщують свій штаб на передовій і особисто очолюють солдатів у битвах. Їхні ад'ютанти несуть у бою штандарти та прапори, які сповіщають про незліченні подвиги воєначальника, розпалюючи відвагу його підлеглих і вселяючи страх у серця ворогів.

Інші генерали впевнені, що немає права ризикувати собою лінії фронту, оскільки їхні таланти надто важливі і цінні для Гвардії. Оточені сервочерпами з пергаментними стрічками, інфошарами та натовпом радників, вони керують військами з відносно безпечних місць: з борту корабля на орбіті, з бункера класу «Протей» або командної машини — гуркотливого броньованого «Левіафана».

У винятково рідкісних випадках, коли виникає необхідність у керівництві вищого рівня, найвидатнішого та наймогутнішого полководця наділяють титулом Воїтеля. Подібне звання вручається лише з прямої згоди Вищих Лордів Терри, бо разом з ним людина отримує владу, яка поступається лише Імператорській. Між призначеннями Воїтелів іноді проходило кілька століть — через те, що цей чин дарує незрівнянні повноваження, в Імперіумі ніколи не було двох таких лідерів одночасно. Варто зауважити, що дії Архізрадника Горуса наклали похмурий відбиток на цей титул, тому замість «Воїтеля» нерідко використовуються інші позначення, наприклад, Лорд Солар.

### Департаменто Муніторум

Департамент Муніторум — військове крило Адміністратуму та генеральний штаб Астра Мілітарум. Саме ця неосяжна бюрократична організація займається розподілом сил та коштів Астра Мілітарум. Можливо, найважливіша її функція — збирання десятини, формування та транспортування полків Імперської Гвардії між театрами війни (у цьому Департаменту сприяє Імперський Флот). Якби не адепти та переписувачі Муніторуму, величезні армії людства закосніли б і не встигали відповідати на заклики про допомогу. Могутні армади Військового Флоту не перехоплювали б флоти загарбників, війська людей не відбивали б безперервні атаки ворогів. Ізольовані один від одного світи впали один за одним, і врешті-решт згинув би весь Імперіум.

Але за всієї невимовної важливості Департаменту, він являє у кращому разі неповоротку організацію. Отримані Муніторумом благання про військову допомогу іноді лежать під спудом місяцями, роками чи навіть десятиліттями. Зазвичай ці запити проходять через незліченних чиновників, поки не потраплять до особи, яка має право розпорядитися про необхідні дії — як правило, адепт, який сидить за тьмяно освітленим пультом-кафедрою в сотні парсеків від лінії фронту. Відомий випадок із бойовою групою з півтора десятка Мордіанських і Тремертських полків: наказ знищити невідомих ксеносів, які атакували планету Гурспраксія, гвардійці отримали через більш ніж століття після нападу. Прибувши на місце, вони виявили цілком млявий світ.

Втім, підрозділи Департаменту на рівні секторів та субсекторів мають достатньо повноважень, щоб самостійно реагувати на ситуації, що виникають у місцевих зоряних системах. Це надзвичайно важливо з огляду на мінливості варп-подорожей. Субсектори відносно невеликі, і структури Муніторуму в них реагують на нові загрози досить швидко: коли одна планета зазнає вторгнення, армійську групу збирають із усіх полків, які розміщені в сусідніх системах.

Під час підготовки такого з'єднання Департаменто відповідає за постачання спорядження та провізії, заклик та підготовку новобранців, медичну та технічну підтримку. Дії Муніторуму при цьому, м'яко кажучи, не відрізняються системністю: збивши в єдину групу десятки полків з кількох світів, що налічують багато тисяч гвардійців, штаб спрямовує їх у ту чи іншу зону бойових дій. Зважаючи на непередбачувану природу Імматеріуму і неминучі небезпеки міжзоряного перельоту, цілі військові частини нерідко пропадають або гинуть в дорозі. Корабель, який потрапив у варп-шторм, може затриматися в дорозі або вийти з Емпіреїв за десятки тисяч світлових років від місця призначення. Той факт, що на фронт все ж таки прибуває достатньо солдатів і спорядження, пояснюється лише тим, що Департаменто Муніторум спочатку висилав туди воістину колосальні обсяги живої сили, зброї та бойової техніки.

### Полкова структура

Будь-який Мілітарум Регіментос складається з кількох полків, сформований на одній і тій же планеті. Солдати, які служать у них, мають спільні культурні цінності та бойові доктрини, тому рядові, офіцери і навіть чиновники Департаменто Муніторум нерідко використовують термін «Мілітарум Регіментум» у значенні «полк» і навпаки — тобто говорять про всіх гвардійців з Кадії як про бійців Кадіанського полку . Підрозділи сил планетарної оборони можуть мати всілякі назви — батальйони, дивізії, когорти, загони ополчення, генокорпуси тощо, але в Астра Мілітарум усі вони стають «полками» різних видів.

Втім, хоча військові частини Імперської Гвардії діляться на безліч класів, вони організовані з упором на спеціалізацію. Так, піхотні полки мають небагато власних важких знарядь, а танкові обходяться майже без піхотинців. Отже, щоб досягти успіху, підрозділи Астра Мілітарум зобов'язані діяти спільно. Можливо, на перший погляд їхня взаємозалежність видається слабким місцем Гвардії, проте подібні запобіжні заходи необхідні: якщо якийсь полк повстане проти Імператора, без підтримки зрадники не зможуть розв'язати повномасштабну воїну. Наприклад, коли 154-й Окананський присягнув на вірність Згубним Силам, новоявлені хаосити, позбавлені важкої бронетехніки та артилерії, нічого не змогли протиставити спрямованому проти них загальновійськовому угрупованню Кадіанського 17-го танкового та Елізіанського 10-го повітряно-десантного полків.

Знову сформований полк, як правило, налічує кілька тисяч солдатів, проте його чисельність може змінюватись у величезному діапазоні. Так, у 18-му Вальхалльському «Тундрові Вовки» служить сто двадцять тисяч бійців, тоді як 24-й Востроянський бронетанковий «Залізнокровні» має особовий склад із п'ятнадцяти сотень членів екіпажів. Нарешті, до полків «Згубних клинків» і «Тіньових мечів» — броньованих чудовиськ, здатних поодинці зруйнувати маленьку армію — рідко входить більше дюжини надважких бронемашин. В даному аспекті Департаменто Муніторум покладається на наступний базовий принцип: скільки б солдатів і одиниць бронетехніки будь-яких типів не було в полку, його фактична вогнева міць і, відповідно, бойова ефективність, повинні дорівнювати певному середньому значенню. Зрозуміло, це грубе спрощення, проте його доводиться використовувати з організацією кампаній галактичного рівня.

Відповідно до комплексних шаблонів, докладно розібраними в «Тактіці Імперіаліс», будь-який полк Астра Мілітарум ділиться на кілька рот, кожну з яких очолює старший офіцер. Кількість рот (від трьох до двадцяти) залежить від типу та чисельного складу військової частини. Роти, у свою чергу, зазвичай складаються з трьох-шести взводів. Останні, як правило, мають у складі командне відділення взводу та кілька піхотних відділень. Саме ці бойові одиниці, що налічують десять солдатів, найчастіше зустрічаються в Імперській Гвардії.

Загони підтримки (наприклад, взводи важкого озброєння або важливі спеціальні підрозідли на зразок танків, артилерії та відділень недолюдів) прикріплюються до роти за рішенням штабу полку, як на одну битву, так і на цілу кампанію, але рідко на постійній основі. Командири деяких частин, особливо артилерійських та бронетанкових, практично завжди розбивають кілька рот на підрозділи та надають їх піхотним з'єднанням. Завдяки цьому взводи гвардійців одержують додаткову вогневу міць, а техніка – надійне прикриття. Якщо такі формування тривалий час борються разом, допоміжні загони нерідко починають використовувати відзнаки та позначення «приймального» полку. Це не лише дозволяє уникнути випадків дружнього вогню, а й зміцнює узи товариства між солдатами, яким судилося битися і гинути разом.

На відміну від орденів космодесанту, полки Імперської Гвардії це тимчасові підрозділи. Після свого формування вони здебільшого не отримують підкріплень, тому що рідко коли доцільно витрачати кошти та сили на перевезення нових рекрутів з рідного світу полку для поповнення втрат, в основному через великі відстані між світами Імперіуму. Альтернативою цьому є ефективніший підхід: якщо полк перебуває на гарнізонній чи дозорній службі, йому дозволяється набирати рекрутів з місцевого населення, якщо він перебуває на війні, то два і більше неповних полку об'єднують в один для створення нового, повноцінного підрозділу. Внаслідок цього полки можуть об'єднуватися як з піхотинцями з їхнього рідного світу (як у випадку з 597-м полком Вальхалських Крижаних Воїнів), так і перетворитися на змішаний полк, що складається з гвардійців різних світів (як у випадку з Танітським Першим та Єдиним).

Якщо полк проіснує досить довго, його лави можуть поповнити діти гвардійців, вирощені полком. Таких рекрутів офіційно називають «пробітори», але найпоширеніша назва Білі Щити. З них формують окремі загони, в яких їх навчають та тренують шляхом участі у справжніх битвах доти, доки вони не стануть справжніми гвардійцями.

Одним із відомих винятків із цього правила є правило поповнення полків Востроянських Первенців. Історично склалося, що їхні полки поповнюються рекрутами лише з їхнього рідного світу, незважаючи на всі труднощі з цим пов'язані.

Коли поповнення або об'єднання полку з якоїсь причини не відбувається, полк може бути повністю знищеним у бою або бути демобілізований за свою гідну службу, при цьому перший варіант набагато вірогідніший.