Aburaguzgul

Half-orc artificer

## ***Det værste misfoster som nogensinde er kommet fra de dværgiske breeding pits***

En katastrofe. Et misfoster. Et fejlslagent eksperiment.

### Oprindelse

Dværgene var på udkig efter at skabe nye og bedre half-orcs i deres breeding pits. Det var fint at de var stærke. Det gjorde dem til gode soldater; men hvad hvis man kunne få deres intellekt i vejret også? Så ville man for alvor ha gode soldater.

Det lykkedes at få intellektet lidt op, men det siger ikke nødvendigvis så meget for en halv-ork, og samlet set blev hun, dette første eksperiment, set som en fiasko, og ingen rapporter om lignende eksperimenter har fundet sted siden.

De gnomerne som først kom forbi for at lægge et øje på resultatet kaldte hende en ”aberration” – det var et ord, som hendes halv-orkiske blodfæller ikke kunne udtale, så det  blev hurtigt til Aburaguzgul, og blandt dem, der synes at det er for langt (og dem er der mange af blandt halv-orker) kaldes hun Abu, Abuguzgul, eller Guzgul.

### Udseende og fremtoning

Et pænt stykke over 2 meter er hun er på højde med de fleste mandlige halv-orker. Men det er ikke alle der egentlig gætter på, at hun hører til en af de vanlige racer i Kazar. Hun ligner noget fra en anden verden. Hendes hud er ikke den sædvanlige grå-grønne, men i stedet en form for dybviolet som minder mere om en tiefling, men med et neon-pink skær og en masse lyse giftig-grønne misfarvninger, som gør at selv tieflings væmmes ved hende. Hun har en mærkelig, lang og gul tunge, som hun slikker sig om munden med når hun koncentrerer sig. Hun har seks fingre på sin gode hånd, fire på sin dårlige. Begge atypisk små hænder for en halv-ork; især en af hendes højde. I tillæg er hun svag, og savner hendes artsfællers styrke. Det var som om alt den energi som ved hendes skabelse blev brugt på at få hendes intellekt i vejret tog fra hendes styrke. Hendes arme er for så vidt lige lange, men ikke lige store, da hendes venstre arm er tæt på forvitret. Hendes ben er det eneste der opleves nogenlunde normalt. Hun har et  langt, lidt skævt ansigt der er præget af to hugtænder fra underminere som andre halv-orker; men den ene er stump og flad og den anden er kuglerund. Hendes ene øje er gylden, da andet blodrødt.

### Fra minerne til maskinrummet

Fra start var det altså tydeligt. Hun var et udskud. Og absolut ingen super-soldat, der skulle forstærke rækkerne i Duke Burghoul sin hær. I stedet blev hun sendt i minerne, som så mange andre før hende. Sendt i minerne for at blive glemt. Sendt i minerne for at dø. Det var det som alle forventede af dette svagelige misfoster.

Dø, det gjorde hun ikke, men glemt det blev hun. Efter mange år i minerne dukkede hun pludselig op på The Line i et maskinrum, hvor hun blev set kaste sin maltrakterede krop rundt i de store steam engines, som hun holdt klinkende rene og i tip top stand med besynderlige anordninger og attraper som ikke helt ligner på det de andre mekanikere bruger. Der bliver set skævt til hende af både rejsende på de mægtige steam singers, og af mange andre mekanikere, men chefen for hendes afdelinge, gnomen Blinkey Tinkermouth, har sans for hendes besynderlige gemyt og hendes atypiske dingsebomser og krimskrams og er glad for sin misfoster af en mekaniker.

Han fik dog ikke holde på hende for evigt for nu har hun hørt at de søger folk til at drage længere nordpå. Og siden det ikke virker til at mange andre end Blinkey kommer til at savne hende, så er det vel bare at tage afsted. Hvem ved hvad man kan finde på af krimskrams deroppe?