Samuels pinsamma skötsel av magiska djur-lektion

Vi minns det alla som om det vore igår, trots att det var fyra år sedan nu, vi gick vårt tredje år. En vecka tidigare hade Hogwartsexpressen saktat in utanför Hogwarts, och så hade ännu ett fantastiskt år fyllt av magi och vänskap börjat. Solen väckte Samuel långt innan hans magiska väckarklocka gal. Han tog en lugn morgon med en skön frukost i stora salen tillsammans med Jakob, Hugo och Melvin. Tillsammans kom de från varsitt elevhem. Melvin, en solklar Slytherin. Hugo, en Ravenclaw, Jakob, en Gryffindor, och Samuel, en lycklig Hufflepuff. De hade inte lärt känna varandra förrän vårterminen förra året, när de hamnade på Snapes kvarsittning tillsammans, och lyckades av misstag göra en trolldryck som fick Snape att växa grönt hår ur öronen. Efter det behövde de ha kvarsittningar resten av terminen tillsammans, och med tanke på vad som hände under de andra kvarsittningarna hade straffet fortsatt över till denna termin också, där de skulle inleda sin första kvarsittning idag efter skötsel av magiska djur-lektionen.

"God morgon Samuel! Sovit gott?" Utbrast Hugo när Samuel slog sig ned bredvid dem.

"Ganska bra, drömde om Boggartincidenten igen men annars var det bra"

Jakob blev alldeles blek i ansiktet, och Melvin brast ut i skratt.

"Shit vi har vår första skötsel av magiska djur-lektion idag. Tänk vad awesome jag har faktiskt sett fram emot det här sedan innan jag började på Hogwarts!" Sa Jakob i ett desperat försök att byta samtalsämne. "Jag har inte lyckats ens prata med, vad heter han nu igen?"

"Hagrid?" Fyllde Samuel i.

"Ah just det. Jag har inte lyckats prata med Hagrid än men han verkar väldigt cool, jag såg honom skicka en eldkrabba på Dennis en gång i ettan när han höll på och betedde sig."

De samtalade förväntansfullt om den kommande lektionen, men ingen av dem hade någon aning om vad Samuel skulle råka ut för.

Dagen passerade snabbt. Alla fyra somnade under magihistorielektionen, och trolldryckslektionen var lite jobbig med tanke på Snapes attityd mot dem efter hela förra terminen, men tillslut var det dags för skötsel av magiska djur. Monsterboken om monster var under alla deras armar. Viktor, en pojke i Ravenclaw som de lärt känna genom Hugo, hade en söndersliten skolrock på sig. Hans monsterbok om monster morrade och försökte bitas mycket mer än alla andras, men den var stängd med ett extra hänglås och kunde inte göra någonting.

"Jag öppnade den igår kväll, bara lite på skoj... Jag hoppas att Hagrid lär oss att stänga dem igen!"

Hagrid introducerade kursen utanför sin stuga, och ledde klassen in en liten bit i den förbjudna skogen.

"Idag ska vi lära oss om eldkrabbor. Vackra varelser är dem!" Han skrattade grovt för sig själv, på ett kärleksfullt sätt som bara Hagrid kan. "De är en bra introduktion för er som ett första magiskt djur. De är inte allt för svåra att ta hand om, men gå aldrig bakom dem, de sprutar eld... där bak.. om ni förstår." Han fortsatte leda eleverna ned för en backe i skogen.

"Jag har några här nere vid bäcken. De lever egentligen på Fiji, men en kille i Hogsmeade fixade en hel bunt åt mig!"

Samuel såg någonting röra sig nere i vattnet. Det glittrade i alla möjliga färger. När de kom närmre drog nästan hela klassen in andan i häpnad. "Krabborna" såg snarare ut som sköldpaddor med krabbklor. Deras skal var klädda i mängder med kristaller och juveler, och i solljuset som bröt sig fram mellan trädkronorna glittrade dem alldeles fantastiskt. Hagrid tog fram en stor hink med sniglar från sin rock.

"Jag tänker att vi börjar med att alla får mata en varsin! Kom och ta ett par sniglar var. Såja, var inte fåniga nu sniglar bits inte. Såja. Du med August. Koom igen. Såja."

Samuel tog med sig några sniglar. De var ovanligt stora, och Hagrids kommentar om att sniglar inte bits var inte särskilt sanningsenlig. Samuel gick fram till en av de mindre eldkrabborna. Den verkade ganska lugn, och hade inte sett honom än. Tyvärr hade han inte lyssnat ordentligt när Hagrid varnade om att krabborna var farliga ifall man befann sig bakom dem. Eller, han hade lyssnat, men hade snarare trott att Hagrid hade gjort ett dåligt prutt-skämt, och att krabborna nog inte faktiskt kunde spruta eld. Det var ett stort misstag från Samuels sida. När han närmade sig krabban halkade han lite på en sten, vilket gjorde att han plaskade till med foten i vattnet. Krabban hoppade till av skräck, och sprutade direkt en stor, slukande stråle av eld rakt mot Samuels huvud. Hela klassen stannade upp i ren skräck medan de såg samuels huvud försvinna in i de slickande lågorna. Hagrid rusade fram för att hjälpa Samuel, och i sin panik stoppade han inte Samuels brinnande huvud i bäcken, han stoppade det i snigelhinken. Elden slocknade, och alla pustade ut i lättnad. Eldkrabban grävde ned sig i sanden. När samuel tog upp huvudet ur hinken verkade han ganska oskadd, förutom en jobbig detalj. Allt hår på hans huvud hade brunnit upp. Man hade kunnat spegla sig på hans panna om det inte vore för det tjocka lagret sot, och sniglarna som hasade sig fram över den.

Hans vänner hjälpte honom till sjukflygeln, och Madam Pomfrey gav honom en trolldryck som skulle hjälpa honom att växa ut håret snabbare. Trots att han överspelade sina skador litegrann inför Madam Pomfrey fick han inte ligga kvar på sjukflygeln till efter Snapes kvarsittning, och tvingades att gå. Mitt under kvarsittningen, när alla fyra höll på och skrev av ett recept för kräkdryck, en trolldryck som får en att kräkas, föll någonting blött ned på Samuels axel. Jakob satt bredvid honom och stirrade skräckslaget. En snigel, stor som en råtta, hade just ramlat ur Samuels öra. En sämre dag skulle han inte behöva uppleva på länge.