Jagdpanther

### Тип двигуна

V-подібний, 12-циліндровий, карбюраторний Maybach HL230 рідинного охолодження, потужністю 700 к.с.

### Ширина рову

2,45 м

**Jagdpanther** — важка німецька самохідна артилерійська установка класу винищувачів танків часів Другої Світової війни. Сконструйована на базі танка Panther Ausf.G. Добре збалансована САУ з сильним захистом, високою рухливістю та потужним озброєнням. З жовтня 1943 р. по квітень 1945 р. заводами "MIAG" (Брауншвейг), "MNH" (Ганновер) і "MBA" (Потсдам) вироблено два прототипи і 413 серійних машин.

За відомчим рубрикатором міністерства озброєнь Німеччини самохідка позначалася як **SdKfz 173 Panzerjäger V Jagdpanther**. З жовтня до 29 листопада 1943 р. називалася **Panzerjäger 8,8 cm auf Panther I**.

## Історія

Постійні пошуки оптимальної конструкції протитанкової самохідної установки тривалий час не давали спокою командуванню Вермахта та німецьким інженерам. Варіації на тему самохідок на шасі танків PzKpfw III і PzKpfw IV були в якійсь мірі вимушеними і не повністю відповідали вимогам, що все зростали. Становище начебто виправилося з появою таких машин, як Jagdpanzer IV і Nashorn, але їхні недоліки вимагали створення потужнішої самохідної зброї.

На черговій нараді, присвяченій даній проблемі і проведеній 3 серпня 1942 р., було прийнято рішення встановити на шасі середнього танка PzKpfw V, що існував тільки у вигляді прототипу VK 30.02 (MAN), нещодавно створену потужну 88-мм протитанкову гармату Pak 43 калібром 88-мм: варіанти цієї гармати для САУ отримали індекс StuK 43, але пізніше були перейменовані у Pak 43/3 (L/71).

Спочатку цю роботу доручили фірмі "Krupp", яка на той час вже працювала над розміщенням 88-мм гармати на шасі танка PzKpfw IV. Виробник танків Panther, фірма "MAN" повідомила, що перші шасі нового танка будуть відвантажені не раніше січня 1943 р. Тому восени роботи йшли з використанням макетів в натуральну величину і в масштабі 1:10. "Krupp" визначив, що шасі Panther вимагають певного доопрацювання, щоб нести потужну зброю у поєднанні з гарним броньовим захистом, і оголосив, що підготовчі роботи будуть закінчені до січня 1943 р. 10 листопада 1942 р. фахівцями була зроблена дерев'яна модель, а до січня планували завершити проєктування.

Проте, 15 жовтня 1942 р. на засіданні Рейхсміністерства військової економіки та промисловості під впливом Альберта Шпеера було ухвалено рішення про передачу основної частини проєкту фірмі "Daimler-Benz", оскільки спочатку складання нової САУ планували на підприємствах цієї фірми. Причому точних технічних вимог тоді просто не існувало. Незважаючи на такий поворот подій фірма "Krupp" до 16 листопада виготовила представнику департаменту озброєнь повнорозмірний дерев'яний макет нової САУ Jagdpanther, яка мало була схожою на остаточний варіант. Макет самохідки не пройшов комісію через зміну специфікації. Саме з нею виникли основні труднощі.

У оновлених вимогах, виданих 5 січня 1943 р. на засіданні технічної комісії фірми "Daimler-Benz", було визначено низку технічних вимог до майбутнього зразка (тоді він називався 8,8 cm Sturmgeschütz). У них вказувалося, що корпус самохідної установки повинен мати верхній лобовий бронелист завтовшки 100 мм і нижній — 60 мм при однаковому нахилі 60°. Товщина бронювання бортів, корми та даху обмежувалася 30 мм із таким самим нахилом. Маску амбразури передбачалося виготовляти із броні вищої якості та кріпити до корпусу на болтах, що забезпечувало б швидкий демонтаж зброї. Крім того, через ту ж амбразуру потрібно було витягувати вузли трансмісії та коробки передач. Місце механіка-водія передбачалося оснастити двома перископами, об'єктиви яких захищали вкладки із бронескла. Сектор наведення горизонтом визначався по 14° в кожну сторону. Екіпаж мав складатися з 6 осіб: командир, навідник, водій, радист і двоє заряджаючих. У бортах бойової рубки передбачалися бійниці для ведення вогню із особистої зброї екіпажу зсередини бойового відділення.

Департамент озброєнь визначив, що фірма "Daimler-Benz" цілком зосередиться на випуску Panther, а подальше виробництво Jagdpanther було передано підприємству "MIAG" (Muhlenbau-Industrie AG) у Брауншвейгу через брак у "Daimler-Benz" виробничих площ. По ходу проєктування інженерами фірми "Daimler-Benz" було зроблено висновок, що логічніше буде взяти за основу конструкцію танка Panther II, який мав схожі параметри бронювання, але оскільки 4 травня 1943 р. міністерством озброєнь було прийнято рішення про тимчасове заморожування проєкту Panther II, то зміни довелося вносити до конструкції серійного танка Panther з метою уніфікації вузлів майбутньої САУ з наявним танком.

У 1943 р. на фірмі " Daimler-Benz " побудували повномасштабну модель Jagdpanther. Перший варіант корпусу та рубки зібрали у вересні 1943 р. Технічне завдання витримати не вдалося, оскільки при товщині лобової броні 100 мм неминуче зростала маса і навантаження на передні котки. У зв'язку з цим було зменшено товщину броні з метою зниження загальної ваги машини та залишено ходову частину від Panther. Верхній лобовий лист броні мав товщину 80 мм, нижній – 50 мм, борти та корми – по 40 мм, дах – 25 мм. Установка лафета також не обійшлася без проблем, що призвело до скорочення кутів горизонтального наведення до 14° в обидві сторони. Більше того, після встановлення 88-мм гармати рубка виявилася занадто тісною і екіпаж скоротили до 5 осіб (виключено другий зарядний). Фінальна фаза проєктування проводилася у співпраці з фахівцями фірми "MIAG", на виробничих потужностях якої належало розгорнути серійне виробництво самохідок. Повномасштабну модель Jagdpanther відправили на "MIAG" для створення шаблонів та лекал.

Протягом жовтня 1943 р. був побудований дерев'яний макет і перший прототип самохідної установки, яка отримала назву 8.8 cm Pak 43/3 Panzerjager Panther (SdKfz 173), незабаром скорочена до "Jagdpanther". 20 жовтня 1943 р. модель разом з іншими зразками бронетехніки продемонстрували фюреру на полігоні Аріс (Ожише). У жовтні 1943 р., ще до початку випуску, винищувач танків був модернізований. Причиною став досвід, отриманий у ході літніх боїв у битві на Курській дузі. Виявилася необхідність захисту машини від піхоти супротивника. З цією метою праворуч від гармати було змонтовано кульову установку для кулемету. До того вогонь передбачалося вести через бійницю в лобовій броні, як Panther Ausf.D.

Другий прототип виготовили у листопаді і лише з лютого 1944 р. почалося серійне виробництво САУ, що одержала офіційну назву SdKfz 173 Panzerjäger V Jagdpanther. Починаючи з 29 листопада 1944 р., САУ отримала своє відоме ім'я Jagdpanther замість Panzerjäger 8,8 cm auf Panther I. Основна кількість Jagdpanther вироблялася на базі танка PzKpfw V Panther Ausf.G.

Серійний випуск Jagdpanther налагодили на заводі "MIAG" у Брауншвейгу. Перші Jagdpanther навряд чи можна назвати серійними, оскільки місячний випуск становив лише кілька машин. У березні 1944 р. випустили лише 8 машин. Виробництво відставало від графіка у 2 – 3 рази. В результаті червневого авіанальоту противника, завод серйозно постраждав і випустив того місяця всього 6 Jagdpanther. У жовтні завод "MIAG" піддався новій атаці з повітря, наслідком чого жовтневий випуск становив лише 8 Jagdpanther. Все це змусило Waffenamt залучити до випуску Jagdpanther нових виробників. Вибір було зроблено на користь фірми "MNH" (Maschinenfabrik Niedersachsen) з Ганновера, яка на той час брала участь у випуску Panther. Фірма "MNH" випустила в листопаді 1944 р. 20 Jagdpanther і ще 30 в грудні. До випуску також залучили завод "MBA" (Maschinenfabrik Bahnbedarf) у Потсдамі. Перший Jagdpanther на "MBA" випустили у січні 1945 р. Сам "MBA" Panther не випускав, але був субпідрядником фірми "Daimler-Benz".

За перші півроку планувалося зібрати 160 машин, але фактично складальні цехи залишили лише 46, що вистачило для формування трьох батальйонів. Незважаючи на бомбардування та нестачу робочих рук, Департамент озброєнь планував збільшити випуск Jagdpanther - у лютому планувалося випустити 70 машин (насправді випустили лише 42 машини), а до червня 1945 р. довести місячний випуск до 100 машин. Головним постачальником Jagdpanther мав стати завод "MIAG" - 60 машин щомісяця, а "MNH" та "MBA" - По 20 машин. Гармати 8,8 cm Pak 43/3 L/71 виготовляли заводи фірми "Dortmund-Hoerder-Huettenverein AG" у Лібштадті та Дортмунді. Корпуси збирала фірма "Brandenburger Eisenwerke GmbH" з Бранденбурга.

Випуск здійснювався трьома фірмами:

* MIAG — V101, V102, № 300001 - 300268
* МНХ — № 303001 - 303112
* MBA – серійні номери невідомі.

Загалом, з урахуванням залучення підприємств "MNH" та "MBA", вдалося випустити 413 самохідок Jagdpanther.

## Конструкція

### Корпус та бронювання

Усередині Jagdpanther знаходився екіпаж з 5 чоловік, що складається з командира, механіка-водія, навідника, заряджаючого і радиста, причому останній виконував функції кулеметника. У передній частині корпусу знаходилася коробка передач, зліва та праворуч від неї розміщувалися механік-водій та стрілець-радист. Праворуч від сидіння механіка-водія розташовувалися важелі перемикання передач та ручного гальма. З боків від сидіння знаходилися важелі аварійного керування бортовими гальмами. Місце механіка-водія обладнювалося приладовою дошкою. На дошці монтували тахометр (шкала 0-3500 об./хв), термометр системи охолодження (40 - 120°), покажчик тиску мастила (до 12 ГПа), спідометр, компас та годинник. Усі перелічені прилади були праворуч від сидіння. Огляд із місця механіка-водія забезпечувався через одинарний (подвійний) перископ, виведений на лобову броню. У машин пізніх виробничих серій крісло механіка-водія підняли на 50-75 мм. Праворуч від коробки передач було місце стрілка-радиста. Радіостанція монтувалася на правій стіні корпусу.

Центральну частину машини займало бойове відділення, де знаходилися стелажі з 88-мм пострілами, казенна частина гармати і місця інших членів екіпажу: навідника, заряджаючого і командира. Бойове відділення з усіх боків було закрите нерухомою рубкою. Два круглі люки у верхній частині танка призначалися для командира і заряджаючого. У задній стінці рубки був прямокутний люк, який служив для евакуації екіпажу, викиду стріляних гільз, навантаження боєкомплекту та демонтажу зброї. Додатковий маленький лючок призначався для викиду стріляних гільз.

У задній частині корпусу знаходилося моторне відділення, відгороджене від бойового відділення протипожежною перегородкою. Двигун і вся задня частина корпусу повністю відповідала серійному танку Panther. У деяких машин на задній частині рубки кріпився контейнер для запасних частин. Ще два контейнери розміщувалися на кормовій бронеплиті. Деякі машини раннього випуску мали додатковий навісний контейнер на задній стінці рубки. На даху рубки розташовувалися приціли, рухливі та фіксовані перископи, вентилятори, а також міномет ближнього бою.

Бронекорпуси для Jagdpanther вироблялися єдиним заводом "Brandenburger Eisenwerke". Серійні номери корпусів були такими самими, як і серійні номери Panther. Останній серійний номер корпусу для самохідки відомий на сьогодні - 300795, що говорить про те, що навіть половина з них не була добудована в закінчену Jagdpanther.

Корпус зварений зі сталевих прокатаних гетерогенних плит. Маса бронекорпусу близько 17 000 кг. Стіни корпусу та рубки розташовувалися під різними кутами, що сприяло розсіюванню кінетичної енергії снарядів. Зварні шви додатково посилювалися шпунтами та пазами. Jagdpanther призначена для боротьби з іншими винищувачами танків, тому її верхня лобова броня являла собою єдину сталеву плиту товщиною 80 мм під кутом 55°, а нижня лобова броня становила 60 мм, кут 60°. Це призвело до значної ефективної товщини броні ~ 140 мм для верхньої плити та ~ 90 мм для нижньої пластини, гарантуючи захист від усіх видів зброї, крім найважчої. Маска гармати була такою ж міцною, як і лобова броня Jagdpanther. На гармату встановлювалася маска "saukopf" (свиняче рило) товщиною 100 мм. Борти рубки мали броню завтовшки 50 мм, а нижні частини борту завтовшки 40 мм. Дах і днище були між 16 і 25 мм завтовшки.

 Борт корпуса (верх)
 Борт корпуса (низ)
 Корма корпуса
 Днище
 Лоб рубки
 Борт рубки
 Корма рубки
 Дах рубки
 Маска гармати

### Озброєння

Як було зазначено в технічному завданні, на Jagdpanther встановлювалися потужні 88-мм протитанкові гармати Pak 43/3 (L/71) (ранішнє позначення гармат 8,8 cm StuK 43), а також 7,9-мм кулемет MG-34 або MG-42, який встановлювався в кульовій установці праворуч від гармати.

Точність на дальності понад 3 000 м і початкова швидкість снаряда понад 1 000 м/с робила 88-мм гармату одним із кращих протитанкових знарядь війни. Кути горизонтального наведення не більше ±11°. Спочатку у Pak був моноблочний ствол, але через швидке зношування скорострільної зброї було прийнято рішення замінити його на двосекційний. Хоча це не зменшило зношування, але полегшило заміну. Основна зброя могла стріляти різними снарядами, починаючи від бронебійних PzGr 39/43 та PzGr 40/43 і до осколково-фугасних Gr 39/3 HL. У боєкомплект входило 60 пострілів (уламково-фугасні, підкаліберні та кумулятивні) та 1 200 набоїв. По 8 сумок зі стрічками по 75 набоїв підвішувалися праворуч і ліворуч від місця стрільця-радиста. Крім того, у укладці перевозилося два пістолет-кулемети МР-40 з 384 патронами калібру 9×19 мм.

З введенням 92-мм гранатомета Nahverteidigungswaffe стало можливим запускати снаряди поряд з танком, не наражаючи на небезпеку екіпаж. До боєкомплекту було додано 16 гранат. Однак до червня 1944 р. це знаряддя не вдавалося встановити на більшість Jagdpanther через його нестачу. В результаті у ранніх моделей самохідки отвір у даху закривався круглою заглушкою, яка утримувалася гвинтами.

### Двигун і трансмісія

Jagdpanther оснащувалась V-подібним 12-циліндровим карбюраторним бензиновим двигуном Maybach HL 230 P30, робочим об'ємом 23 095 см³ і потужністю 700 к.с. при 3 000 об/хв, оснащений циркуляційною системою мастила та рідинною системою охолодження. Двигун дозволяв розвивати швидкість до 46 км/год шосе. Запас ходу по шосе до 250 км, а по пересіченій місцевості до 160 км.

Трансмісія складалася з карданної передачі, головного тридискового фрикціону сухого тертя, коробки передач ZF AK 7-400 (перейшла від дослідного танка Panther II), механізм повороту фірми "MAN", бортових передач та дискових гальм LG-900. Механік-водій керував машиною за допомогою важелів, що включали або вимикали бортові передачі.

### Ходова частина

Ходова частина без змін запозичена у базового танка Panther Ausf.G. Стосовно одного борту вона складалася з наступних елементів:

* сім опорних котків з індивідуальною торсіонною підвіскою, встановлених у шаховому порядку (передні та задні котки оснащувалися гідравлічними амортизаторами);
* переднє ведуче колесо цівкового зачеплення;
* заднє лите направляюче колесо з металевим бандажом;
* гусенична стрічка з 86 сталевих одногребневих траків шириною 660 мм та кроком 153 мм.

### Засоби спостереження та зв'язку

На ранніх моделях водій використовував два перископи, щоб бачити вперед, а рубка мала 5 пістолетних портів, які також можна було використовувати для спостереження за навколишнім полем бою, але останнє незабаром виявилося згубнішим для міцності броні. У пізніших моделях порти було видалено, а лівий перископ був заварений і закритий пластиною товщиною 15 мм.

Для командира і заряджаючого в даху рубки монтувалися 4 перископи (2 стаціонарних і 2 обертових). Огляд з місця стрілка-радиста забезпечував єдиний оптичний приціл для курсового кулемета K.Z.F. 2 з кратністю 1.75х і полем зору 18°. Гармата спочатку комплектувалася прицілом Sfl.Z.F. 5a з кратністю 10х та полем зору 7°. Пізніше встановлювали приціл WZF. 1/4 з тією ж кратністю та полем зору. Останній відрізнявся наявністю шкал для бронебійного, бронебійно-підкаліберного та уламкового снарядів.

Засоби зв'язку включали радіостанцію Fu 5 потужністю 10 Вт із штирьовою антеною, що мала дальність дії 6,4 км телефоном і 9,4 км телеграфом, і радіоприймачем Fu 2 потужністю 2 Вт. У командирському варіанті самохідки отримали далекобійну 30-ватну радіостанцію Fu 8, а також прилад нічного бачення та приціл Sf.ZF 5.

## Варіанти та модифікації

За час серійного виробицтва в конструкцію самохідки вносилося дуже мало змін:

* Січень 1944 р.: з танка було прибрано пістолетні порти, які послаблювали загальну міцність корпусу та стали непотрібними з установкою 92-мм гранатомета Nahverteidigungswaffe для захисту від піхоти. Машину оснастили кріпленнями для антипробуксувальних зубів.
* Лютий 1944 р.: лівий перископ водія був знятий, а на його місце приварений 15-мм шматок сталі, а буксирна зчіпка була приварена до задньої плити. Щоби звільнити місце для цього, лебідку перемістили між вихлопними трубами. Раніше Jagdpanther все ще використовував кожух двигуна Panther Ausf.A, з тією різницею, що повітрозабірник був зроблений менше, щоб поміститися на винищувачі танків. Радіоантена Panther кріпилася до корпусу танка, а антена Jagdpanther встановлювалася у задній частині надбудови, поруч із заднім люком. Це залишило отвір у кришці двигуна, яке було закрито пригвинченою пластиною.
* Травень 1944 р.: моноблочний ствол гармати було замінено на двосекційний. Тепер він став складовим із двох частин, що спрощує процедуру його заміни.
* Червень 1944: на даху рубки розмістили кріплення для 2-тонного крана. Маска зброї, що кріпилася на восьми болтах, була змінена таким чином, щоб гвинт знаходився у верхній частині литої деталі.
* Вересень 1944 р.: виробниками припинено використання захисного покриття Zimmerit.
* Жовтень 1944 р.: над вихлопною трубою встановили труби з листового металу, оскільки вночі вони розжарювалися до червоного кольору, що, можливо, видавало місцезнаходження машини. Ведучі колеса Jagdpanther не очищалися, а в міру скупчення бруду та снігу гусениці скидалися. Було розроблено нові ведучі колеса більшого діаметру, що зменшило кількість зльоту гусениць.
* Грудень 1944 р.: на Jagdpanther почали використовувати новий тип кожуха двигуна, передбачений для Panther, та встановлені "полум'ягасники" вихлопних труб, що запобігають займанню суміші палива та повітря у вихлопі.

Jagdpanther серійно випускалася у трьох модифікаціях, що відрізнялися такими особливостями:

* Перша модифікація (рання G1) - це ранні машини, що випускалися з січня по вересень 1944 р., мали моноблочний ствол гармати StuK 43, маску, що кріпилася до лобової броні болтами зсередини, заварене вікно лівого перископа механіка), задні широкі решітки повітропритоку і циммеритне покриття у вигляді характерних MIAGівських "квадратиків". Також машини даної модифікації характеризувалися відсутністю шнорхеля (надмоторна плита була або зовсім без отвору під шнорхель, або отвір було закрито заглушкою), кріпленням кормових ящиків на гаках і рамкою для кріплення шанцевого інструменту по лівому борту з задертим правим кутом, оскільки в надгусеничних полицях "MIAG" не було отвору під лопату.
* Друга модифікація (пізня G1) відрізнялася гарматою Pak 43/3 зі складеним стволом, новою маскою гармати, відмовою від циммеритного покриття, тепловими екранами навколо вихлопних труб, новими лінивцями, ступінчастою амбразурою кульової кулеметної установки та іншими дрібними змінами.
* На третій модифікації (G2) у черговий раз змінилася маска гармати, машина отримала надмоторну бронеплиту від танка SdKfz 171 Panther Ausf.G. Шанцевий інструмент та тубус банника було перенесено на корму. Також мала місце низка інших дрібних відмінностей.

## Користувачі

* Третій Рейх
	+ XXXXVII Panzerkorps
		- Panzer-Lehr-Division (До організаційної структури дивізії батальйон не входив)
			* 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung
	+ 519. Schwere Panzerjäger-Abteilung
	+ 559. Schwere Panzerjäger-Abteilung
	+ 560. Schwere Panzerjäger-Abteilung
	+ 563. Panzerjäger-Abteilung
	+ 616. Panzerjäger-Abteilung
	+ 655. Schwere Panzerjäger-Abteilung
	+ Führer Grenadier Brigade
	+ 4. Panzer-Division
	+ 9. Panzer-Division
	+ 9. SS-Panzer-Division "Hohenstaufen"
	+ 10. SS-Panzer-Division "Frundsberg"
	+ Panzer-Regiment 29
		- 1. Panzerbataillon
	+ Panzer-Regiment 130
		- 1. Panzerbataillon
	+ Division Großdeutschland
* Велика Британія — трофеї.
* СССР — трофеї.
* США — трофеї.
* Франція — застосовувалися у лавах французької армії до кінця 1940-х рр.

## Бойове застосування

Перші серійні Jagdpanther почали надходити на озброєння вермахту навесні 1944 р. З кінця квітня цими самохідками стали комплектувати 654. Schwere Panzerjäger Abteilung (654-й окремий батальйон винищувачів танків). Для комплектації 654-го батальйону машин не вистачало, тож у складі батальйону сформували лише дві роти. 11 червня друга рота мала 13 машин, при штабі батальйону були дві командирські Jagdpanther. 15 червня 8 машин 2-ї роти 654-го батальйона завантажили на платформи і відправили до Нормандії для відбиття висадки союзників. Там машини включили до складу елітного Panzer-Lehr-Division (Танкова навчальна дивізія). Станом на 1 липня повністю оснащені були лише 2-а та 3-я роти. У 1-й роті ще не було жодного винищувача танків. 17 липня всі машини 2-ї та 3-ї роти у повному складі вирушили на фронт, де машини включили до складу XXXXVII. Panzerkorps (47-го танкового корпусу).

Це був перший підрозділ, який застосував Jagdpanther у боях на Західному фронті. Загалом у трьох ротах батальйону налічувалося 42 Jagdpanther. Через 2 тижні на Західний фронт було послано ще 4 батальйони важких винищувачів танків, кожен з яких мав у своєму складі одну роту, що складається з Jagdpanther. Спочатку командирські Jagdpanther у батальйоні були замінені командирськими Panther.

Бойове хрещення Jagdpanther відбулося 30 липня в районі Ле-Льєж (фр. *Le Liège*), де німці підбили 11 британських піхотних танків. У той день командувач XXXXVII танкового корпусу доповів, що машини 654-го батальйону спалили 25 танків супротивника, у тому числі Churchill Mk IV з 6-ї гвардійської танкової бригади. Сам же батальйон втратив у липні три машини (дві Jagdpanther та одну командирську Panther). Наприкінці липня батальйон одержав поповнення у вигляді 16 машин. Це дозволило батальйону повністю оснастити 1-у роту та поповнити втрати. 10 серпня англійцям вдалося захопити майже цілу Jagdpanther з бортовим номером 314 (зі складу 3-ї роти).

Багато машин втратили при виході з "Фалезького котла". Після боїв під Фалезом 654-й батальйон відступив за Сену. Через річку вдалося переправити 23 машини. 9 вересня батальйон відвели на полігон у Графенвері (нем. *Grafenwöhr*). З заводу "MIAG" регулярно надходили поповнення: 14 жовтня - 9 машин, 23 жовтня - 7 машин. 15 листопада батальйон отримав ще 6 Jagdpanther.

В останні дні листопада батальйон діяв в Ельзасі у складі групи армій "G". Було спалено 52 одиниці ворожої бронетехніки, а втрати батальйону становили 18 машин. 1 грудня 1944 р. батальйон мав 25 справних Jagdpanther.

На початку 1944 р. на полігоні в Мілау (нім. *Mylau*) на базі 525-го важкого армійського батальйону винищувачів танків було сформовано Schwere Panzerjäger-Abteilung 559 (559-й батальйон). Спочатку батальйон отримав машини Marder III. У березні до Мілау прибули дві перші Jagdpanther. У травні батальйон одержав ще п'ять машин. Наприкінці серпня батальйон отримав 11 Jagdpanther та ще 28 штурмових гармат. 3 вересня батальйон отримав ще 17 Jagdpanther, довівши їх чисельність до 35 штук. Батальйон увійшов до складу Групи Армій "B", яка діяла біля Голландії. Батальйон бився в Утрехті (нід. *Utrecht*) та над каналом Альберта (нід. *Albertkanaal*). У ході цих боїв батальйон втратив більшість своїх машин. Так, на 1 листопада 559-й батальйон мав лише шість справних Jagdpanther.

Влітку 1944 р. у Panzerjägerschule у Мілау заново сформували розбитий на Східному фронті Schwere Panzerjäger-Abteilung 519 (519-й важкий армійський батальйон винищувачів танків). Дві роти батальйону планували оснастити штурмовими самохідками StuG 40, а одну — Jagdpanther. Закінчивши формування та навчання, батальйон у повному складі вирушив на Західний фронт, де увійшов до Групи Армій "G".

На Західному фронті діяло ще два батальйони, які мали Jagdpanther: батальйони з номерами 560 і 655. Планувалося до початку Арденнського наступу оснастити в кожному батальйоні по одній роті Jagdpanther. Однак нові машини встиг отримати лише 560-й батальйон, а 655-й батальйон оснастили Jagdpanther вже в 1945 р. Фактично в боєздатному стані перебувало лише 27 машин, а в бій пішли лише 20. Інші "Jagdpanther" надходили на фронт поступово і під час подальшого відступу зазнали великих втрат. При цьому кілька самохідок в абсолютно цілому стані стали трофеями союзників. Усі частини, що боролися в Арденнах, втратили більше половини свого парку бронетехніки. Наприклад, 654 батальйон втратив 56% від належної кількості машин. Наступ у Арденнах був періодом найінтенсивнішого використання Jagdpanther на фронті.

В Арденнському наступі брало участь три роти з трьох батальйонів. Крім того, кілька Jagdpanther було в інших частинах, наприклад, у Führer-Grenadier Brigade (Гренадерська дивізія "Фюрер"). Командир бригади полковник Ганс-Йоахім Калер (нім. *Hans-Joachim Kahler*) станом на 16 грудня 1944 р. мав в 1-му батальйоні танкового полку 37 Panther, з яких половина насправді припадала на Jagdpanther. У складі 6-ї армії діяла рота 519-го батальйону, а Panzer-Lehr-Division замість 1-го батальйону 130-го танкового полку мав у своєму складі 559 Schwere Panzerjäger-Abteilung. У перші дні боїв батальйон знаходився в резерві, а пізніше увійшов до складу бойової групи "фон Посінгер". Декілька Jagdpanther з 559-го батальйону німці втратили на вулицях Ямелле, а одну машину кинули на шосе на південь від Ан-сюр-Лес (фр. *Grottes de Han-sur-Lesse*).

На Східному фронті Jagdpanther з'явилися лише з січня 1945 р. Цими самохідками були переозброєні 563-й та 616-й батальйони, які раніше воювали на Nashorn і мали великий бойовий досвід. У січні 1945 р. на сході діяло лише 10 машин із 563-го та 616-го батальйонів.

653-й батальйон був спішно перекинутий на схід від Мілау, де бився в районі Ґрудуська (пол. *Grudusk*) та Цеханува (пол. *Ciechanów*), потім захищав Ольштин (пол. *Olsztyn*). Розбитий батальйон відступив у Східну Пруссію, де взимку 1945 р. був остаточно розбитий. 3-я рота 616-го батальйону діяла в районі Бидгоща (пол. *Bydgoszcz*) та Мирославця (пол. *Mirosławiec*, нім. *Märkisch Friedland*).

Згідно зі звітом командира 563-го батальйону протягом десяти днів боїв у Ольштина самохідники підбили 58 танків противника, втративши в бойових умовах лише одну Jagdpanther і чотири Jagdpanzer IV/70. При цьому ще 12 Jagdpanther і 15 Jagdpanzer IV/70 довелося підірвати через неможливість евакуації або нестачі палива та запасних частин.

У зв'язку з великими втратами в танках навесні 1945 р. все більше Jagdpanther почали передавати в танкові дивізії вермахту (наприклад, в 9. Panzer-Division (9-а танкова дивізія) на заході і 4. Panzer-Division на сході) і Waffen SS (9-у танкову дивізію "Гогенштауфен" та 10-ю танкову дивізію СС "Фрундсберг" на Сході). Окремі батальйони також здобули поповнення. Наприклад, 13 березня 1945 р. 559-й батальйон отримав 5 Jagdpanther. У деяких танкових батальйонах Jagdpanther використовували для заміни Panther. Подібне мало місце в 1-му танковому батальйоні Panzer-Regiment 29 (29-го танкового полку) і в 1-му батальйоні Panzer-Regiment 130 (130-го танкового полку). В обох цих батальйонах Jagdpanther цілком озброїли по одній роті.

Використання цих машин "по-танковому" спричинило значне збільшення безповоротних втрат. При цьому в кількісному відношенні став намічатися перерозподіл Jagdpanther на фронтах. Наприклад, на 1 березня 1945 р. у строю знаходилося 202 Jagdpanther. На 15 березня 1945 р. за списками вважалося 145 самохідок, але боєздатними вважалися лише 59 (34 — на Східному фронті та 25 — на Західному). Через трохи менше місяця, 10 квітня 1945 р., залишалося лише 53 Jagdpanther, з яких 11 боєздатних машин прикривали східні рубежі і лише 5 — західні.

13 березня 1945 р. група Jagdpanther з 654-го важкого дивізіону винищувачів танків, яка була єдиною, хто мав повний склад Jagdpanther, пішла в атаку в районі Гінстерхана (нім. *Ginsterhahn*), Німеччина. Серед противників виявилися і GMC M36 з 899-го дивізіону винищувачів танків. За підсумками атаки з 10 Jagdpanther в строю залишилися 2 машини, плюс 3 піхотинці. Частина Jagdpanther була вражена в лоб, 90-мм снаряди американських самохідок броні не помітили.

Розпорошення сил в останні місяці війни призвело до того, що Jagdpanther'и діяли на різних фронтах. 560-й батальйон винищувачів танків підтримував дії 12. SS-Panzer-Division "Hitlerjugend" (12-а танкова дивізії СС "Гітлерюгенд") в Угорщині, а Jagdpanther з 10-ї танкової дивізії СС боролися в районі річки Ниса-Лужицька (пол. *Nysa Łużycka*) з частинами 2-ї армії Війська польського. Крім того, Jagdpanther були і у складі дивізії "Großdeutschland" (Гроссдойчланд - Велика Німеччина).

Наймасовіше застосування Jagdpanther на Східному фронті було відзначено під час контратаки німецької армії Дітріха під озером Балатон та під час оборони Відня. Імовірно, більшість САУ входило в поспіхом збиті танкові підрозділи СС і застосовувалися поряд з танками.

Використання "Jagdpanther" в арміях інших країн мало дуже обмежений характер. Протягом 1944 - 1945 рр. кілька відремонтованих самохідок воювали на боці союзників та совєтської армії. Поодинокі екземпляри також були відправлені для випробувань до Великобританії, США та СССР. Після закінчення війни значна кількість Jagdpanther в різному стані залишилася на території Франції. Після капітального ремонту їх прийняли на озброєння французької армії та експлуатували до кінця 1940-х рр.

## Збережені екземпляри

До теперішнього часу збереглося 10 Jagdpanther, з яких одна (в ходовому стані) знаходиться в музеї БТТ у підмосковній Кубинці.

* Велика Британія — Танковий музей у Бовінгтоні.
* Велика Британія — Імперський військовий музей у Лондоні.
* Шаблон:Німеччина — Музей техніки в Зінсхаймі.
* Шаблон:Німеччина — Військово-технічний музей у Кобленці.
* Шаблон:Німеччина — Танковий музей у Мунстері.
* Росія — Бронетанковий музей у Кубинці.
* США - Музей озброєнь армії США.
* Франція — Танковий музей у Сомюрі.
* Швейцарія — Танковий музей у Туні.

## Галерея

Jagdpanther раннього типу.Компонування JagdpantherРання модель Jagdpanther.Прототип Jagdpanther під час випробувань взимку 1944 р.Jagdpanzer 38(t) і Jagdpanther.Jagdpanther під час руху відкритою місцевістю, Франція, червень 1944 р.Солдати 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung на Jagdpanther їдуть по дорозі, Франція, червень 1944 р.Підрозділ 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung, Франція, червень 1944 р.Танкіст перед Jagdpanther, Франція, червень 1944 р.Член екіпажу Jagdpanther із Залізним хрестом, Франція, червень 1944 р.Інтер'єр бойового відділення самохідного винищувача танків Jagdpanther, 1944 р.Jagdpanther у полі, Франція, червень 1944 р.Нанесення маскувального забарвлення на Jagdpanther, Франція, червень 1944 р.Колона Jagdpanther на вулиці французського міста, 1944 р.Jagdpanther на Східному фронті, 1944 р.Німецький Jagdpanther, знищений повітряною атакою неподалік Альтенкірхена, Німеччина, 1945 р.Підбитий німецький винищувач танків Jagdpanther біля Геля, 13 вересня 1944 р. Машина належала 559. Schwere Panzerjäger-Abteilung.Німецька САУ Jagdpanther, підбита вогнем 6-го протитанкового полку королівської армії Канади в районі Райхсвальд, Німеччина, березень 1945 р.Важкий винищувач танків Jagdpanther на полігоні, Франція, 1944 р.Jagdpanther з 1-ої роти 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung 654, підбита в Грюссенайм, Франція.Jagdpanther підбитий у боях біля озера Балатон, Угорщина, березень 1945 р.Трофейний Jagdpanther під час випробувань на НДБТ Полігоні ГБТУ Червоної Армії, Кубінка, 1945 р.Jagdpanther з 2-ї роти 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung, Франція, червень 1944 р.Jagdpanther зі складу 560. Schwere Panzerjäger-Abteilung, район озера Балатон, березень 1945 р. Автор: М.Дмітрієв.Jagdpanther зі складу 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung, Франція, червень 1944 р.Jagdpanther з 2-ї роти 654. Schwere Panzerjäger-Abteilung, Німеччина, березень 1945 р.
## Джерела

* Jagdpanther - AviArmor.
* Jagdpanther - Вікіпедія.
* Ягдпантера - Википедия.
* Когда броня не работает: yuripasholok - LiveJournal.
* Jagdpanther (Sd.Kfz.173) - Tank Encyclopedia.
* ЯГДПАНТЕРА: ww\_tank\_ru - LiveJournal.
* Юрий Пашолок: Большая противотанковая кошка. | Warspot.