Hamun Kost

**Hamun Kost** var en trollmann-nekromanser som levde i Fẚriel, Han kom fra det inhospitable magikratiet Thay, sørlig på kontintentet.

Han var etterlatt som barn og oppdratt av nekromansere i Thay, som en etterkommer for De Røde Krefter, styret som ledet Thay og dens innbyggere. Han var i tidlig alder introdusert til mørke magiske krefter, som i hvilken som helst annen stat hadde vært bannlyst. Thay, derimot er drevet av avdøde mennesker, brakt tilbake til live av de utallige magikerene som arbeider innad i byen, og studerer de arkane krefter.

Hamun var høy, ansiktet hadde fine utbenede, intellektuelle trekk med mørke øyne og et sprøtt svart skjegg. Han hadde på seg en vermilion-kappe med omfangsrike ermer trimmet med perler og gull. Han var spinkel og blek, men bare de visne hendene og antydningen til tørr råte som av og til svømte fra hans person, vitnet virkelig om hans kropp.

I likhet med andre røde trollmenn, foretrakk Hamun å være usett, og arbeide gjennom lakeier og servitørskap (inkludert store hærer av udøde) mens han planla og planla. Hans under ga ham tålmodighet. Han var ganske forberedt på å forlate tjenere og forsøk som mislyktes, og bare prøve igjen senere på en bedre måte. De som møtte ham (eller tilsynelatende virkelige magiske bilder av seg selv som han skapte og sendte langt over Fẚriel) oppdaget at Hamun Kost var rolig, kultivert og til og med hyggelig. Tam var høflig, men sløv, og han kunne umiddelbart kastes i kald, kontrollert raseri av frekkhet eller bevisst trass. På den annen side så han ut til å beundre dem som krysset eller forpurret ham av kløkt, så lenge de behandlet ham høflig.

Astorma Sølvskjær søkte å studere under hans lære når hun var i tenårene sine, og uttrykket et stort ønske for nekromansi, ubevisst for andre enn de to. Han tok henne under sin vinge, og etter tre år var hun opplært i alt trollmannen kunne lære henne. En fabelaktig elev og en sterk magier ble hun beskrevet som av Hamun, som selv etter hun var uteksaminert, brukte henne som partner i både eksperimenter og oppdrag. De delte begge en ønske om å oppnå store ting, men Hamuns stammer fra et ønske om å leve for alltid, mens hun egnet seg bedre for offentlig ære.

Sammen reiste de rundt Fẚriel. De var ikke alltid etiske i arbeidet de gjorde, og sjeldent var det pur humanitært arbeid. Alle hendeser og bragde ble katalogisert av Hamun, som senere ble brukt i biografien hennes, 'I Stormens Øye'.

Betydningsfulle bragder inkluderer:

* Beseiringen av Hippogriffen Olixo, som hadde satt leir i leirbakkene ovenfor Dolkan. De brukte i ettertid fjærene dens til å skape flygende kapper. Olixo hadde derimot lagdt egg, og andre hippogriffer vokste straks opp og fortsatte å plage Dolkan, men da hadde allerede bragden nyttet sitt bruk, og de gikk videre til neste.
* Beseiringen av en Kossuth-Kult. Disse fanatikerene hadde ofret unge kvinner til flammenes gud. Hamun og Storm reiste til leiren deres og drepte hver eneste en, for så å bringe dem tilbake i form av en liten arme udøde, både kultister og ofre. Disse ble sendt til Thay for å arbeide som slaver.
* Bannlysningen av spøkelset Thimble fra et gjemsøkt hus i Waterdeep. Thimble var verken ond eller aktivt gjemsøkende, men det var uavhengig av dette en prima mulighet for storm å kunne bevise seg i hovedstaten, og for Hamun funket spøkelset som en bærbar arkana-kilde. Thimble ble fanget i en liten termos, som Hamun har med seg til den dag idag.

Hamun og Astorma skilte sine veier når Astorma møtte mannen sin, Sezos Sølvfjell. Hamun var motsatt til at Astorma skulle kaste bort det livet de hadde sammen på denne lavlige trollmannen, men på dette tidspunktet hadde Storm allerede skaffet seg anerkjennelse i høy grad, og blitt tilbudt en plass i magikrati-rådet i Solvermon. De gikk ikke fra hverandre på gode tanker, og Hamun tilsto aldri følelsene han hadde for henne.

Etter b