Véronique Appoline-Bernajou

## Véronique Appoline-Bernajou, 1. baronesse de St. Décvoir

**Véronique Appoline-Bernajou de St. Décvoir** var en podarixisk baronesse og kansler som levde under Andre Æra sammen med sin husbond Thomas.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Lite er sikkert å si om Véronique Appoline-Bernajous bakgrunn. Det som allikevel er høyst sannsynlig er at hun kom fra en rekke med adelsmenn og -kvinner. Lik andre adelskvinner ville Véronique mest sannsynlig bli til noe stort; ulikt mange andre oppnådde hun dette da hun ble valgt til medlem av Kanselliet senere i livet.

På et tidspunkt giftet hun seg med Thomas Bernajou og fikk tolv barn – tvillinger to ganger, trillinger én gang, og fem enkelte (hvorav den mest kjente er Denise Bernajou). Sammen med sin mann og barn, kunne Véronique snart reise seg opp fra de forslitte og forfalne strøkene i sin husbonds hjemby, Xzaf; hun selv var født i Saint-Étienne, men familien hadde flyttet kort tid etter fødselen hennes på bakgrunn av økonomiske grunner. Mannen etablerte et handelskompani – det var vellykket, men har ikke blitt skrevet ned noe sted (på et tidspunkt århundrer senere gikk det dessuten konkurs).

### **Xzaf-opprøret**

*Utdypende artikkel: Xzaf-opprøret.*

Under en hungersnød, gikk Xzaf inn i opprør. Innbyggerne skyldte på borgermesteren og kansleren – til og med kurfyrsten. Véronique og hennes familie bestemte seg på det tidspunktet å stenge ned huset og utnytte seg av hemmelige tuneller som gikk under hele eiendommen og ut i Xzaf – og utenfor bygrensene. På denne måten kunne de holde seg innendørs – beskyttet fra opptøyene – men samtidig gå ut i byen for å handle matvarer.

Da byfogden fikk kontroll over opptøyene med hjelp av kurfyrstens garde – og temmende aristokrater – hadde Véronique og familien vært blant dem som hadde hjulpet mest; hjelpen besto i alt fra proviant til å sympatisere med rojalistene under slag. Som takk for hjelpen, ble hele Bernajou-familien adlet. De hadde vært riddere før, men fikk nå tittelen baroner og baronesser av St. Décvoir.

### **Kansler**

Med sin nye stilling som baronesse, kunne Véronique stille til valg som kansler. Hun måtte kjempe mot den sterkt stilte aristokraten Eloi-Noir Merle, som var støttet av kurfyrsten Geoffrey Berg. Men Véroniques mann, Thomas Bernajou, nektet henne å tape ovenfor Merle: den oppblåste jarlen hadde stått på opprørernes side under opprøret i Xzaf, og sto dessuten for døden av Joseph Bara – en ung trommeslager. Så, mens Véronique så ut til å lede en tapende valgkamp, gikk Thomas dypere inn i jarlens bakgrunn.

18. november 1998, lar Thomas Bernajou et lite rykte gå på en soaré lekke ut til de rette menneskene – blant adelige og tjenere. Ikke lenge etter at rykte er blitt spredt, vender valgsannsynligheten og -kurvene om. Nå står Véronique sterkt – og kurfyrsten har endret mening, og støtter nå henne og hennes valgkamp. Andre uken i januar det følgende året blir Véronique Appoline-Bernajou valgt som kansler av Marcheaux. Som den nyvalgte kansleren, blir det holdt en seremoni i Podarix' hovedstad, Asqui-Seine, hvor kanslerne forplikter seg å jobbe for folket og de svake – under oppsyn av Rikskansleren og dennes familie.

### **Senere liv og død**

Som baronesse av baroniet St. Décvoir, satt Véronique Bernajou på en viss mengde landområder. Problemet var bare at disse områdene lå langt borte fra Xzaf, og det betydde at hun og mannen derfor måtte forlate byen: det ville bli for dyrt å administrere to plasser. De bestemte seg derfor for å selge Château Bernajou til Xzafs øvrighet, og døpte sitt nye hjem Palais de Bernajou (Bernajous palass).

Palais de Bernajou var egentlig ikke mer enn en simpel borg, men med forbedring og renovering kunne det bli et rimelig fint sted om de tok tiden til rådighet – noe det også ble i senere tid. Hennes mann bygget på blant annet en smie, en mølle, et bakeri, et våpenlager og mer til. For å tjene penger, valgte han – på Véroniques ordre – å ødelegge bøndenes tilgang til disse bygningene. Alt av offentlige steder der de kunne lage mat og våpen ville være milevis å gå. Om noen var så desperate å prøve, ville Thomas' soldater stanse dem og bringe dem tilbake til gårdene sine – foran pisken.

### **Arv**

Véroniques mann etterlot seg familiens arvestykke: Bernajous septer. Dette var blitt gitt til ham under seremonien da han og familien ble adlet. Det er senere blitt et familieklenodium som har gått i arv fra far til sønn i generasjoner. Med Véroniques død, etterlot hun seg sin store medgift som fremdeles ikke var blitt brukt opp da hun inngikk ekteskapet med Thomas.

Bernajous septer hadde blitt tatt fra eiendommen og inn til Asqui-Seine da Théodore Bernajou ble gjort til et medlem av Kanselliet. Etter dennes bortgang og familien ble myrdet av Thérèse Isidor-Bertas, havnet det hos den kommende Rikskansleren: Julién. Sammen med septeret, etterlot Thomas seg Palais de Bernajou. Da Republikken innledet angrepet på Podarix i Imperiets 185. år, ble slottet brukt som et tilfluktsted for de tussarixiske soldatene.