TP3MO1 Näsa och bihålor, föreläsningsanteckningar

# Näsan och bihålorna

**Spekulum**: (latin speʹculum ’(hand)spegel’, av speʹcio ’se’, ’betrakta’), medicinskt instrument som används för att hålla isär väggarna i kroppshåligheter, t.ex. näsan eller slidan, vid undersökning eller behandling.

* Ben, brosk - den största delen av näsan som vi känner utifrån
* Muskulatur
* Nässkiljevägg - består som synes av bilden nedan av brosk anteriort och ben posteriort
* Näsmusslor
* Blodkärl

Här kommer bilder från Atlas of Anatomy med termerna på latin:

Skallbas
Adenoid
Tuba audiva - öppning till mellanörat
Gom
Svalgvägg

Bilden ovan: till häger syns en septumdeviation. På grund av trauma eller annan orsak så har septumet flyttat sig och befinner sig inte längre i mitten. Detta kan behöva åtgärdas kirurgiskt. Det kan nämligen leda till att ena näsgången ständigt är täppt och det kan bli svårt att andas. Pat. får efter op. tamponad efteråt för att hålla septum på plats och slemhinnan mot brosket. Idag sätter man oftast platbitar på utsidan av septum i stället. Dessa plastbitar får fungera som tamponad och man behöver inte gå runt med en tamponad i varje näsborre i en vecka, Efter ungefär en vecka så tas plastbitarna bort.

Det går till så här:

https://www.youtube.com/watch?v=5gUrglaCuWo

På videon tar läkaren bort mycket brosk. Men det verkar variera. Nedan beskriver man det som att korrigera eller skära bort delar. Osäker på hur mycket man alltså tar bort under operationen och hur mycket man bara flyttar till rätt plats. Så här skriver man in information till pat. i Kristianstad och direkt efter kommer informationen som Sahlgrenska ger:

Doktorn börjar med att göra ett litet snitt i slemhinnan strax innanför höger näsborre. Därefter kan slemhinnan lossas från nässkiljeväggen. Man kan nu komma åt brosket och benet i nässkiljeväggen och genom att skära bort de delar som orsakar snedheten kan man få nässkiljeväggen att ställa sig på mitten. Snittet i slemhinnan sys ihop och näsan packas med en tamponad för att förhindra svullnad och blödning. Ibland fixeras nässkiljeväggen med en tunn silikonskiva som sys fast på varsin sida om väggen för att den inte skall flytta sig medan den läker fast (silikonskivorna tas bort efter en vecka). När du vaknar efter operationen är det därför svårt att andas genom näsan. Du kan också uppleva sveda i svalget efter den bedövning som använts.

**Operation av nässkiljeväggen**
Operationen görs oftast i narkos. Operationen tar i regel 1 timme. Doktorn börjar med att göra ett litet snitt i slemhinnan strax innanför ena näsborren. Därefter kan slemhinnan lossas från nässkiljeväggen. Man kan nu komma åt och korrigera brosket och benet i nässkiljeväggen. Snittet i slemhinnan sys ihop. Olika typer av packning används ofta för att förhindra svullnad och blödning. Ibland fixeras nässkiljeväggen med två tunna plastskivor vilka sys fast på varsin sida om väggen för att den inte skall flytta sig medan den läker fast. Eventuell kirurgisk minskning av näsmusslornas storlek sker antingen med radiofrekvenskirurgi eller genom att de opereras bort . Tamponad och/eller plastskivor gör att det vid uppvaknandet efter operationen ofta svårt att andas genom näsan. Inga ärr kommer att synas på utsidan av näsan.

**Efter operation**
Vid eventuella packningar och i näsan ordinerar läkaren när dessa kan tas bort efter operation, vanligen efter 2-7 dagar. Om plastskivor använ- des tas de bort efter 7-10 dagar. Man kan ha ont och obehag med bl a är ömhet på nästippen under några veckor. Vanliga smärtstillande medici- ner som Panodil och Alvedon brukar räcka. Ofta svullnar slemhinnan i näsan så att man är täppt i näsan 1 till 2 veckor efter operationen (kän- ner sig förkyld). Efter 4 till 6 veckor skall näsan fungera bra och den mesta av ömheten vara borta

Vid undersökning av näsan är det extremt viktigt att det utförs korrekt. Instrumentet ska föras in parallellt med näsgolvet. Lamina cribrosa ligger i taket i näsan och utgör en direkt ingång till hjärnan. Benet är poröst och skört och det kan orsaka mycket allvarliga skador att göra fel med instrument i det området.

http:**sverigesradio.se/sida/avsnitt/504892?programid=1316**

Övergång mellan hårda och mjuka gommen. Om man undersöker en pat så kan man undersöka var övergången är. Om man håller för näsan och ber pat. blåsa så syns det tydligt vart övergången är, den kallas för A-linjen. Där ska en protes ha sin dorsala begränsning. Helprotesen ska ligga så att den sugs fast i slemhinnan i mjuka gommen. Den fungerar inte den ligger bara på ben, då går det inte att pressa i hop vävnaden så att det bildas ett sug.

## Bihålor

**Bihålor:** näsans bihålor, sinus paranasales, hålrum i ansiktsskelettet vilka står i förbindelse med näshålan.De är klädda med en slemhinna försedd med flimmerhår. Störst är käkhålan, sinus maxillaris, på vardera sidan av överkäken. I pannbenet finns pannhålan (sinus frontalis). Den utvecklas först vid 7–8 års ålder. I näshåletaket finns silbenshålorna, mellan 7 och 9 stycken (sinus ethmoidales) och bakom dessa inne i skallen sitter kilbenshålan (sinus sphenoidalis).

Alla bihålor har förbindelse med näsans hålrum genom smala öppningar. Inuti näsan och runt bihålorna finns slemhinnor. Om ett virus fastnar i slemhinnan börjar kroppens immunförsvar att producera antikroppar och slem som försvar mot angreppet. På så sätt skyddar slemhinnans celler kroppen mot bland annat virus och bakterier.

1. Sinus maxillaris
2. Sinus frontalis
3. Sinus ethmoidale (cellulae egentligen eftersom de är flera små)
4. Sinus sphenoidale

**Varför har vi dem:**

1. Gör skallen lättare
2. Skyddar hjärnan? (Sitter mellan ansikte och skallbas.)
3. Värmer upp luften, om man andas in via näsan.

Text i grönt är parantes

* Producerar NO som behövs för lungornas funktion - detta verkar dock inte föreläsaren vara bekant med, han svarar "kanske och varför inte på frågan". (När kväveoxid inhaleras, slappnar de sammandragna blodkärlen i lungorna av så att blodflödet från hjärtat till lungorna ökar och den mängd blod som går utanför lungorna minskar. Blodflödet ökar i de områden i lungorna där luftflödet är som störst och där det bästa gasutbytet kan ske.)
* Ger rösten en viss resonans. Det går att höra om något är täppt i bihålorna.

Gösta Granström, forskare i öron-näsa-hals-sjukdomar vid Göteborgs universitet säger i ett reportaget i Vetenskapslandet som produceras av Universitets-TV vid Göteborgs universitet i samarbete med UR att så är fallet. Han säger att det är ny forskning som visar detta.

Alla sinusar kommer att komma in i nästan vid samma ställe. Det är sinuskomplex, bihålorna är förbundna. Om alla sinusar är inblandade i en infektion
så kallas det för '***pansinuit.'***

Sinus frontalis finns inte med från början, enligt föreläsaren har den ringa storlek och inte någon direkt funktion förrän barnet är runt 8 år.

Sinus maxiallris kan ligga en halv centimeter ovanför tandroten på en hörntand i ÖK. Om vi drar ut en 5 eller 6 så kan vi mycket väl öppna upp och skapa en sinuskommunikation. Det kan leda till inflammationer. Det ska inte vara öppet mellan och det måste vi kunna korrigera.

Bilden ovan:
Det svarta är luft, bild a visar hur det ska se ut normalt. Om utförsgången stängs kan inte var lämna bihålan. Det är också varmt där inne och inflammationen blir bara värre och värre. Bild b visar en svullen slemhinna, och en inflammation föreligger, men det finns inget var. Då hade bilden visat något som kallas för en spegel, vilket indikerar att det finns vätska = var. Det gör det alltså inte i detta fall. Vid datortomografi så ligger oftast patienten ner. Datorsystemet får det att se ut som om pat. står. Det påverkar naturligtvis hur vätskan hamnar i bihålorna. Det kan alltså se annorlunda ut på röntgenbilder om pat. står eller ligger.

Flimmerpitel i bihålorna hjälper till att forsla skräp ut ur bihålorna. Vid spolning av bihålorna bedövar man med en blandning av xylocain och kokain.

Om det inte finns någon förkylning och pat. har värk i överkäken och snuva som luktar illa i den ena näsborren, kan man misstänka dentogent ursprung. Då skickar läkaren remiss till tandvården. Man röntgar och knackar och kollar igenom och man kan eventuellt hitta en tand som kan vara orsaken.

Oroantral perforation, öppning till bihålan

# Displacering av tänder och tandrötter

* Tänder eller tandrötter kan displaceras vid extraktion. Vanligast är displacering till bihålan, ovanligare är displacering till munbotten.
* Även tandimplantat kan displaceras till bihålan, framför allt i överkäkens molarparti och verifieras då lämpligen med röntgen. Avlägsnandet av främmande kropp i sinus ska remitteras till käkkirurg.

# Sinusperforation

* Vid extraktion av överkäksmolarerna kan kommunikation uppstå mellan extraktionsalveolen och sinus maxillaris p g a avsaknad av benig avgränsning.
* De två vanligaste komplikationerna är akut sinuit och uppkomst av en oro-antral fistel och då en kronisk maxillarsinuit.
* Omfattande kommunikation, och om patienten tidigare haft sinusproblematik ökar risken för ovan nämnda komplikationer.
* Kliniskt diagnostiseras sinuskommunikation vid inspektion och med Valsalvas test.

Valsalva upptäckte funktionen att höja trycket i mellanörat genom att pressa luft från näsan genom örontrumpeten, något som vi rekommenderar till förkylda patienter. Vasalvas test innebär helt enkelt att man håller får näsan och pressar ut luften, som man gör på ett flygplan då man tryckutjämnar. Om det finns en onormal öppning mellan sinus och munhåla som kommer det att synas luftbubblor där öppningen finns.

Ovan information ifrån:
http:'''www.internetodontologi.se/dyn\_main.asp?page=262

**Caldwell Luc**
Vid radikal operation av näsans bihålor ( = Caldwell-Luc) görs en beständig öppning, ett fönster från bihålan till näsgången, vid behov avlägsnas slemhinnan. Operationssnittet görs under övre läppen via bihålans främre vägg. Detta förbättrar dränering av bihålorna och hjälper till att förebygga bihåleinflammation. Denna teknik är också utföras när en malignitet (cancersvulst) finns i sinus hålrum. Detta gjordes innan det fanns antibiotika och det kan orsaka nervbesvär eftersom nerver lämnas blottade. Idag använder man generellt inte denna metod, men samma typ av öppning görs dock om man ska transplantera ben in till bihålorna använder sig oral och maxillofacial kirurgi / käkkirurgi i Göteborg av, men inte ÖNH läkare.

**Adenoid** (nylatin adenoiʹdes, av grekiska adēʹn ’körtel’ och eidos [eiʹ-] ’utseende’, ’likhet’, alltså egentligen ’körtelliknande’), förstorad svalgmandel (svalgtonsill), den lymfatiska vävnaden i näs- och svalgrummets tak, också kallad ”polyp bakom näsan”. Under foster- och nyföddhetsperioden är den kraftigt utvecklad, men tillbakabildas sedan. Att ha en körtel bakom näsan innebär att man har en ansamling av lymfvävnad i översta delen av svalget, bakom de båda bakre näsöppningarna. Det har ännu inte helt gått att förklara vilken uppgift körteln har, men troligen hjälper den till att skydda kroppen mot infektioner. Det brukar kallas för körtel även om det i strikt medicinsk mening egentligen inte är en körtel utan en så kallad adenoid, som består av lymfvävnad. I vardagstal kallas ibland körteln felaktigt för polyp. Kvarstående vävnad (adenoid eller adenoida vegetationer) kan ge nästäppa, med snarkningar och dålig nattsömn som följd, och även påverka örontrumpetens mynning, vilket kan leda till vätska i mellanörat (form av mellanöreinflammation).

Barn har alltså adenoid!

**Polyp** (latin poʹlypus, av grekiska polyʹpous ’mångfoting’, ’havspolyp’, ’bläckfisk’; ’näspolyp’, av poly- och grekiska pous’fot’), i medicinsk terminologi en vävnadsnybildning som buktar ut från en hud- eller (oftare) en slemhinneyta med en mer eller mindre tydlig stjälk.Polyper kan vara bl.a. en kronisk inflammatorisk process (t.ex. i näshålans eller bihålornas slemhinnor och i livmoderhalsens slemhinna), en hyperplasi av vävnad (t.ex. av epitel och bindväv i hud och munhåla eller av lymfatisk vävnad i slemhinnor – ”polyp bakom näsan”), tumörer (t.ex. godartade tumörer i körtelvävnad – adenom – i tarmkanalen). Ordet polyp har endast en beskrivande karaktär och representerar ofta ingen specifik diagnos.
Vid uttalade besvär avlägsnas polypen operativt (adenoidektomi eller abrasio). \_\_Vuxna har alltså polyper och det är en infektionsreaktion.\_\_

Är en barnpat. runt 5-6 som munandas opererats för besväret är det med största sannolikhet adenoid som behandlats, även om man i dagligt tal oftast hör polyp.

**Sadelnäsa**, kraftig sänkning av näsryggen beroende på nedsmältning av nässkiljeväggen.Sadelnäsa förekommer främst efter mekaniska skador på näsan. Tidigare var syfilis en vanlig orsak. Pat. på bilden kan ha blivit misshandlad och frakturen inte läkt som det borde.

**Rinofyma** (nylat. rhinophyʹma, av rino- och grekiska phyʹma ’(ut)växt’, ’svulst’, ’böld’), svullnad och rodnad av nässpetsen, som efter hand får ett blårött svampformigt utseende.Förändringen betingas av en förstoring (hypertrofi) av talgkörtlarna i huden på nässpetsen. Förändringen kan slipas ned med i tidigt skede gott resultat. Återfall är dock vanliga. Rinofyma är en del i Rosacea som beror på en inflammation som startar i huden och kan blossa upp av allt som ökar blodkärlsgenomströmningen till ansiktet. Faktorer som vanligtvis utlöser rosacea är kryddstark mat, alkohol i små och stora mängder, varma drycker, stress och starkt solljus. Att det drabbar näsan är vanligare hos män och har ofta en koppling till ett högt intag av alkohol, men måste inte ha det.

Olika näsformer, om pat. till höger och pat. till vänster skulle vilja låta plastikoperera sin näsor så skulle de förmodligen hamna någon stans i ett utseende som på mittbilden.

Om bara brosket har skadats så går det oftast att bara trycka tillbaka det rätt. Men om ben brutits eller septum hamnat fel kan det behövas ett kirurgiskt ingrepp under nedsövning för att korrigera det hela. Efter ingreppet blir det tamponad och gips kan behövas.

På bilden syns hur var rinner från bihåla till näsan.