Fardin

### Jiné životy

Robert de Montfort, Johannes Rodendorf von Eltz, Alfonso de Ampuero, Serge Le Bas

### Debut

Epizoda V: Panny orleánské všechno zachrání

**Raný život**

Fardin byl tak devítiletý chlapec z kmene Alanů, kteří žili ve vesnici Miciacum u Aureliana před vpádem Hunů. Byl synem Jánán a starším bratrem Mahsy. Jednalo se o citlivého chlapce, který se o všechno zajímal a se všemi si rád povídal, navíc byl nadaný na výtvarné věci, zvláště na keramiku a malování na ní. Jednoho večera spolu se sestrou a nejlepšími přáteli Moradem a Sangibanem poslouchali vyprávění o dávném hrdinovi Batrazovi a posléze se rozhodli pro malý noční výlet do lesa. Při něm ale potkali cizí bylinkářku a ztratili Mahsu, když je obklopili vlci. Rychle se vrátili do vesnice a všichni dospělí se vydali po Mahse pátrat.

Po nějaké době se vrátila jeho matka Jánán a vedla za ruku malou dívku. Byla špinavá, vyděšená, o dost mladší, vrčící a rozhodně to nebyla Mahsa. Matka ale tvrdila, že ano, je to jeho sestra. Fardin se hádal, že to teda není, ale bylo mu řečeno, že se o tom nebude diskutovat. Dostal příkaz se postarat o sestru. Fardin se o to tedy pokusil, ale holka ho pokousala a přátelé se mu vysmáli, tak si nakonec odešel pro lano. Aby vše vyřešil.

**Tragická ztráta aneb dvě Mahsy**

O dvanáct let později byl Fardin smířen s tím, že nová dívka je vlastně Mahsa. Děvče se taky za tu dobu dost civilizovalo. Fardin byl nyní poměrně úspěšným umělcem a prodával keramiku, byť některé jeho náměty byly ostatními považovány za poněkud... riskantní. Jednoho dne ale do města přišla křesťanská dívka z Aureliana, která tvrdila, že to ona je pravá Mahsa - a že ji tehdy někdo z vesnice vyhnal. Fardin nevěděl, co si myslet, ale postupně podnikal různé testy, a nakonec se rozhodl považovat obě dívky za své sestry.

Alany tehdy trápil fakt, že král Goar někde na výpravě zmizel a nevrátil se. Všemu tedy velel jeho mladý zástupce, Fardinův přítel z dětství Sangiban. Ale Fardin a Morad postupně začali Sangibana podezírat, že je zrádce a paktuje se s Huny, kteří teď z východu táhli na Aurelianum. Snažili se pro to sehnat důkazy. Fardin měl také v Aurelianu přítele, židovského obchodníka Izmaela, který mu jednou prozradil, že údajný posvátný alanský meč v kameni byl ve skutečnosti původem z jeruzalémského chrámu. Místní rabín to potvrdil - ale Fardin ani jeho přátelé tomu nechtěli věřit. Jejich meč byl *jejich* meč.

Fardin později získal zakázku vymalovat vojenské ubikace v Aurelianu a řádně se přitom činil. Taky pořád řádně chlastal... a vůbec se bavil. Možná proto, že ho občas trápili podivné vize o šedých a černých vlcích, které následně maloval. A další, převážně pekelné a hororové vize. Do toho byla Fardinova matka nalezena mrtvá potom, co jí bylo oznámeno objevení se starší Mahsy, a mladší Mahsa se zas nějak podivně zaplétala s místními vlky.

**Vize svaté Ursuly**

O něco později do města Aureliana dorazila také mladičká dívka jménem Ursula, která tvrdila, že má andělské vize a ví, jak zachránit město před blížícími se Huny. Fardina to zajímalo a hned se snažil být nápomocen, hlavně Ursulině krásnější a světštější kamarádce Cordule, se kterou se posléze velmi sblížil. K tomu se snažil s přáteli zjistit, co je zač ona dávná bylinkářka, co kdysi potkali, a pomáhali alanskému stařešinovi najít jeho paměť. A taky si Fardin náležitě užíval svou autoritu, když ho Sangiban musel požádat o ruku mladší Mahsy, která byla kvůli svatbě pokřtěná na Marii. Sangibanovi pořád ale moc nevěřil.

Posléze Fardin s ostatními našli umírajícího krále Goara a dali si dohromady, že Maria je vlastně dcerou oné bylinkářky a Goara, kterou se Goar rozhodl propašovat do kmene výměnou za Mahsu. Jediný, kdo tomu pořád nevěřil, byla sama Maria. Po cestě zpět do Aureliana byly Maria a Ursula napadeny Huny a Morad, který jim kryl záda, při tom padl. V Aurelianu se pak dozvěděli, že ani Římané Sangibanovi nevěří, a tak bude spolu s Alany muset stát v první linie. Tak se i stalo, ale jako zázrakem všichni střet přežili a Fardin uchránil jejich posvátný meč, který se židé stále snažili koupit.

A zázrak se opravdu trochu stal - příjezd římského arcibiskupa, snad kvůli Ursule, přerušil boje a zahájil vyjednávání o příměří. Maria si následně vzala Sangibana a Sangiban se stal alanským králem. Ale pak šel biskup vyjednávat s podivným vůdcem Hunů, Attilou, a Fardin byl k historickému setkání přizván coby malíř. Vrátil se o pár hodin později zcela nepříčetný z toho, co viděl.

Jen matně vnímal, že příměří bylo uzavřeno výměnou za to, že Alani, Ursula a její družky budou vydáni Hunům na pospas. Nebo to, že Attila jako první zabil Sangibana posvátným alanským mečem. Jediné, na co myslel, bylo ochránit sestru. Držel se u ní. Utíkali před Huny do lesů, kde předtím nalezli skrytou galskou vesnici, odkud pocházela i bylinkářka. Přivítání je tam ale nečekalo. Vesničané je nacpali do podivné konstrukce ve tvaru člověka, kterou zapálili. Fardin se snaží přesvědčit sestru, že vše bude dobré a vytáhl dýku, nicméně Mahsa zuřila, propadla někam dolů a pak už byl jen vidět utíkající šedý vlk. Fardin se tedy upnul na druhou Mahsu, Marii. Společně se dostali nově vzniklou dírou ven a snažili se utéct. Venku se ale setmělo a objevili se černí vlci. Maria se snažila utéct, ale nepříčetný Fardin se na ní vrhl a začal ji bodat, aby ji *zachránil*.

Na oba se zároveň vrhli vlci.