Friedrich

## Személyiség

Hosszú élete során volt már hősies legionárius, békés paraszt, barátságos kereskedő, hűséges lovag, kegyetlen hadúr, vérengző vadállat, szerelmes bolond, és féltékeny szerető is. A mindenkori személyisége tehát nehezen megfogható. Valahol ott lankad benne az összes felsorolt egyéniség, de jelenleg a kiutált, és dicsőségétől megfosztott, méreggel teli örömvámpír van talán a legjobban a felszínen.

Önteltsége és büszkesége, bár alaposan megszenvedett, cseppet sem fakult, inkább gyűlöletét fűti, hogy ennyire pórul járt, de önmagába vetett hitét egyáltalán nem vesztette el.

Szeretni kérdéses, hogy képes-e még az elszenvedett árulások és gyászok után, de mindenesetre tettetni azt még bőven tudja, és szokása is, ezzel is közelebb kerülni áldozataihoz.

Bátor, sőt vakmerő, senkit nem lát méltó ellenfelének, egyedül elhunyt fivérét tartja számon, mint örök riválisát, akit felül kell múlnia.

## Erősségek

* Emberfeletti sebesség, reflexek, és fizikai erő
* Regenerációs képesség -> a vére mások gyógyítására is alkalmas
* „Halhatatlanság”, bár inkább öregedés-mentesség
* Kiélezett érzékszervek (de egyszerre csak egyre „koncentrálhat rá”)
* Ellenállás mindenféle átoknak, rontásnak, és méregnek
* Alakváltás - egyrészt képes a testét egy ötven tagú denevérrajjá alakítani, illetve abból vissza , másrészt képes apró változásokat előidézni az emberi megjelenésén. Elsősorban ez alatt értendő: hajszín változtatás, arcszőrzet növesztése-csökkentése, ráncok előidézése-eltüntetése.
* Hipnotizálás – a pillantásával. Ez csak nagyon beijedt vagy bódult állapotban lévő embereken hat.

## Gyengeségek

* A napfény hatására eltompulnak képességei, s amikor a Nap zeniten van az égen, dél/kora délután táján, akkor teljesen átlagember szintjére gyengül.
* A megszentelt fegyverek, tárgyak képesek súlyos sebeket ejteni rajta.
* A fejét nem képes visszanöveszteni, így egy lefejezés a halálához vezetne.
* A szívbe-karó is a halálával járna.
* Az ezüstkészítmények súlyosabb sérüléseket képesek okozni neki.
* A fokhagyma taszítja, de nem gyengül el vagy hal bele azért a szagába/illatába.

## Történet

301-ben született Falk, Randulf, a nagy germán vadász és Brigid, a kelta kocsmároslány fiaként egy Augusta Vindelicorum melletti kis faluban. Hét testvére mellett, szegényes körülmények között cseperedett fel. 317-ben Falk, két bátyja nyomdokaiba lépve csatlakozott a római helyőrséghez és átkerül a Germániában állomásozó légióhoz. 7 évvel később, egy csatában mutatott hősiességéért megjutalmazták egy földbirtokkal. Ugyanebben az évben összeházasodott Ildával, gyerekkori szerelmével. 326-ban Anselm nevű fivérének nyoma veszik egy Augusta melletti erdőben. Nem is olyan sokkal később, 329-ben egy halálos kórság ütötte fel a fejét faluban. Falk szülei, és több testvére is áldozatául esett neki.

Néhány évig elkerüli őket a baj, de 334-ben ismét felütötte fejét a hazájukon korábban végig rontó vírus, és ezúttal felesége és lánya is áldozatául estnek. Falkon eluralkodott a gyász, egyre kevesebbet járt kint, és önmagával is (még az akkori viszonyokhoz képest is) keveset foglalkozott. Végül ő is elkapta a betegséget. Örömmel várta a halál hírnökét, nem is nagyon tett kór ellen. Azonban mielőtt csatlakozhatott volna családjához a túlvilágon, a korábban eltűnt bátyja előkerült és az éj leple alatt alávetette valami pogány ceremóniának, ami állítólag „megmenthetné”.

Másnap holtan találták a férfit. A holtteste azonban a „temetés” (azaz a jó kis testégetés) előtt eltűnt egy rablótámadás során.

### Új élete

Falk egy erdőben tért magához, ahol a bátyja, Anselm már várta az ébredését. Beavatta a részletekbe, miszerint ő mostantól a démon fattya, egy elátkozott teremtés, és élő emberek vérére van szüksége a túléléshez. A férfi eleinte nem hitt a testvérének, egyenesen őrültnek gondolta, azonban miután hetekig nem volt hajlandó vért fogyasztani, összeesett, és ismét a halál közelébe került.

Anselm kényszerítette, hogy igya meg egy ártatlan nő vérét, Falk jobb híján beleegyezett, és lám, újra „egészséges” lett. Ezután már nem kételkedett fivére szavaiban, azonban megvetette, amiért ilyenné változtatta őt. A testvére azzal indokolta tetteit, hogy minden szerettét elragadta már a halálos kór, és egyikőjüket sem tudta időben megmenteni, és így utolsó élő rokonaként nem akarta Falk számára is engedni a halált.

Az ezt követő évszázadokban csak históriákat lehetett hallani a két férfiről. Rettegésben tartották a provincia lakóit, majd a helyükre telepedő germán törzsek tagjait.

Idővel kénytelenek lettek felhagyni az erdőben rejtőzködő életmódjukkal, mert a helyi keresztények egyre nagyobb fenyegetést jelentettek a számukra. Így hát ismét beilleszkedtek a helyi népességbe, parasztoknak, kereskedőknek, iparosoknak, majd később harcos bérenceknek kiadva magukat.

930-ban új nevet vettek fel, elhagyva régi, „paraszti” megnevezéseiket. Falkból Friedrich, Anselmből pedig Albert lett. Ezt követően Augsburg nemes urának szolgálatába szegődtek, mint lovagok.

Lovagként elég szép kis karriert futottak be. Később a Szentföldre is elmerészkedtek a keresztes hadjáratok idején. Itt csatlakoztak a Szent János lovagrendhez, amiből később kiléptek és helyette az frissen alapult Német Lovagrend tagjaivá váltak. A teutonokkal együtt ők is az Északi-tenger partjára, a Balti területekre költöznek.

Sok-sok évvel később és megannyi lovagként vívott csata után Friedrich ismét birtokhoz jutott. A porosz herceg adományozott neki egy kisebb kastélyt a Balti-tenger mentén. Ismét sok-sok év telt el, viszonylag "eseménytelenül", bár megannyi harc és a történelem homályába veszett kegyetlenkedés ment végbe ez idő alatt is.

### A nő szava

A hétéves háború idején Friedrich harcolt a porosz hadseregben, de a háború során Magyarországra került, ahol találkozott egy vámpír nővel, akivel nagyon hamar egymára találtak. Nem sokkal később összeházasodtak, és visszatérve Friedrich északi birtokára közös vérengző életbe kezdtek. Ezt lehet nevezni Friedrich legsötétebb időszakának. Kegyetlenségei miatt többször is meglátogatták vámpírvadászok, vagy egyéb fejére pályázó egyének. Egyikük sem járt sikerrel.

A nő mellett mondhatni sajátos boldogságra lelt a férfi, de mindez nem tarthatott örökké. A fivére Albert és Friedrich felesége között viszony alakult ki, mely a két testvér több száz éve tartó szoros kötelékének megszakadásához vezetett.

Ezután Friedrich hiába volt együtt a nővel, valahogy mégis egyedül maradt. Nem is nagyon érdekelte így már, hogy pár évre rá egy óriási parasztlázadás indult meg a kastélya ellen, és behatolva oda, felgyújtották az egészet. Hagyta égni az otthonát.

Új élet után nézett. A német hadseregben próbált szerencsét, és bár sok ütközetben részt vett, a fivére, aki szintén ott harcolt, mindig valahogy felülmúlta teljesítményben. Ezzel még jobban elmérgesedett köztük a viszony.

A kettejük kapcsolata végül az első világháború idején jutott a legrosszabb pontjára. Friedrich Albert alatt szolgált az egyik alakulatban, és nem sietett a segítségére, amikor fivérét egy meglehetősen jól értesült vámpírvadász karóval szíven döfte az egyik csata során. Albert belehalt a támadásba, ám ez Fried számára csak megkönnyebbülést hozott. A vámpírvadászt még meg is dicsérte a tetteiért.

A háború vége felé Lengyelországba került, ahol ismét összefutott egykori feleségével. A két vámpír ezután sokszor találkozgatott, és úgy tűnt, ismét kialakul köztük valami. Ám a nő egyik szolgálójától Friedrich megtudta az igazságot, miszerint a nő árulta el őt, és nem a fivére. Ráadásul a nő bérelte fel a vadászt is, aki Albertet megölte, merthogy a férfi csúnyán megalázta őt, miután miatta megszakadt a viszonya Frieddel. Friedrich ezek hallatán megint összeveszett a nővel, sőt, megpróbálta meggyilkolni is, de ebben nem járt sikerrel. Magába zuhant, majd egy esős őszi délutánon bosszút esküdött mindenki ellen, aki a fivére halálában közreműködött.

### Rém

A Weimari Köztársaság idejében kénytelen volt lemondani nemesi címéről, és felvenni a Schwarz nevet. Kiégett, gyűlölködő szemléletét tükröződni látta a 30-as években kialakuló náci mozgalomban, ezért csatlakozott hozzájuk. Később az SS-be is belépett, aminek egy különleges lényekkel foglalkozó altagozatához került. Az Ő kötelékükön belül rengeteg titkos akcióban vett részt, ahol elsősorban más vámpírokat vadászott le, de áldozatai közé került pár vérfarkas és boszorkány is.

De nem hagyta háborítatlanul a vámpírvadászokat sem. Legfőképpen fivére gyilkosának klánját nem. Embertelen kegyetlenséggel számol le az akkorra már megkorosodott vadász rokonságával, közvetlen családtagjait pedig haláltáborokba küldeti. Albert gyilkosát pedig napokon át kínozza, mielőtt végre végez vele.

### Elzárkózás

A náci rezsim bukása után ismét bujkálásra kényszerült. Először Argentínába menekült, de sokszor költözködött ezután. Túlságosan eszeveszett módon irtotta a népeket, ezért hamar felkeltette a vámpírvadászok figyelmét, akik Peruban rá is találtak, viszont bár súlyosan megsebezték, képtelenek voltak megadni a kegyelemdöfést.

Ezután megpróbálta elkerülni a bajt egy időre. Visszatért Németországba és Friedrich Meyer néven megpróbált megint újrakezdeni mindent. A bűnei viszont nem hagyták nyugodni. Ezért felkereste egy régebbi ismerősét, a Német Lovagrend nagymesterét. Ő rávette, hogy ismét lépjen be a szervezetbe Friedrich, és az Ő szolgálatukon keresztül vezekeljen bűneiért. A férfi beleegyezett és mai napig hű tagja a rendnek, melyben jelenleg az egyetlen otthonát látja.

Azóta rengeteg helyen járt már a világban, ilyen-olyan küldetések alkalmából. Jelenleg Japánban, az Egyesült Államokban, és Németországban van saját lakása. Ezek között szokott variálni.