Arcimág Balthus

***"Není to náš původ ani schopnosti, co pravdivě ukazuje, kým jsme. Jsou to naše volby."***

Rector magnificus Marigradské univerzity a věhlasný učenec původem z Falcké říše. Tam pro svou bystrost a nadanost dokonce už jako poměrně mladý profesor magie zasedl v císařské radě. Jeho rady se ukázaly natolik cennými, že mu sám císař Karel I. Veliký jako projev úcty a vděčnosti udělil doživotní právo k užívání titulu arcimág (který je jinak spřažený s křeslem v královské radě). Vztahy s jeho synem, císařem Louisem I. Pobožným, byly o poznání vlažnější, neboť zbožný Louise naslouchal spíše radám duchovenstva, než slovutného arcimága. Balthus se proto čím dál více věnoval univerzitní činnosti. Byl to ale až rozpad Svaté říše falcké a následné rozepře se středofalckými králi, které vedli ke značné nespokojenosti slovutného arcimága a jeho definitivnímu odchodu z rady. Když pak v roce 860 c.k. přišla nabídka vést mladou Marigradskou univerzitu, která byla kvůli řádění černokněžníka Kazimíra, (tamního bývalého profesora magie, který svedl na scestí mnoho z jejích učitelů i žáků) zcela zdevastována, Balthus ji vzal jako poslání a odhodlaně se vydal na východ, aby tamní svatyni vzdělání vzal pod svůj patronát a zachránil ji tak před jistým kolapsem.

Jeho specializací je časoprostorová a divotvorná magie. Všeobecně je považován za jednoho z největších učenců své doby, takže není divu, že mu i vzhledem k jeho značným politickým zkušenostem byla nabídnuta pozice velmistra hornomarské zemské rady. Znechucen politikou tuto však přijal neochotně a až poté, co bylo naprosto zjevné, že na takovou pozici v knížectví rozvráceném černokněžným kultem nikdo jiný s dostatečnou kvalifikací nezbyl. Zastává ji však stejně svědomitě, jako cokoliv jiného. Když se však kníže Svatopluk stal velimarským králem a přesídlil na jih na Veligrad, Balthus jeho nabídku křesla v nově vznikající královské radě odmítl s tím, že jeho primární poslání leží zde, na Marigradské univerzitě. Přes odřené ego král Svatopluk I. Velimarský na jeho radu stále dá, čímž se potvrdilo, že není žádný hlupák. Dá se tak říci, že Balthus je jednou z nejvlivnějších osob Velimaru. Na rozdíl od většiny ostatních mocných však jeho všeobecné uznání nepramení ani z rodu, ani z bohatství, ale čistě z jeho rozsáhlých znalostí, širokého vzdělání, hluboké moudrosti a nebývalého talentu pro věci nadpřirozena.

   V roce 869 c.k., kdy v knížectví podruhé řádil Kazimírův temný kult, podpořil Balthus u knížete Svatopluka nejen samotný vznik Dračího řádu, ale ve finální bitvě ho podpořil i pluky univerzitních bitevních mágů, železných golemů a felčarů, čímž výrazně pomohl naklonit misky vah na stranu dobra. V bitvě o Starhrad dokonce své mágy sám vedl do boje.

V roce 885 c.k. pak za velké hornomarské krize s pomocí Mocné sedmy jako poslední akceschopný člen hornomarské zemské rady vyčistil město Marigrad od korupčníků a kriminálních živlů (viz Pavučina lží). V rámci událostí Falešné apokalypsy osobně vedl oddíl univerzitních bitevních mágů do Gurthangu proti silám Gul'thara Vyvolávače. Zde se také utkal s avatarem samotného arcidémona Baala, byl přemožen a uvězněn (viz Stín a plamen).

Své zajetí nicméně přežil a po válce pomáhal Mocné sedmě s obnovou Temnohradu a dokonce vzal pod svá křídla svého z područí démonů vysvobozeného syna, talentovaného kouzelníka Magna. Když pak král Svatopluk po smrti svého královského arcimága hledal někoho na jeho místo, doporučil mu Balthus právě jeho.