Leslav Bečvář

### Předměty

Čupr čapka Loveckého cechu, kvalitní lovecký tesák, kvalitní opakovací kuše, koldavský plášť, krabička koření

### Organizace

Dubové údolí (starosta), Sedmihrad (dříve komoří), Lovecký cech (dříve cechmistr, hostinský a člen)

## Statistiky

### Zvláštní schopnosti

Labužník, Tichošlápek, Takový prcek (rasové), Dobrá muška, Ostrostřelec, Zálesák, Průzkumník, Průvodce (lovec), Osobní strážce, Skvělý taktik (bojovník), Ohař, Znalec krajiny, Divý muž (hraničář)

## Status

### Status

Živý

> *"Ty jim to ukážeš, chlapče. Ty jim všem ukážeš..."*
>
>

> *- starý Ctibor na smrtelné posteli*
>
>

## Popis

Leslav vyrostl v malé vesnici Doubkov ležící v Dubovém údolí v okolině pánů z Prvoslavy. Jeho otec, stejně jako jeho otec a otec jeho otce a otec otce jeho otce, dělal to stejné, co dělal otec otce otce jeho otce. Všichni byli bečváři. Nezvedený Leslav však starému bečváři nedělal nic, než trápení. Místo aby seděl doma a věnoval se řemeslu, trajdal celé dny kdesi po lesích, anebo vysedával po hospodách. S otcem byl Leslav na nože, ale u maminky vždy našel zastání. Když starý Bečvář rozhodl, že Leslav za trest půjde do postele bez druhé večeře (a to je pro půlčíka pane nějaký trest), protože prý bez práce nejsou koláče, vždy mu pod okénkem "zapomněla" alespoň mísu buchet.

Leslavova zájmu o les si brzy všiml místní hajný, starý Ctibor Králíček. Žil ve staré hájence na samotě u lesa, kde Leslava učil střelbě z luku, stopařině, rybaření, zálesáctví a podobným, v očích většiny půlčíků pochybným dovednostem. Nutno dodat, že ke značné nelibosti Leslavova otce. Sám Ctibor byl totiž v sousedství vnímán jako podivín. Říkalo se, že prý v mládí prošel křížem krážem snad všech Sedm knížectví a co má prý co slušný půlčík trajdat kdesi po světě? Do vesnice zavítal jen zřídka a v hostinci po nějakém tom pivečku vykládal pochybné historky, které snad ani nemohly být pravdou. Zejména mladší půlčíci jim ale pozorně naslouchali. Pro starší generaci byl ale Ctibor pochybným patronem, který rušil místní klid a pohodu.

Nakonec ho však roztrhala lítá šelma, snad medvěd, která do jeho revíru zabloudila. Ctibor na smrtelné posteli tvrdil, že to byla ta samá, která ho před lety zjizvila a kterou se dlouho snažil vystopovat. Svou bílou králičí packu, která mu prý nosila štěstí, na smrtelné posteli daroval právě mladému Leslavovi a prozradil mu, že je určitě jeho synem, protože byli s jeho matkou v mládí milenci a Leslav se starému bečvářovi vůbec nepodobá. Prý je to jasný Králíček. Když pak rodiče dali jeho matku Bečvářovi, Ctibor se sebral a odešel z Doubkova na cesty. Vrátil se prý jen kvůli Leslavovi, aby z povzdálí sledoval, jak roste. Netrvalo dlouho a Leslav to při jedné hádce vpálil starému Bečvářovi do obličeje. Ten se naštval a vyhodil ho z domova. Rozloučil se tedy s maminkou a bez jediného groše v kapse, jen s rancem maminkou napečených buchet, vyrazil do světa.

## Povaha

Leslav je tak trochu snílek. Na půlčíka je ale i pořádně houževnatý a jen tak nějaké nepohodlí mu náladu nepokazí. Žádný hlupák to sice není, je vlastně docela vykutálený, jako každý správný půlčík, někdy mu ale pusa jede rychleji, než mozek a je taky trochu naivní a důvěřivý. Libuje si v dobrém jídle, pití a tabáku. Rád vysedává u krbu, popíjí pivo a vyřezává výjevy toho, co ve světě viděl a zažil. Má rád veselou společnost, rád si popije s dobrými přáteli a zazpívá. V jeho společnosti to ale nesmíte přehánět, protože nemá rád opilce, otrapy a pobudy, a to i přesto, že je občas jedním z nich. Také rád pěstuje a sbírá květiny, byliny a lesní plody a zkoumá, jestli by se nějaké nedali přimíchat do jídla nebo do tabáku. Jako každý půlčík rád sleduje, jak věci rostou, nebo se hemží v trávě. Má k životu úctu a zabíjí jen nerad. Trofejní zvěř loví zejména proto, aby zapůsobil na velké lidi, kteří si jich cení.

## Cíle

Touží být skutečně svobodný, dělat, co se mu zachce a žít si po svém. Chce být součástí velkých věcí velkých lidí a zažít dobrodružství přesně tak, jak o tom vypravoval starý Ctibor. A až jednou pověsí své toulavé boty na hřebík, rád by si v Doubku otevřel vlastní hospůdku, kde by hosty bavil úžasnými dobrodružnými historkami ze svých cest. Vařil by to nejlepší pivo široko daleko a i sám kníže by do Doubku jezdil se svým doprovodem na jedno.

## Role v družině

Leslav se díky létům stráveným se starým Ctiborem v lese náramně vyzná. Fyzickou silou sice neoplývá, je ale schopný střelec a ví, jak nastražit kde jakou past. Největším přínosem tak družině bude právě v divočině. Leslavovo mládí v bečvářské dílně též způsobilo, že umí být velmi zručný, když zrovna chce. Škoda jen, že se mu většinou nechce. Umí však krásně vyřezávat a dokonce se naučil i šít. Vaření je pro něj vášní a stejně tak různé fajnové koření, které tahá všude s sebou a považuje ho za svůj největší poklad. Aby taky ne. Na panských dvorech dávají kuchaři za takové koření hotové jmění.

## Update

Leslav putoval po kraji a zažíval svá vlastní malá dobrodružství. Seznámil se s mnoha velkými lidmi, ale nejdelší čas strávil s Jankem, Aughi a Albertem. Jednou se zúčastnil střeleckého klání pořádaného Loveckým cechem a porazil dokonce i urozeného pána Jaromíra z Prvoslavy. Přidal se pak k Loveckému cechu a postupně si v něm vydobyl čestné místo.

Po smrti Starého medvěda, hostinského Lovcova odpočinku, což byl zaplivaný cechovní lovecký hostinec ležící mezi Marigradem a Knížecím lesem, dokonce přesvědčil cechmistra Mladena, aby mu dal hostinec do správy. Ten svolil a nikdy toho nelitoval. Leslav se totiž náramně činil. V průběhu let proměnil Lovcův odpočinek v luxusní podnik, kde se točilo jen to nejlepší pivo a vařilo jen z těch nejlepších a nejčerstvějších surovin, které buď ulovili sami členové cechu, anebo byly dovezeny z Dubového údolí. Leslav si splnil sen.

Roky ubíhaly, hostinec prosperoval a loveckému cechu i samotnému hostinskému se plnily kapsy. Leslavovi přesto něco chybělo. Každé ráno vstával, se svými lokaji obstaral dobytek, připravil lokál, narazil sudy a obsluhoval hosty. Stereotyp hostinského života mu však už lezl krkem. Když pak jednou na dveře jeho luxusního hostince zabouchala příležitost, Leslav neváhal a znovu vykročil na cestu. Teprve později si uvědomil, že to co mu chybělo, byly ony dobrodružné historky, které by ve svém hostinci vypravoval. A to ani netušil, jak rychle je měl nabýt.

Stal se členem Mocné sedmy a prošel s nimi mnoha dobrodružstvími kolem tzv. Falešné apokalypsy, kterou společnými silami zastavili (Jankovi dokonce v Černé bažině zachránil život). Za to si vysloužil pozici komořího v radě nově obnoveného města Sedmihrad. Po smrti cechmistra Mladena byl zvolen i novým cechmistrem Loveckého cechu. V obou pozicích setrval po několik let a penízky obou organizací se pod jeho dohledem množili a dál vzkvétal i cechovní hostinec Lovcův odpočinek. Nakonec však zatoužil po domově, opustil své úřady a vrátil se mezi své, do Dubového údolí, kde ho brzy zvolili starostou. Ukázalo se, že je příliš slavný na to, aby měl klid. Rád však vysedával u dobrého doubkovského pivečka a vyprávěl o svých dobrodružstvích. Zažil jich víc než dost a mnohé byly pro místní jen těžko uvěřitelné. Zejména omladina mu však horlivě naslouchala a mnozí snili o tom, že sami jednou vyrazí za dobrodružstvím. Jednoho dne pak ale dorazilo pozvání od nově zvoleného velimarského arcimága... (viz Prorok)