Cviljenje prvo

### Književnik

Ivan Bunić Vučić

Erat mulier in civitate

peccatrix, etc.

Ut cognovit etc.

> O umrli, pogleda'te
>
>
>
>    na pokorne ove pjesni
>
>    neka njima izviđate
>
>    tešku nemoć od ljuvezni.
>
>
> Ter diklu ovu čim vidite 5
>
>    sprva grijesim svu podanu,
>
>    š njom se ujedno obratite
>
>    videći je pokajanu.
>
>
>
> Jeda ona ne suzami
>
>    plam vam zgasi zle požude, 10
>
>    il vam razbit tvrdi kami
>
>    vašijeh srca njima bude.
>
>
>
> Možebit bi pravo bilo
>
>    da se grijeh nje već ne liči
>
>    buduć joj se oprostilo 15
>
>    po nebeskoj božjoj riči.
>
>
>
> Nu kô sunce svjetlje sine
>
>    iza crna van oblaka,
>
>    iza mnoge nje krivine
>
>    svjetla siva božija zraka. 20
>
>
>
> I koliko huđa i gora
>
>    zloba nje je prije bila,
>
>    toliko je nje pokora
>
>    većma je sada uzvisila.
>
>
>
> Tijem ufanje ne izgubi 25
>
>    nijedan grešnik zloba cjeća,
>
>    neg grijeh mrzi, Boga obljubi,
>
>    er je milos grijeha veća.
>
>
>
> Mandalijena ponosita
>
>    u svjetiliju ka se rodi 30
>
>    slavna od bana plemenita
>
>    koji Magdal grad gospodi,
>
>
>
>
>
> biješe u cvijet sve mladosti
>
>    urešena najmilije
>
>    neizmjernom svom ljeposti 35
>
>    od ke ne bi zamernije.
>
>
>
>
>
> Nu neharna višnjem Bogu
>
>    ki obilno zgar s nebesi
>
>    darova joj ljepos mnogu
>
>    i plemstvom je tako uresi, 40
>
>
>
>
>
> sve svo'e želje postavila
>
>    biješe ko će zamamiti
>
>    koga mlaca sebi mila
>
>    i za roba zaplijeniti.
>
>
>
>
>
> Tijem smamljene ljepirice 45
>
>    mladi na plam nje zgarahu
>
>    i kô otaru od božice,
>
>    ljeposti se ne klanjahu.
>
>
>
>
>
> Lasna ti si, o mladosti,
>
>    pustit za dvije crne oči 50
>
>    od nebesa sve ljeposti
>
>    s pravijem suncem od istoči.
>
>
>
>
>
> Ona sudeć samo da je
>
>    veća nje čas, slava i dika
>
>    kad veći broj smamila je 55
>
>    od izpraznijeh ljubovnika,
>
>
>
>
>
> biješe rano podranila
>
>    prije neg sinu danak bijeli
>
>    da bi ljepše uresila
>
>    svoj drag ures priveseli. 60
>
>
>
>
>
> Ne zna da se uresiva
>
>    djevički obraz tad najdraže
>
>    kad ga rumen sram odiva
>
>    ter se krije a ne kaže.
>
>
>
>
>
> Nje izbrane dvorkinjice, 65
>
>    za ispunit njoj taštine,
>
>    izbiraju sve cvjetiće
>
>    i spravljaju sve hitrine.
>
>
>
>
>
> Sviona odjeća ku naveze
>
>    zlato, biser i drag kami, 70
>
>    noj mlađahnoj donese se
>
>    s mnozijem druzijem napravami.
>
>
>
>
>
> Bijeli velak i koprena
>
>    nje snježane prsi odiva,
>
>    tako 'e hitro istrižena 75
>
>    da ih kaže, a ne skriva.
>
>
>
>
>
> Jedan dio zlatnijeh kosi
>
>    sveza, srudi i zaplete,
>
>    drugi pusti da ih nosi
>
>    vjetrić i da same lete. 80
>
>
>
>
>
> U zrcala svjeta pita
>
>    аli je draža i milija,
>
>    blaga ali ponosita,
>
>    bjelja ali rumenija;
>
>
>
>
>
> ko će činit jače plijene 85
>
>    gusarica bez milosti,
>
>    ko će ranjat srca od stijene
>
>    britkom sabljom sve ljepoeti.
>
>
>
>
>
> I lavica tako bijesna
>
>    opći ranit prije dzоrе 90
>
>    da bi gladna i nesvijeisna
>
>    polovila zvijeri od gore.
>
>
>
>
>
> Ko bi t' reko, Mandalijena,
>
>    kad se u lov ti odpravi
>
>    da ćeš biti ulovljena 95
>
>    od nebeske tad ljubavi?
>
>
>
>
>
> Vjekuvječne božije sude
>
>    ko li umije razumiti?
>
>    Bog sam iz zle stvari i hude
>
>    umije dobro izvaditi. 100
>
>
>
>
>
> On sam može sve zamesti
>
>    pute opake od grešnika,
>
>    i milostim k sebi svesti
>
>    koga odluči od vik vika.
>
>
>
>
>
> Nadvor svoga dvora ide 105
>
>    s dvorkinjicam dvornijem mlada,
>
>    nu je družbe dvorit slide
>
>    željnijeh dvoran svega grada.
>
>
>
>
>
> Kud srnete, mlaci plasï,
>
>    što se od vas ugledalo, 110
>
>    što se drugo od vas pazi
>
>    neg na zemlji zemlje malo?
>
>
>
>
>
> Njekom posmijeh svoj otvora
>
>    kijem mu misli razveseli,
>
>    njekom jasnos od pozora
>
>    kijem mu odkriva dan pribijeli. 115
>
>
>
>
>
> Njekom riječcu razbluđenu
>
>    šapće tiho u prohodu,
>
>    nu ne dobro razumijenu
>
>    da ga drži u zahodu. 120
>
>
>
>
>
> Sva je u varki i hitrini,
>
>    sve svo'e žele taji i krije,
>
>    sva je izdajstvo, u svem hini,
>
>    u nevjeri vjere nije.
>
>
>
>
>
> Svijem je blaga, danu pase 125
>
>    slatkom pašom od ufanja
>
>    svačija srca naponase
>
>    od života do skončanja.
>
>
>
>
>
> Ke je čudo dikla mlada,
>
>    slijedeć svaku nje požudu, 130
>
>    iz zla u gore da upada
>
>    u nečasti i u bludu?
>
>
>
>
>
> Bez ćaćka i bez majke svoje
>
>    u zapusti odhranjena,
>
>    bez zabave prem svakoje 135
>
>    kako loza zapuštena.
>
>
>
>
>
> Kad se ugleda pak u vlasti
>
>    razbluđena od svakoga,
>
>    malo dobru sestru časti,
>
>    manje braca razumnoga. 140
>
>
>
>
>
> Na dobri se svjet rasrdi,
>
>    a opaki i zli žudi,
>
>    i sve voljani pak pogrdi
>
>    strah od Boga, sram od ljudi.
>
>
>
>
>
> Tijem gospodcka djevojčicu 145
>
>    za svoj prijekor ime steče
>
>    u svem gradu da grešnica
>
>    od svakoga zva se i reče.
>
>
>
>
>
> Svijetla časti, nada svima
>
>    ku hrabreno srce ljubi, 150
>
>    lijepa ti si tko te ima,
>
>    teško tomu ko te izgubi!
>
>
>
>
>
> Lasno 'e izpravit tanku hvoju,
>
>    nu kad bude uzrastiti,
>
>    i u trudu i u znoju 155
>
>    mučno 'e krivi dub praviti.
>
>
>
>
>
> Draču izkupsti nije muke
>
>    mladu, nu kad odebeli,
>
>    sve izbode sebi ruke
>
>    izborijepit ko ju želi. 160
>
>
>
>
>
> Plav ko vidje bez vesala,
>
>    bez zakona skup od grada,
>
>    al bez uzde konja i žvala,
>
>    Mandalijenu gledaj sada.
>
>
>
>
>
> Ko na vrata crkve svete 165
>
>    stupi, žamor podiže se,
>
>    svačije misli na nju lete,
>
>    čijem svak na nju obzire se.
>
>
>
>
>
> Sa svijeh strana svud je puna
>
>    slavna građa plemenita 170
>
>    razumnoga Salamuna
>
>    po svem svijetu glasovita.
>
>
>
>
>
> Blag Isukrs tuj zpovijeda
>
>    sve zakone umrlima
>
>    Mandalijenu kad pogleda 175
>
>    svojim očima milosnima.
>
>
>
>
>
> I ona k njemu pogled svrnu
>
>    ter ga pomno slišat uze,
>
>    i u srcu sva protrnu,
>
>    i ončas ronit poče suze. 180
>
>
>
>
>
> O kreposti neizrečena,
>
>    riječi po koj stvori sve se,
>
>    o jakosti oka ognjena
>
>    prid kojijem se zemlja trese!
>
>
>
>
>
> Svaki pogled i riječ svaka 185
>
>    od Božijega Sina živa
>
>    dikli je mladoj strijela jaka
>
>    ka joj dušu obraniva.
>
>
>
>
>
> Je li, je li, Mandalijena,
>
>    ljuvena ovo ista strila 190
>
>    kom bi prije obranjena
>
>    i kom si inijeh obranila?
>
>
>
>
>
> Nije, nije, vjeruj meni,
>
>    nebeske su ovo rane;
>
>    ono bi prije plam pakljeni, 195
>
>    od rajske je ovi strane.
>
>
>
>
>
> Ova strijela ranja i liječi,
>
>    ona gore ranu zledi;
>
>    život je u ovoj svetoj riječi,
>
>    smrt u tvojoj bi besjedi. 200
>
>
>
>
>
> Suzami se sva oblila
>
>    djevojčica prigizdava,
>
>    pače 'e oči obratila
>
>    da su rijeke Sava i Drava.
>
>
>
>
>
> Danu suze grozne odviše, 205
>
>    ke se biser svijem činjahu,
>
>    brzo i cvil uzbudiše
>
>    iz srdačca u uzdahu.
>
>
>
>
>
> Cvili, plače, pače rika,
>
>    ne uzdiše neg izdiše, 210
>
>    ni ju sram je od vladika,
>
>    ni gospođe od najviše.
>
>
>
>
>
> Naprave je sve razvrgla
>
>    pokajana pokornica,
>
>    s grla obli biser vrgla, 215
>
>    digla s glave sva cvjetica.
>
>
>
>
>
> S uha smače ušerezi,
>
>    a verigu zlatnu s vrata,
>
>    i drag kami kijem se uresi,
>
>    ki je bisera draži i zlata. 220
>
>
>
>
>
> Od stida je poniknuta,
>
>    ne ko prije bi ohola,
>
>    ter se krije dijelom skuta
>
>    videći se polugola.
>
>
>
>
>
> Poče trgat zlatne žice 225
>
>    ke joj shode do koljena,
>
>    poče grdit drago lice
>
>    ucviljena Mandalijena.
>
>
>
>
>
> Ište se u svem poružiti,
>
>    nu svijem tijem se ljepša pazi; 230
>
>    želi se u svem pogrubiti,
>
>    a tijem draža vele izlazi.
>
>
>
>
>
> Veće u suzah sasma plije,
>
>    sva se izkubla, sva 'e krvava,
>
>    danu s tega grubša nije, 235
>
>    negli većma svijem gizdava.
>
>
>
>
>
> Krv od lica, suze od oči,
>
>    pram od kosi vidjet jesu,
>
>    ko s koraljem od istoči
>
>    zlato i biser kad povezu. 240
>
>
>
>
>
> Prista Jezus sve govore,
>
>    a cviliti ona nije
>
>    zloće ke ju smrtno more
>
>    i grijeh ki joj dušu rije.
>
>
>
>
>
> Dijeli se i ona i najpreče 245
>
>    izvan crkve sama pođe,
>
>    putim ide, pače teče
>
>    da prije k dvorim svojijem dođe.
>
>
>
>
>
> Pram prosuti na nje glavi
>
>    i proz prame svijetle oči 250
>
>    prilikuju u dubravi
>
>    zrake sunca od istoči.
>
>
>
>
>
> Ko k njim priđe dikla mila
>
>    ovu pjesan tužnu kliče:
>
>    »Zašto li sam ostavila 255
>
>    tebe, višnji Ljubovniče?
>
>
>
>
>
> Za izprazne, jaoh, taštine
>
>    od nekrepka segaj svita
>
>    pustih tebe, Gospodine,
>
>    ki si plata ma čestita. 260
>
>
>
>
>
> I mogla sam sagriješiti
>
>    tebi, momu Stvoritelju,
>
>    hteći vazda ispuniti
>
>    nepravednu svaku želju.
>
>
>
>
>
> I za sve to još sam živa, 265
>
>    još me opaku zemlja uzdrži,
>
>    i budući tebi kriva
>
>    još me s neba trijes ne krši!
>
>
>
>
>
> Razpukni se, srce moje,
>
>    ako nijesi stanac kami, 270
>
>    pukni, er puknut pravedno je
>
>    da daš izhod svijem zlobami.
>
>
>
>
>
> Ah, ne bi li dosta tebi
>
>    što ti samo Boga ostavi,
>
>    neg još tašto sasma u sebi 275
>
>    inijeh ganu s tvom ljubavi?
>
>
>
>
>
> Kolikijem sam uzročila,
>
>    ah jaoh, vajmeh tužnoj meni,
>
>    da im se duša izgubila,
>
>    da ih primi jaz pakljeni. 280
>
>
>
>
>
> O vi ki ste u životu,
>
>    družbo od mene privarena,
>
>    pust'te umrlu mu ljepotu
>
>    dokli vami jes bremena!
>
>
>
>
>
> Zbogom, zbogom ostanite 285
>
>    moji nesrećni dvori bijeli,
>
>    ki me grijehe svjedočite
>
>    jere ste ih svijeh vidjeli.
>
>
>
>
>
> Zbogom, svione, zlatne odjeće,
>
>    piće slatke i naprave, 290
>
>    ostanite dalek veće
>
>    sve razkoše me neprave!
>
>
>
>
>
> Dvor s pustinjom promijeniću,
>
>    jestojska mi biće trava,
>
>    odar zemlju učiniću, 295
>
>    ševar mi će bit naprava.
>
>
>
>
>
> Bih gospođa, biću sužna,
>
>    pritvoriću bitje i sliku,
>
>    lele, lele veomi tužna
>
>    da ne osušim lica viku. 300
>
>
>
>
>
> Ko zna, ko zna da u spili
>
>    sred zabiti tej kamene
>
>    još ćeš doći, Bože mili,
>
>    pohoditi često mene?
>
>
>
>
>
> Ko zna rukom od anđela 305
>
>    da u pustoj, divjoj strani
>
>    pićom slavna tvoga tijela
>
>    tva moguća vlas me uzhrani?
>
>
>
>
>
> Ko zna među oštrijem hridim,
>
>    gdi ljudckoga nije puta, 310
>
>    još te živa često uzvidim
>
>    u molitvi uzdignuta?
>
>
>
>
>
> Ko zna ovu zlu grešnicu
>
>    da blag budeš pomiliti
>
>    i sharanu pokornicu 315
>
>    najposlije u raj tvoj primiti.
>
>
>
>
>
> Prosti, prosti, Gospodine,
>
>    začuj moj glas ucviljeni,
>
>    milosrdje za krivine,
>
>    blagi Bože moj ljubljeni! 320
>
>
>
>
>
> Gledaj moje pokajanje,
>
>    viđ gdje lupam griješne prsi,
>
>    daj mi tvoje smilovanje
>
>    da sva zloba ma se smrsi!«
>
>
>
>
>
> Kako ovo dogovori, 325
>
>    već rijet riječi nije mogla,
>
>    mlađahna se omramori,
>
>    tere se je prinemogla.
>
>
>
>
>
> Sva je tužna problidila,
>
>    pade obrazom zemlji nica, 330
>
>    ćućenje je izgubila
>
>    plemenita djevojčica.
>
>
>
>
>
> Čini, slatki Gospodine,
>
>    koji nebo i svijet stvori,
>
>    ko ju slijedjeh u krivine 335
>
>    da ju slijedim i u pokori.
>
>
>
>
>
> I ako nije vlasti moje
>
>    da ju mogu dopratiti,
>
>    da budemo noge tvoje
>
>    groznijem suzam oba umiti, 340
>
>
>
>
>
> dopušteno da daj mi je
>
>    na izgled drage nje pomasti
>
>    da se moja krv prolije
>
>    cjeća tvoje slave i časti.
>
>
>
>
>
> *Svrha prvoga cvilje*
>
>
>
>