Gradsko zelenilo

**Gradsko zelenilo** će biti ono što će ostati od Nacionalnog parka Volemi, 30-tak kilometara od gradskog jezgra Sidneja, što je za uslove Australije ekstremno blizu (ali ne posle eksplozije, i elektromagnetnih oluja￼, kroz koje niko nije smeo da prolazi, sve do kapetana Vokera, i sada Imperator Furioze). Tačnije, pošto će se sve to osušiti, i oPustošiti, ostaće samo jako malo parče plodnog zelenila otprilike na potezu između Glinenog puta, kojim će ih Furioza pokušati dovésti, i Kolo reke, od koje je ostalo samo isušeno korito na obema obalama Duli potoka oko kilometar dva severno i južno, dakle negde oko 26-28 km², što nije malo. U ovo doba oskudice. Ali za one rođene pre '84. to je bilo tužno i ništavno.

Tamo su, nepoznato kako, preovladale žene, Mnoge majke, ne mešati ih sa Majkama iz Citadele, iako su često jedno te isto. Biće da su se u jednom trenutku, verovatno kada je mala Furioza oteta, borile sa nekom pretežno muškom frakcijom i da je, barem na tom njihovom malenom prostoru matrijarhat pobedio iako u ovom društvu ni nema toliko brige oko toga ko je mačo, ko je mačka, ko je mućaćo. Ima alfi, ali uopšte ne obraćaju pažnju ako je neko isfeminiziran ili muškarača (kao Ratnica ili Imperator Furioza), iako bi trebali. U ovom svetu gde je ostalo svega 2-3 miliona ljudi. Nema vremena za pederisanje. Ali.... k'o da te neko nešto pita. Kad ti dođe vreme da se množiš, množićeš se, hteo/htela ti to ili ne￼. Kao što je to radio Besmrtni Džo.

Ali kao što su to radile i Vuvalini Matere, koje su, kada su ih nadjačale... rešile da više nikad ne budu silovane, i sve muške, uključiv i sve sinove od tog trenutka rođene, bacale u Močvaru, gde bi, u stilu matrijarhata u drevnoj drevnoj Grčkoj, odlazile, vezivale za drvo heroja (heroj = posvećen Heri, boginji) i imale seks sa njim čisto zbog rađanja novih, Majki ili Boganaca, seks iz zadovoljstva su imale isključivo sa drugim Amazonkama (koje su mogle biti i iz Tetkinog Trgovišta. Ponavljam, alfa je alfa, nikog nije bilo briga jel Savana Niks, Furioza, Riktus Erektus, Kiineska devojka ili Papagalo). Pod uslovom da su imale drvo. Pošto Nuks ne zna šta je drvo, ali Boganci love vrane po drveću, i spavaju tamo. Ne znam samo ko je vodio evidenciju ko je čiji sin, da ne dođe do incesta. Možda Čuvarka semena, mada je ona bila zadužena za biljno seme. Ako je muško, ćao, a ako je žensko, ostaje s njima, da rađa nove. Dešavalo se da neke Trgovištanke ili neke iz Citadele se priključe, ali skoro nikad obratno. Osim kada ih otmu kao Furiozu.

Kada se Imperator(ka) posle toliko godina vrati, povevši i Džoove silom Žene, nadajući se da je tamo i dalje oaza u kojoj je odrasla, razočara se padnuvši na kolena. Od zelenila je ostala samo zatrovana zemlja i ustajals toksična voda - "Zemlja je tamo masna. Nekada je tu bio život i sve boje ne samo zelena. Nekada je to bio dom. Sada je otrovana močvara koja miriše na smrt (iz koje se bukvalno čuju neobjašnjivoi jauci). Samo su Nebo-plovci ostali, koji mrežama hvataju leteće pacove. Kojih nije bilo mnogo. Jedva za na zub." Izgleda da su proterani bolje prošli. Ko bi očekivao da će lovci bolje proći od ljudi koji zavise od zemlje (manje više zemlje, sada je skoro sve pesak, nego sistemi hidroponije). Tamo nikada nije bilo mnogo ljudi, pa se misli da su naseljenici, uglavnom žene, iz protesta ratu, kada su videle da njihovi muževi neće ovo da reše na miran način, spakovale su se, još 1989. ponele sve što su mogle za novi početak, ali... lovci-skupljači se bolje snalaze. A najbolje je od oba. Biti i lešinar (ne mešati sa Mišarima) i kontrolisati podzemne vode. Kako bi sagradio prelazni svet. Tetka Biće je imala dobar koncept. Samo lošu lokaciju. Izbor je bio pustinja ili radijacija. Ja stvarno ne znam odakle joj voda za svo ono silno voće, i za svinje 2004. u Beterstu. S obzirom da su svinje bile u Podgrađu, verovatno su to bile neke pećine sa zarobljenom vodom. Takozvani izdani, kao onaj pod Citadelom. U Zelenilu nije bilo toga. Pošto je to ostalo jedino zelenilo, i imalo je svoju mikroklimu, veruje se da je stalno bilo vlažno, to jest padala je kiša, to jest, reke i potoci i "pojila" su čak i porasli. Može biti da su im oni, to jest one i izvozili vodu u Trgovište, koje je poznato po robnoj razmeni, jer ne valja ni previše vode kad ima, mora se crpeti i isušivati. Da su znali, pa da svoje podzemne izdane popunjavaju. I Trgovište i Oaza su propali i progutala ih je australijska zabit. Bilo je tu još malo vlage, kao što se vidi kada se zaglave na Glinenom putu, Močvara je tu još uvek, moraju da hodaju na visokim štulama, da se ne bi "podavili u blatu", imali su čak i drveće, bez plodova doduše, na kojima su spavali i živeli i lovili. Kuće su im bile od perja vrana koje su jeli, i drveta. Nije bilo do vode. Ne zna se čime se okužilo zemljište. Bilo je tu par kamenoloma i pilana, ali ništa fabrika ništa otpada. Moguće je da je od tih obilnih oblaka se desilo da su se spojili sa elektromagnetnom olujom, pa je napravila vrtlog i pala je kisela kiša. Vlage ima, al je toksična. Nije vredelo više saditi, a i ono što bi niklo pojele bi vrane. Čuvarka semena je uspela da sačuva seme ali nije više imalo svrhe. Ubiranja više nije moglo biti. Vuvaline su se odselile iz te oblasti. U početku ih je bilo oko 500, kada su došle tu, džipovima, neke i kamilama i konjima sa svime što su mogle da ponesu za novi svet, populacija je malo porasla do dolaska Džoa (pre Nuklearnog udara) kada je oteo i mušku decu za "janičare" i žensku za rađanje, oko 70-tak ih je poginulo, još 30-tak i kasnije, od ranjavanja ili ako su pipnule ozračeni metal, gde se opet spustilo na oko 470, i kada je posle kratke gladi koja je nastupila odlučeno da se svi muškarci proteraju, jer donose zlo, ostalo ih je oko 320. Populacija je opet narasla, ali onda se 2016. desio kiseli monsun i zemlja je umrla. Preostalih 120 žena podelilo se u 8 grupa, od oko 10-15 žena, da odu na 8 stara sveta. Najmlađe i najizdržljivije su poslali da vide šta se desilo sa tim Velikim severnim plemenom, tačnije na severoistok (mada vidimo i Džededaju seniora i Podivljalog Maksa da su se vratili, znači da je projekat propao verovatno) i da li su stigli do Zlatne obale i kopnenog mosta isušenog okeana ka Zelandiji. Četiri grupe su poslate na istok-zapad-sever-jug (do Trgovišta, i Centralne obale da vide jel šta ostalo od njih i do oboda parkova, da se pomire sa Bogancima-Pogancima) 100-tinak kilometara. Dve grupe su poslate takođe u nama poznate krajeve, da vide kako da dođu do energetskih rešenja, do naftnih polja, gde je nekad bila Rafinerija nafte Papagala i Džordž jezero pored Gulberna, rodne opštine mnogih ovde, ne zbog vode, to jezero, na aboridžinskom Viriva (loša voda), je bilo endoreičko (to jest nije imalo isticanje ali nije imalo ni pritoke, što kažu u onom filmu "nemam prihode ali nemam ni rashode"), taman onoliko koliko ispari, jak jak vetar donese nazad u jezero, skoro u kap, to jest ni globalno zagrevanje mu nije moglo ništa, vode je imalo ali je bila slana, manje od morske ali ipak slana, nisu ih poslali po vodu ili ribe, nego po taj vetar, da vide da li su električne vetrenjače ostale. Dvestotinak kilometara severo- i jugo-zapadno.

Najviše po činovima su otišle samo petnaestak kilometara bliže ka njihovom nekadašnjem Sidneju, ali ne previše blizu. Jugoistočno. Do Kolo visoravni, gde su rekli ostalim plemenima da se vrate sa saznanjima. Ali je naišla Furioza. I odvela ih u Botanički zaliv.