Albert

### Zvláštní schopnosti

Idol žen (rasová), Psí oči, Akrobat, Špeh, Zloděj, Změna tváře (kejklíř), Vyjednavač, Čtení v duši, Kluzký jako úhoř (mastičkář), Zlatoústý, Protřelý, Městské stíny (lupič)

## Status

### Status

Mrtvý

> *"Zavřete oči, odcházím."*
>
>

## Popis

Albert vyrůstal mezi marigradskými nevěstkami. Zatímco ty starší mu kolektivně nahrazovaly matku, ty mladší pro něj byly sestrami, kamarádkami a později milenkami. Jeho matka patřila mezi ně a jeho otec byl nejspíš jedním z jejích zákazníků. Život

v nevěstinci ho mnohému naučil. Zatímco ho nevěstky zasvěcovaly do tajů ženského těla, on sám odkrýval tajemná zákoutí jejich duše a brzy pochopil, že schopnost naslouchat je pro ženy stejně důležitá jako pěkná mluva, dárky a komplimenty (Mastičkář 1). K něžnému pohlaví si rychle vytvořil velmi kladný a ochranářský vztah.

V nevěstinci pro něj brzy nebylo místo a tak se dostal na ulici, kde se musel protloukat na vlastní pěst (Kejklíř 1). Rychle zjistil, že své zkušenosti se ženami může využít nejen k tomu, aby nemusel spát na ulici, ale že mu mohou vydělat i docela slušný peníz. Svými vyhledávanými mileneckými schopnostmi si tak rychle vydělal na lepší šaty, které mu otevřely cestu do vyšší společnosti a on si tak čím dál častěji začínal s bohatými marigradskými paničkami. To s sebou ale krom vyšších zisků neslo i vyšší rizika, protože jeho milenky byly často provdány za vlivné muže. Mnohdy se tak musel skrývat, slézat balkóny a prchat před zuřícími manželi, kteří mu šli po krku (Kejklíř 2). Jak Albertovo sebevědomí rostlo, pouštěl se za čím dál výše rostoucím ovocem a nakonec začal pokukovat i po urozených paničkách marigradských.

Jednoho dne městem prolétla novina, že kníže Mojmír bude pro obveselení marigradské smetánky pořádat maškarní bál. Každý, kdo ve městě něco znamenal, byl pozvaný, což znamenalo, že se to tam urozenými paničkami bude jen hemžit. Albert si za veškeré své úspory nechal ušít luxusní vyšívané šaty z modrého brokátu, vybavil se lanem s kotvičkou a proplížil se ke knížecímu paláci. Se štěstím se vyhnul stráži a oknem se dostal dovnitř, kde se pod falešným jménem připojil k urozenému panstvu. A skutečně se mu tam podařilo jednu urozenou dámu okouzlit.

Probuzení v její posteli však zrovna příjemné nebylo, protože se o něj postaral její otec, starý vlivný marigradský rytíř, a poštval na Alberta své zbrojnoše. Albert se jen tak tak vyhnul letícímu meči a zcela nahý vyskočil z okna na ulici. Naštěstí dopadl na řeznický krámek, který zbrzdil jeho pád. Přesto měl smůlu. Zběsilá honička přes město skončila jeho dopadnením a městská stráž ho odvlekla do šatlavy, kde ho navlékla do starých smrdutých hader. Přestože starý rytíř dělal vše proto, aby přišel o hlavu, Albert vyvázl nakonec jenom s nucenými pracemi. Přišel však o své luxusní šaty a s nimi i o všechny své úspory. Inu, pýcha předchází pád, ale ta noc s krásnou urozenou dámou za to stála. Dodnes Albertovi vrtá hlavou, jak je možné, že starý rytíř nedosáhl svého. Že by se sám rychtář rytíři za něco mstil? Podplatil snad někdo rychtáře? Anebo že by snad Albert na někoho zapůsobil tím, že dokázal sám infiltrovat knížecí palác? Že by se proto za Alberta někdo přimluvil? Pokud ano, pak to musel být někdo skutečně mocný...

## Cíle

Albert si zatím jen tak proplouvá životem a na živobytí si vydělává obšťastňováním bohatých paniček. Volné chvíle pak tráví po putykách, kde nevypadává ze své role lva salónů. Nesnese, když se k ženám někdo chová hrubě a nejednou už mu jeho ochranářské tendence vysloužily pěkný monokl. Nikdy ho to však neodradilo. Obzvláštní soucit cítí právě k nevěstkám, protože dobře ví, čím vším si musejí denně procházet, jen aby se uživily. Dobře také ví, že šaty dělají člověka a že v jeho branži to platí dvojnásob. Přestože si po svém zatčení nějaké obstojné šaty už dávno obstaral, moc dobře ví, že na míru ušitému brokátovému kabátci a nohavicím se nic nevyrovná. Šetří proto na nové luxusní šaty. Po incidentu s šatlavou si také lépe chrání svou identitu a často se představuje pod falešnými jmény. Také by rád zjistil, co se stalo s jeho matkou, protože v nevěstinci mu to nikdo neprozradil. Umřela snad při porodu? Anebo za ní nějaký velmož zaplatil a odvedl si ji jako konkubínu do svého paláce, kde možná žije dodnes? To jsou otázky, které mu nedají spát.

## Role v družině

Albert strávil celý svůj život ve městě a proto je to pro něj přirozené prostředí. Má taky docela slušnou kondici, protože roky strávené obšťastňováním marigradských paniček byly protkány skrýváním, šplháním a útěky. A tu a tam si přilepší i drobnými krádežemi (Kejklíř 2). No a když příjde na jednání, zejména s něžným pohlavím, Albert je váš člověk (Mastičkář 1 + Idol žen).

## Update

Ukázalo se, že **Albert** svým husarským kouskem, kdy sám bez pomoci infiltroval knížecí palác, zaujal jednoho z marigradských mocných. Ten proto využil svého vlivu, zatahal za drátky a zabránil Albertově popravě. V následujících měsících Albertovy kroky pozorně sledoval a v pravý čas ho oslovil s pracovní nabídkou. Tím mužem nebyl nikdo jiný, než hornomarský kníže princ Mojmír. Nabídl Albertovi místo mezi velimarskými královskými špehy, ten přijal a časem se vypracoval až na Mistra královských špehů pro Hornomar a stínového člena hornomarské zemské rady.

Z této pozice pak byl zapojen do mnoha událostí roku 885 c.k. Shodou okolností se stal i členem Mocné sedmy a byl tak knížetem (který tou dobou hledal spolehlivé lidské zdroje mimo válkou zdevastované řady svých vlastních mužů) přirozeně vybrán, aby ji prověřil a posílal o jejím počínání zprávy zemské radě. Ta pak seznala, že jsou hodni, aby se stali zvláštními agenty ve službách knížectví. Jejich první mise vedla do Ostrogněvu, aby prošetřili tamní nepokoje a poskytli tak zajištění týlu arcimágu Balthusovi, který vedl plnou sílu svých bitevních mágů, spolu s mnoha podpůrnými marigradskými sbory, na Gurthang, pevnost v hlubinách Černé bažiny, z níž ohavný skřetí zaříkávač Gul'thar ovládal skřetí hordy drancující knížectví. Albert bohužel nepřežil průchod Temnohradem (viz Stín a plamen).