Syberia

**Syberia** on tarina Kate Walkerista, joka matkustaa läpi Euroopan sekä työnsä että itsensä vuoksi. Hän on asianajaja, joka etsii mekaanisista leluista tunnetun perheyrityksen perijää nimeltä Hans Voralberg, jotta tämä voisi myydä tehtaansa amerikkalaiselle leluyhtiölle. Ongelmaksi muodostuu se, että kaikki ovat luulleet hänen kuolleen yli puoli vuosisataa sitten. Katella on johtolankoinaan ainoastaan Hansin edesmenneen siskon viimeiset muistiinpanot, sekä lelutehtaan kellokoneistolla toimivat ainutlaatuiset Hansin keksinnöt.

Etsintöjensä aikana Kate oppii tuntemaan Hansin menneisyyttä ja kaiken kokemansa jälkeen myös unelmoimaan. Hän kasvaa ihmisenä erilaisten vastoinkäymisten kautta, oppien elämään muiden lisäksi myös itseään varten. Katen hahmo on toteutettu uskottavaksi ja mielenkiintoiseksi, ja juuri siksi hänellä on mielekästä pelata. Häntä elävöittää entisestään puhelimen välityksellä kuultavat amerikkalaiset läheiset ja työkumppanit. Heidän ja Katen välisiä suhteita on ilo seurata. Jenkkien lisäksi Kate törmää seikkailunsa aikana monenlaisiin ihmisiin, jotka pulmapelien hengen nimissä vaativat häneltä apua avun vastineeksi. He edustavat pelin keventävää puolta, tuoden vähän huumoria seikkailuun.

## Pelin säännöt

Pelillisesti Syberia on hyvin simppeli. Kursorilla klikkaamalla ohjataan Katen liikkeitä ja vaihtoehtoisesti kursorin voi vaihtaa joksikin esineeksi, jota on käytettävä tiettyyn kohteeseen. Kun kursori on vuorovaikutteisen kohteen päällä, muuttaa se muotoaan, joten etenemisen ja esineiden toivossa ei tarvitse aivan kaikkea klikkailla. Silti huomauttaisin, että itselläni oli muutaman pulman kanssa ylimääräistä säätöä juurikin siksi, etten huomannut klikata jotain taustaan piiloutuvaa yksityiskohtaa. Kursorin on nimittäin oltava täsmälleen kohteen päällä eikä sinne päin.

Pulmat ovat pääasiassa juuri sopivan haastavia, eivätkä jumiuta useiksi tunneiksi. Monen löydetyn esineen kohdalla osaa päätellä, milloin sitä tarvitsee tilaisuuden osuessa kohdalle. Kerran kaksi ilmaantuu ikäviä aivopähkinöitä, joissa on paineltava laitteiden kontrollipaneeleja ilman, että tietää mitä tekee väärin. Kyseisiä kohtia lukuun ottamatta monet jumipaikat tuntuvat harvinaisen itsestään selviltä, kun ne on ratkaissut. Tärkeintä on joka paikan tarkka nuohoaminen sekä jokaisen vastaantulevan kanssa perinpohjainen jutustelu.

Mikä sen sijaan voi rassata pitkällä tähtäimellä on keskisuuret alueet, joilla Kate Walkerin on ravattava edes takaisin. Liikkuminen jopa juosten on hitaanpuoleista, eikä turha reissu ilahduta juuri ketään. Onneksi pelissä on useampi tallennuslohko joihin voi tallentaa milloin vain. Jos reissu osoittautuu turhaksi, voi ladata edellisen tallennuksen ja jatkaa esimerkiksi juna-aseman toiselta puolelta. Ehkä olisin tätä enemmän pitänyt kartasta, josta voi valita minne halua mennä. Toisaalta jatkuva välimatkan skippailu söisi pelin tunnelmaa. Ravaaminen nimittäin on osasyy sille, miksi Jane itse on vähällä hermostua kasvavasta työtaakasta.

## Maukasta herkkua voileipäkeksin päälle

Syberia on tasapainoitettu onnistuneesti, antaen paljon hengitystilaa hahmojen välisille keskusteluille. Keskustelujen tahdin voi määrätä itse ja lisäksi jutusteltavat hahmot ovat tarpeeksi etäällä toisistaan, ettei puhetulvaan uppoaminen ole mahdollista. Kiitosta peli saa myös ääninäyttelystä, joka rikastuttaa jokaista keskustelua. Hahmot lisäksi suostuvat toistamaan kaiken sanomansa, jottei pelaajan tarvitse kirjoittaa muistiinpanoja heidän puheittensa perusteella.

Vaikka peli onkin vanha, voi sitä suositella kaikille seikkailupelien ystäville. Se on ehkä monelle tylsän näköinen Sierran värikkäiden seikkailujen rinnalla, mutta juurikin siksi Syberialla on tilaa jokaisen pelihyllyllä. Täysin en kuitenkaan peliin rakastunut lähinnä siksi, että jokaisen uuden ison alueen tutkiminen oli omaan makuun liian raskasta, enkä allekirjoita muutaman puzzlen reiluutta. Hahmojen välinen dialogi, tunnelma ja suurin osa pähkinöistä olivat kuitenkin suurta herkkua.

## Rauhaisan tunnelmallista

Syberiassa ei esiinny kovin montaa kappaletta. Jokaisella pelin suurella alueella on omat taustamusiikkinsa, jotka välillä vaikenevat luonnon ääniksi. Tämä onnistuu luontevasti, sillä sävelmät ovat hidastempoisia ja hiljaisia. Ne myös myötäilevät vanhanaikaisten, mekaanisten lelujen teemaa sisältämällä lähinnä viulua ja huiluja. Koska kappaleita ei ole montaa, alla on lähes puolet koko pelin kappaleista.