Kadonnut töpöhäntä

Neljän loikan matka -sarjan toinen osa

## Hahmoluettelo

Tupsu: Valkoinen kani jolla musta silmänympärys

Tammi: Ruskea, pitkäkarvainen ja suuri kani jolla muutamia arpia

Lehti: Valkoisen ja kinuskinruskea kirjava luppakorvainen kani

Sammal: Pitkä ruskeanharmaa rusakko

Heinä: Kellertävänruskea pulska hiiri

## Luku 1

Tupsu kulki ympäri korvattomien häkkejä. Tammesta ei näkynyt häntääkään. Kanin valkea turkki näytti punertavalta taivaan ollessa kauniin oranssi auringon laskiessa. Tupsu loikki kivisellä tiellä varoen korvattomia, joita ei onneksi tullut montaa vastaan. Hän huokaisi hiljaa, mutta yritti pysyä positiivisena. Tupsun ajatuksen katkaisi kummallinen ääni. Se kuulosti tutulta. Pian nurkan takaa juoksi harmaa eläin. Se muistutti aikaisemmin näkynyttä kettua, mutta oli paljon pienempi ja täysin harmaa. Harmaa olento piti samanlaista ääntä kuin kettu piti. Pian harmaan eläimen eteen juoksi Tynkää muistuttava kellertävänruskea hiiri.

“Mene siitä tai joudut riistaksi!” hiiri huusi pinkoessaan Tupsun ohi.

Tupsu juoksi hiiren perään. Harmaa eläin jahtasi heitä nopeasti, mutta onneksi hiirellä oli piilopaikka tiedossa. Hän kipitti pieneen koloon korvattoman häkin seinällä. Tupsu työnsi itsensä hiiren perässä sisälle.

“Tervetuloa Heinälään!” Hiiri esitteli innoissaan.

“Heinälä? Mikä se harmaa oli!?” Tupsu huudahti.

“Heinälä on kotini ja se harmaa oli kissa”, Hiiri sepusti.

“Taidat siis olla Heinä?” Tupsu sanoi kysyvästi.

“Kyyllä! Parhaat ruokavarastot koko metsän alueella!” Heinä hihkui ja lähtikin hakemaan ruokaa.

Tupsu loikki hitaasti Heinän perässä. Hän oli yhä järkyttynyt kissan näkemisestä.

“Miksi olet korvattomien luona?” Heinä kysyi, kun oli saanut ruokaa haettua.

“Tammi, siis ystäväni, katosi jonnekkin tänne”, Tupsu kertoi hiljaa.

“Tammi…Tammi Tammi Tammi..”, Heinä toisti mietteliäästi.

“Tunnetko hänet?” Tupsu kysyi haukaten palan Heinän tuomasta salaatti kasasta.

Heinä nyökkäsi. Hänen posket olivat pullollaan ruuasta ja pitkä häntä oli siististi pyöreän kehon vierellä. Tupsu heilautti töpöhäntäänsä.

“Voisitko auttaa löytämään hänet?” Tupsu kysyi ujosti samalla korviaan luimistaen.

“Joo…Joo tottakai!” Heinä mutisi.

Pian korvattoman häkin ulkopuolelta kuului hiljaista sähinää. Kissan kynnet raapivat maata ja seinää.

“Meidän on mentävä. Ystäväsi saattaa olla jo pelkkä raato!” Heinä huusi ja lähti juoksemaan häkin läpi.

Tupsu juoksi tämän perään. Hän oli huolissaan Tammesta vaikka olikin tuntenut hänet hyvin vähän aikaa.

## Luku 2

Sammal nuuhki maata. Hän yritti kuulla veden solinan mustan asian sisältä, mutta multapeite haittasi kuuntelua.

“Se kulkee vain syvemmälle. On kaivettava jos haluamme pysyä sen perässä”, Sammal ilmoitti.

“Minä kaivan. Olen pienempi kuitenkin!” Lehti sanoi päättäväisesti.

Lehti ryhtyi kauvamaan tunnelia mustan asian vierelle. Maan alla tuli nopeasti pimeää. Kostea multa hipoi kokoajan kanin vaaleaa turkkia, mutta pian hän tunsi kovan asian edessään.

“Musta asia kaartuu kohti korvattomien häkkejä!” Lehti huusi niin kovaa kuin pystyi.

Sammal kuuli Lehden huudon. Hän suuntasi katseensa kohti häkkejä.

“Miksi se sinne menisi?” Sammal pohti ääneen, mutta niin hiljaa että Lehti ei tätä kuullut.

Lehti palasi maan pinnalle samaa tietä kun sieltä lähtikin. Hän ravisteli päätään ja ryhtyi sukimaan turkkiaan huomatessaan Sammalen olevan lähettyvillä.

“Eihän sinua edes tunnista noin likaisena!” Sammal huusi kauempaa ja ryhtyi loikkimaan ystävänsä luo.

“Meidän on löydettävä sen mustan pää… kaivaa ei pysty niin kauaa”, Lehti pohti.

“Jos odotamme kunnes Tupsu palaa..?” Sammal yritti ehdottaa, mutta Lehti oli jo ehtinyt lähteä liikkeelle.

“Odota!” Sammal huusi pinkoessaan Lehden perään.

## Luku 3

Tupsu ja Heinä juoksivat täyttä vauhtia niin kauas kuin pääsivät. Pian he olivatkin jo niin kaukana ettei Tupsu tunnistanut aluetta. Kaikkialla oli pitkää ruohoa ja kasvoi erilaisia kasveja; suuria kukkia ja pensaita joissa oli marjoja.

“Missä olemme..?” Tupsu henkäisi ihaillessaan ympäristöään.

“Eipä tällä paikalla nimeä ole”, Heinä tokaisi.

“Mutta muilla paikoilla on? Käärmelampi...Ikuisen vihreän maa...rottien asuinpaikka”, Tupsu luetteli ihmeissään.

“Sinunlaisiasi ei näy täällä usein. Siksi ette ole nimenneet sitä”, Hiiri kertoi.

Tupsu huomasi edellään mustan asian, se näytti hyvin samanlaiselta kuin se mitä hän oli seurannut. Tupsu lähestyi asiaa hitaasti.

“Se on ollut siinä kauan”, Heinä sanoi tyynesti.

“Mihin se johtaa?” Tupsu kysyi tutkiessaan asiaa.

“En tiedä. Luulisin kyllä että Korvattomien toiselle lammelle”, Heinä pohti.

“Toinen lampi? Kaikkihan voisivat elää siellä”, Tupsu sanoi ihmeissään.

“Ei se niin yksinkertaista ole”, Heinä tokaisi.

Hiiri käänsi päätään vasemmalle. Hän jähmettyi paikoilleen nähdessään saman harmaaturkkisen kissan. Heinä pukkasi huomaamattoman Tupsun liikkeelle ja lähti itsekin juoksemaan. Suurelta näyttävä lyhytturkkinen kissa tuli nopeasti perässä. Tupsu loikki sulavasti pitkässä ruohossa kun taas pieni hiiri yritti parhaansa mukaan työntyä ruohikosta läpi. Tupsu nosti hiiren nopeasti kyytiinsä. Kissa juoksi uhkaavan lähellä; parin korvan päässä kirkkaan valkoisesta kanista. Heinä katseli silmät pelosta suurina kissaa, mutta yhtäkkiä Tupsu teki äkkikäännöksen ja juoksi suoraan pimeään metsään.

## Luku 4

Korvattomien häkit olivat synkän näköisiä melkein vieressä olevaan kukkaniittyyn verrattuna. Lehden turkki näytti oikeastaan harmaalta auringon laskettua. Sammal katseli huolissaan ympärilleen. Vaarat saattoivat olla piilossa minkä tahansa kulman takana.

“Johtiko se varmasti tänne?” Sammal kuiskasi jännittyneenä.

“Hm-m” Lehti sanoi samalla nyökäten.

Sammal luimisti korviaan, mutta loikki kuitenkin Lehden perässä.

“Ei täällä kyllä mitään näy”, Lehti pohti.

“No ei varmaan kun aurinko laski  jo”, Sammal tuhahti.

Lehti pyöräytti silmiään ja kääntyi nähdäkseen Sammalen.

“Sinä vain haluat pesään piiloon”, Lehti sanoi katsoen Sammalta suoraan silmiin.

“Tietenkin haluan! Siellä on lämmintä ja turvallista”, Sammal tokaisi kääntäen päätään jotta ei näkisi Lehteä.

“Voithan sinä pesälle palata”, Lehti ehdotti.

“E-en! En minä yksin mene!” Sammal vinkaisi syöksyessään Lehteen kiinni.

Hän painoi päänsä Lehden lyhyeen turkkiin ja sulki silmänsä.

“Älä sinäkin mene..”, Sammal mutisi kasvoit Lehden turkissa.

“En mene”, Lehti sanoi hiljaa.

Hän pukkasi Sammalen päätä kuonollaan. Sammal perääntyi nopeasti. Hän tunsi punastuvansa joten alkoi ravistelemaan päätään.

“Heh..”, Sammal henkäisi hiljaisesti.

Lehti hymyili hetken. Hänen mielestään oli huvittava katsoa häntä suuremman olevan niin pelokas.

"Olikohan järkevää lähettää Tupsu yksin?" Sammal pohti huolestuneena.

"Todistaa sillä rohkeutensa ja voimansa!" Lehti sanoi lähtiessään takaisin liikkeelle.

"Mutta jos hän ei palaa..?" Sammal tokaisi hiljaa ja haikeasti.

## Luku 5

Tupsu loikkasi taitavasti kaatuneen puun yli. Kissa ei sen pidemmälle jaksanutkaan seurata.

"Olethan kunnossa?" Kani sanoi laskiessaan hiiren maahan.

"Heh olen", Heinä mutisi pelosta täristen.

"Missä me olemme?" Tupsu kysyi tassuttaessaan pidemmälle metsään.

"Itseasiassa en tiedä", Heinä myönsi.

Tupsu kääntyi katsomaan taakseen. Oli jo yö joten näkeminen oli haastavaa.

"Palataan samaa reittiä takaisin" Tupsu päätti.

Heinä nyökkäsi nopeasti ja lähti seuraamaan jo liikkeelle lähtenyttä ystäväänsä.

Suuret puut näyttivät pelottavilta pimeässä. Niiden oksat liikkuivat hitaasti tuulessa. Eläinten tassujen alla kepit halkeilivat ja kuolleet kasvit rapisivat. Heinä nuuhkaisi ilmaa. Hiiren viikset vapisivat.

"Kissa taitaa olla lähellä", Heinä sanoi nopeasti.

"Hiljaa sitten..", Tupsu mutisi mennessään matalaksi.

Heinä juoksi Tupsun edelle.

"Mistä se ystäväsi löydetään?" hän kuiskasi.

"En…En tiedä", Tupsu myönsi.

Tupsun päässä pyöri tuhansia ajatuksia. Ehkä Tammi oli kuollut? Ehkä Tammi vain lähti? Ehkä hänet napattiin? Tupsu pysähtyi paikalleen. Hän sulki silmänsä ja hengitti rauhallisesti. Heinä katsoi Tupsua ihmeissään.

"Tupsu?" Heinä kuiskasi huolissaan.

Hiiri pukkasi häntä huomattavasti suurempaa kania. Tupsu avasi silmänsä ja katsoi Heinää hieman hymyillen.

"Kunnossa ollaan", Tupsu sanoi nopeasti.

Hän jatkoi kävelyä vaikka olikin jo hyvin väsynyt. Heinä huomasi Tupsun väsymyksen.

"Pitäisikö levätä hetki?" Heinä kysyi hiljaa.

"Voisi olla hyvä idea," Tupsu mutisi.

Ystävykset suuntasivat pienen puun juurelle. He käpertyivät siihen ja nukahtivat nopeasti.

## Luku 6

Lehti loikki ympäri pimeitä korvattomien häkkejä. Sammal kulki hänen vierellään hitaasti.

“Tynkä jätti meidät, Tammi on kateissa ja nyt Tupsu on jossakin etsimässä Tammea!” Sammal vinkaisi peloissaan.

“Keskitys nyt meidän tehtävään”, Lehti muistutti.

“Eikö voi palata pesälle? Minua väsyttää”, Sammal mutisi.

“Nyt ei palata. Katso!” Lehti hihkaisi ja lähti juoksemaan.

Sammal katsoi eteensä ihmeissään, mutta lähti kuitenkin Lehden perään.

“Se musta asia! Siitä tulee vettä!” Lehti huusi pysähtyessään asian vierelle.

Sammal kiiruhti Lehden luokse. Molemmat katselivat mustaa asiaa ihmeissään.

“Miksi se tänne johtaa?” Sammal pohti ja alkoi tutkimaan ympäristöä.

“En tiedä”, Lehti myönsi hiljaa.

Molemmat jäivät tutkimaan mustaa asiaa hiljaa. Kunnes harmaa kissa tassutti heidän luokseen sähisten.

"KISSA", Sammal huudahti lähtiessään pinkomaan pakoon.

Lehti juoksi ystävänsä perään. Hänen silmät olivat pelosta suuret ja hengitys nopeaa. Tassut liikkuivat niin nopeasti ettei pieni kani edes ymmärtänyt sen olevan mahdollista. Mutta pian kissa painoikin kyntensä Lehden valkeaan turkkiin.

"Lehti!" Sammal karjaisi pelosta.

## Luku 7

Aurinko nousi luoden varjoja metsään. Heinä avasi silmänsä ja haukotteli nopeasti.

"Äh..eihän täällä ole muruakaan ruokaa!" Hiiri huokaisi harmissaan.

Tupsu heräsi tämän viereltä. Hän huohotti kauhuissaan korvien noustessa pitkinä pystyyn.

"Kunnossa?" Heinä kysyi katsoessaan ystävänsä nopeasti kohoilevia kylkiä.

"Joo….Joo olen", Tupsu henkäisi.

"No hyvä. Meidän on lähdettävä jotta löydämme sen ystäväsi", Heinä sanoi.

"Mennään sitten", Tupsu sanoi henkäisyjen välissä.

Hiiri pysyi Tupsun vierellä varmistaen hänen pääsevän ylös. Tämän jälkeen he lähtivät kiemurtelemaan puiden läpi etsien reittiä korvattomien häkeille.

"Uskoisin että Tammi voisi olla toisella lammella", Heinä mietti.

"Miksi hän sinne menisi?" Tupsu kummasteli.

"*Joutuisi*", Hiiri sanoi hiljaa.

"Mitä?" Tupsu katsoi ystäväänsä vielä enemmän ihmeissään.

"Toinen kani ryhmä saattoi napata hänet", Hiiri sanoi.

"No mennään sinne!" Tupsu lähti juoksemaan sinne suuntaan jossa muisti ystävänsä näyttäneen lammen olevan.

Heinä lähti hitaasti pitkäkorvan perään.

## Luku 8

Lehti yritti rimpuilla pois kissan otteesta. Hänen valkoiseen turkkiin oli jo tullut punaisia juovia. Sammal katseli pelosta kangistuneena ystäväänsä, jonka turkki muuttui punaisemmaksi koko ajan. Lehti onnistui potkaisemaan kissan tassun irti hänestä, mutta se päätyi kuitenkin takaisin paikalleen. Kissa nosti pienen kanin niskasta ja alkoi ravistelemaan sitä ilmassa. Sammal katsoi jo vihasta kiehuen kissaa. Hän siirsi tassujaan parempaan asentoon ja nappasi maasta suuren kepin. Ruskea rusakko juoksi täyttä vauhtia kohti kissaa, pitkä keppi suussaan. Pian keppi työntyikin kissan vatsaan. Kissa päästi kovan karjaisun pudottaessaan Lehden maahan. Sammal juoksi Lehden luokse ja pani tassunsa tämän yli suojellakseen häntä, mutta kissa oli jo luovuttanut ja lähti juoksemaan pakoon keppi mahassaan.

"Lehti..?" Sammal kuiskasi painautuasseen ystävänsä turkkiin kiinni.

Lehti yskäisi heikosti. Hänen nenänsä liikkui yhä merkkinä hengittämisestä, josta Sammal helpottui.

"Kaikki on hyvin…Ole vain ihan rauhassa..", Sammal mutisi Lehden korvaan laskiessaan päänsä tämän päälle.

## Luku 9

Tupsu ja Heinä juoksivat kohti toista lampea. Koko lammen ympäristön täytti molemmille tuntematon haju, jonka syy pian selvisikin. Useita huonokuntoisia kaneja loikki lammen vierellä. Tupsu katseli tarkasti kanien keskelle.

"Tammi!" hän hihkaisi innosta.

Tupsu luuli sydämensä pomppaavan ulos ilosta. Hänen naamallaan oli leveä hymy, mutta Heinä katsoi Tammea vakavana.

"Hänet on napattu", Heinä sanoi vilkaisten Tupsua.

Tupsu katsoi tarkemmin kaneja. Usealta puuttui raaja tai pari, joiltakin korva tai häntä, joillain ei ollut turkkia eikä joillain silmiä.

"Mitä heille on käynyt..?" Tupsu sanoi järkyttyneenä. Hänen silmänsä olivat lukittuneet järkytyksestä kaneihin.

"Korvattomat..", Heinä sanoi hiljaa ja jatkoi. "Useat kanit, kissat ja koirat, jopa hiiret ja rotat voivat joutua tuon kohteeksi".

"Ai…", Tupsu henkäisi loikkiessaan hitaasti kohti kaneja.

Tammi katsoi Tupsua jopa hieman hymyillen.

"Kuka olet", Valkoinen, etutassuton kani sanoi möreällä äänellä.

"Tupsu. Tulin hakemaan ystäväni",Tupsu sanoi nostaen päätään näyttääkseen suuremmalta.

Tammi lähti hiipimään huomaamattomien kanien ohi. Hän katsoi Heinää silmät suurina, johon vastaukseksi Heinä nyökkäsi pikaisesti.

"Oletko kuullut metsässä kasvavista uusista kasveista?" Heinä kysyi ystävällisesti vaikealta kanilta.

"En?" Kani sanoi ihmeissään.

Tammi hiipi kiven taakse ja lopulta lähti juoksemaan kohti Tupsua.

"Mennään!" Tammi huusi juostessaan Tupsun ohi.

"Kiitos!" Heinä huudahti kiivetessään Tupsun selkään.

Tupsu ryntäsi Tammen perään.

"Oletko kunnossa? Miksi et paennut aiemmin?" hän kyseli katsoen ruskeaa kania.

"Kunnossa ollaan, enkä olisi päässyt turvallisesti karkuun. He vahtivat vankejaan tarkasti", Tammi mutisi hieman nolostuneena kiinni jäämisestään.

"No onneksi olet kunnossa!" Tupsu huudahti, hänen silmistään näkyi helpotus.

"Toivottavasti muutkin ovat kunnossa. Pakkohan heidän on olla kun korvattomienkin selviää", Tammi tokaisi kääntäen katseensa takaisin eteenpäin.

"Minäpä pelastin sinut! Saat maksaa takaisin!" Tupsu tuhahti.

"Tuo oli jo takaisinmaksu minulle", Tammi sanoi ärsyttävällå äänensävyllä ja lähti kiihdyttämään vauhtiaan korvattomien häkkien luokse Tupsu perässään.