Зоряна перлина

Деякі легенди розповідають про маленькі кулі, наявні у кожної кіцуне, японською названі Хосі-но-тама або «Зоряна Перлина», які являють собою маленькі білі сфери округлої або грушоподібної форми, які з легкістю можна прийняти за дитячу іграшку.

Кіцуне люблять грати з цими кулями і «запасають» в них частину своєї сили і магії після перетворення.

Згідно з китайськими легендами, як свідчить професор Де Гроот в його "Релігійній системі Китаю", іноді народна мудрість наділяла лисиць-перевертнів фантастичними здібностями на тій підставі ,що вони нібито володіють таємничю перлиною, яка насправді є їх душею.

Перлини часто дійсно вважалися живими і тому, ідея про те, що душі живих людей можуть мати форму перлини, виглядає цілком природною - вважає Де Гроот . Про це ж пише і В.М. Алексєєв в своїх щоденниках подорожі по Китаю 1907: « Лисиця зберігає пігулку вічного життя, палаючу в сяйві місяця і оживляє навіть розклавшийся труп". Сюжет про талісман в роті у лисиці, зустрічається і в міфічному оповіданні про Лю Хае - бога монет.

В одній версії легенди Лю Хай був лісорубом. Одного разу він зустрів заплакану дівчину, сім'я якої загинула. Лю Хай взяв її за дружину. Якось в горах його гукнув камінь, який повідомив про те, що його дружина - лисиця-перевертень. Камінь порадив дроворубові вночі, коли лисиця дістане з рота червону кульку - чарівний талісман і покладе його йому в рот, не повертати їй його, а проковтнути. Лисиця без талісмана помре. Лю Хай так і зробив. Але лисиця пояснила Лю Ганю, що камінь просто хотів убити його і заволодіти кулькою, щоб потім піднятися в небеса.

Сюжет цього оповідання цілком може служити одним з доказів повір'я про незвичайний талісман, що знаходиться в роті у лисиці.

Лисиці-перевертні носять цю перлину в своїй пащі, і вважається, що заволодівши такою кулею можливо змусити лисицю пообіцяти допомагати собі в обмін на обіцянку повернути його власниці кулю. Вважається, також, що кіцуне зобов'язані виконувати свої обіцянки, інакше їм доведеться понести покарання у вигляді зниження свого рангу або рівня сили.

Наприклад, японське сказання XII ст. описує чоловіка, який використав лисячий Хосі-но-тама:

Моно-но ке (дух, що оволодів людиною чи вселився у нього (або в неї) хвороба), був переданий моноцукі-но онна («одержимою жінкою» викликається, щоб переселити в неї злого духа) і став говорити її вустами: «Я - лисиця. Я стала не для того, щоб робити зло, але лише щоб озирнутися, так як подумала, що в таких місцях багато їжі; в результаті ж я опинилася замкненою». З цими словами вона витягла з фартуха білий камінь розміром з невеликий Мікан (мандарин), підкинула і зловила його. Ті, хто бачив це говорили: «Це дивний камінь. Ймовірно, він уже був у кишені «одержимої», щоб задурити всім голови». Коли жінка знову підкинула камінь, молодий чоловік зловив його і поклав собі в кишеню. Лисиця, що вселилася в жінку, стала просити повернути його, але він відмовився; тоді лисиця заплакала: «Для тебе цей камінь марний, ти не знаєш, як ним користуватися. Якщо ти не віддаси його мені, я стану твоїм ворогом навіки; якщо ж повернеш, я, як божество, буду допомагати і охороняти тебе». Молодий чоловік змусив жінку повторити обіцянку і повернув камінь. Після, коли кенся (екзорцист) вигнав лисицю, в кишені одержимої каменю не виявилося. Це підтвердило, що він дійсно був власністю істоти (лисиці), яка вселилася в жінку. Лисиця стримала обіцянку. Одного разу, коли молодий чоловік повертався додому темної ночі, він злякався і покликав лисицю на допомогу. Тварина з'явилася негайно і повело юнака вперед, обережно, крадькома по вузькій стежині, в стороні від головної дороги. І він міг бачити причину такої поведінки: на дорозі, по якій він пішов би без допомоги лисиці, знаходилося безліч грабіжників, озброєних луками і палицями. В кінці стежки лисиця зникла, а він цілий і неушкоджений дійшов до будинку. Багато разів лисиця допомагала і виручала його - це доводить, як каже автор, що тварини набагато більш вдячні істоти, ніж люди.

В Японії ж вважають, що лисиці носять перлину, що світиться в хвості і з її допомогою створюють так звані Кіцуне-бі («Лисячі Вогні»).