Jakobs förödande familjeträff

Det är välkänt att Jakob Hamrin är en oerhört attraktiv elev på Hogwarts. Många har trott att han kanske möjligtvis är en *Veela*, och det enda som motbevisar detta är att han inte är en kvinna. Under sitt sjätte år skulle Jakob resa hem och träffa familjen under jullovet. Han åkte med Hogwartsexpressen, för att sedan lite diskret (och möjligtvis kriminellt) flyga på sin kvast från Kings Cross enda hem till Kärret av Kroppar, en liten trollkarlsby i norra europa som faktiskt är mycket trevligare än vad namnet hänvisar. Med sig i väskan hade han självklart katten Frej.

Vad Jakob inte hade tänkt på var att det oftast inte går felfritt när man försöker flyga över Norska havet på en kvast i vintertider. Det började bli mörkt, och havet brann i solens sista gyllene strålar. Frej stack ut huvudet ur väskan för att se solen. Det här var hans favorittid på dygnet, och även så var det Jakobs. De såg båda den norska kusten långt bort i fjärran. En vackrare flygtur hade ingen kunnat önska sig. Men plötsligt började det snöa på dem. Stora, tunga flingor flög in i Jakobs ögon, och det blev svårt att se någonting alls. Frej såg att havets vågor började växa, och stack snabbt in huvudet i väskan igen. En kall vindpust tog tag i kvasten och slungade dem ur sin riktning. Det gick inte att se den norska kusten längre, och solen var helt försvunnen. Det enda Jakob såg var mörker och vita snöflingor.

"*Lumos!"*

Nu såg han lite bättre iallafall, men vilket håll han skulle åt var omöjligt att veta. Han prövade att försöka flyga upp över ovädret, och det fungerade ganska bra. Ovanför molnen såg han några norska berg sticka upp. Jakob, med alla hans snygghet, flög så fort han kunde mot bergen. Han ville verkligen inte krascha ned i havet och bli uppäten av en jättebläckfisk eller något liknande.

Han tog sig till bergen, och testade att flyga ned under molnen igen. Det snöade fortfarande lite, men det var inte katastrofalt som förut. Jakob hörde Frej huttra i väskan. "Hur kall måste en katt bli för att den ska huttra?" tänkte han. "Aldrig hört på maken förut. Bäst att jag skyndar mig." Med ännu högre fart närmade han sig nu Kärret av Kroppar. Han såg sitt hus där framme, och var det kanske släkten från söder som stod utanför och väntade på att någon skulle öppna dörren? Jakob log lite, men träffades plötsligt av en grön blixt från en av släktingarnas trollstavar. Var detta slutet? Dog Jakob här, under sitt sjätte år på Hogwarts? Nej tyvärr. Vad som träffade Jakob var en *Slugulus Eructo* besvärjelse, en som får en att spy upp sniglar. I sin höga hastighet kastades Jakob av sin kvast och landade med ett högt knak på den isiga gatan.

Vad som hände efter detta är lite oklart. Jakobs mormor, som hade besvärjat honom, försökte förklara att hon trodde att det var något monster på väg mot dem från himlen. I sin fasa använde hon trollformeln hon var allra bäst på, och prickade perfekt. Hon behövde ju skydda familjen från faror, såklart, och det var verkligen inte hennes avsikt att besvärjelsen skulle pricka så perfekt. Kusinerna Adam och André berättade för Jakobs mamma häx-Anna-Karin att mormor hade viskat "kolla här, här kommer det roligaste ni nånsin sett!" innan hon skjöt snigelbesvärjelsen på Jakob. Jakob kunde inte vara med och fira jul det året, och låg på sitt rum och kräktes upp sniglar i en vecka med en bruten arm. Stackars Frej hade symtom på PTSD efter stormen och kraschen i flera veckor, och syntes ofta stirrandes in i intet, antagligen plågad av minnet av händelserna.