Teologia

La religió juga un paper crucial en l’entesa del món i per respondre a les principals preguntes que es fan des del pagès més humil al rei més influent. Tot i que en la majoria de regnes la divinitat i la devoció no tenen un paper de gran poder, estan molt extensos en tots els fets quotidians i pensaments diaris de la vida de la gent.

La Teologia més coneguda fa referència a les cinc races més poblades: humans, elfs, nans, mitgerols i gnoms**.** Tot i que hi ha altres races dins del món, no tenen una teologia tan rica ni estesa, i existeix molta divergència entre les comunitats que els acadèmics han estudiat.

## **Teologia comú: La Mare**

Tot va començar amb La Mare. Ella va donar llum a les seves dues filles: Ume i Dunna. Per a elles va crear el món, ple de vida, fauna, vegetació, llum i foscor, terra fèrtil perquè correguessin i un oceà infinit per contemplar a cada posta de sol.

En aquells primers temps, La Mare observava orgullosa i feliç com les seves dues filles creixien en força i saviesa, explorant el món i rendint-li a ella devoció i gratitud.

Amb el temps una angoixa va créixer en el cor d'Ume i Dunna. Doncs elles, igual que La Mare, volien donar vida i sentir-se orgulloses de la seva pròpia creació. Així, amb el permís de La Mare, les seves dues filles van donar a llum a una nova generació d’éssers.

Ume va tenir a Relic i Elvenia. Relic era un home alt, fort i atrevit. Va ser el primer en néixer en aquest món i per això sempre tindria un orgull estoic com a bandera. Elvenia, més petita però amb un cor més tendre, admiraria la bellesa del món i procuraria mantenir-lo viu i radiant per sobre de tot.

Dunna, per altra banda, va donar a llum a tres fills: Grumnic, Heitar i Trass. Tot i això, el seu part va ser llarg i dificultós i a punt van ser els seus fills de néixer morts. Grumnic, el primer, era petit com tots els seus germans perquè tenia poc espai a la panxa de Dunna, però era fort, resistent i tenaç. Heitar, el segon, era inquiet i entremaliat, amb el neguit de conèixer i veure-ho tot. Per últim, Trass va arribar al món quasi de miracle, molt petit i dèbil i va aprendre que hauria de fer servir el seu intel·lecte per sobreviure en aquest nou món.

Quan tots cinc fills van créixer i rondar pel món, les dues dones, Dunna i Ume van estimar-los en bogeria, i això va suposar oblidar elles mateixes a la seva creadora.

Amb el temps, La Mare va percebre que les seves filles ja no li rendien tanta devoció. Gelosa i traïda, un dia va dir a tots els seus néts que premiaria al que fos capaç d’arribar al pic de la muntanya més alta portant a sobre la pedra més gran que trobessin.

Volent demostrar la seva valia, tots ells van pujar al cim arrossegant pedres tan grans que eclipsaven la llum del sol. Relic va arribar al cim primer i poc després la resta de germans i cosins.

Aprofitant que tots estaven esgotats, La Mare els va matar a tots, clavant-los un ganivet al coll. Els crits es van sentir fins al final de l'horitzó i Ume i Dunna van veure amb el cor trencat com la sang dels seus fills queia per el vessant de la muntanya més alta, tenyint el món de vermell.

Ume i Dunna van enfrontar-se a La Mare. Durant mil dies i mil nits, els trons, els terratrèmols i les tempestes van destruir el que abans era un món perfecte. Però finalment La Mare va morir i amb la seva mort les seves filles van abandonar aquest món destruït i ple de dolor, per no tornar mai més.

Però..... un dia la vida va tornar al món.

De la sang vessada dels déus morts van aparèixer noves criatures, més petites que les que fins ara havien caminat pel món, però vives, al cap i a la fi.

Per cada gota de sang de Relic va sorgir un humà, un ésser semblant a Relic, però amb només una petita part del seu poder. El mateix va passar amb la sang d’Elvenia, que va donar lloc als elfs. I d’aquesta manera Grumnic va donar vida als nans, Heitar als mitjans i Trass als gnoms. Milions de noves ànimes poblaven ara el món, petits trossos de cristalls provinents d'un mirall més gran.

Així van néixer les races, i el principi de la Primera Crònica: un món jove, sense regnes, ni passat. On els primers herois forjarien el futur d’un món encara per construir.

## **Teologia segons la raça**

Cada raça dins del món té una versió particular i esbiaixada del paper que ells representen i el seu valor envers les altres races. En una comunitat també poden haver-hi diferències envers certs fets o rituals. La teologia més comuna i acceptada segons la raça que en parli està resumida a continuació.

### **La teologia humana**

Els humans són la raça predominant en la majoria de regnes del món. Des de l’imperi d’Avalon fins als petits regnes de Mothra o les Ciutats lliures de Rem, la raça humana juga un paper dominants allà on es troba. És per això que la seva teologia presenta la versió més bel·licosa i supremacista respecte la resta de races.

Els humans veuen a Relic com un pare, més que una divinitat a rendir culte. Es consideren fills i no súbdits del Déu mort. Per aquest motiu la religió no juga un paper crucial dins dels grans afers humans, sinó més una eina per donar importància i legitimitat a les conquestes o fets històrics.

Aquesta visió de superioritat ha portat a molts regnes a considerar la resta de races i inclús Déus com inferiors, essent el regne d'Argos l’encarnació més racista d’aquest pensament humà.

### **La teologia èlfica**

Els elfs van tenir en el passat regnes propis, grans extensions de boscos i prats on la seva veu era llei, o almenys així ho constata la Primera Crònica. Durant la 3a Crònica, pero', els elfs van esdevenir una ombra del que van ser. Es van convertir en un poble molt integrat dins d’un món dominat pels humans. Poc a poc la seva raça es va anar debilitant i perdent-se en la línia del temps.

Molts consideraven que aquest era el pas natural de les coses, i que cada mort èlfica tornava el seu petit tros d’ànima a Elvènia, amb l’objectiu final que la deessa tornés a renéixer en aquest món. Cada punt lluminós en el cel nocturn significava una ànima que hi tornava. El dia que tot el cel brillès com una sola llum, Elvènia tornaria a aparèixer en aquest món, renascuda i orgullosa dels seus fills.

Els elfs consideraven que l’essència dels primers habitants, les tres generacions de déus, encara impregnaven tot aquest món, i per això molts elfs preferien viure en boscos o en petits poblets que en grans ciutats, inexistents en el món primigeni.

### **La teologia dels nans**

La raça dels nans és la que més integrada té la religió, així com la devoció al seu Déu dins de la seva vida diària. L’origen de la seva raça comença amb la sang d’en Grumnic filtrada entre les esquerdes del món destruït, perquè és allà, en els túnels sota terra, on van néixer els primers nans.

L’hegemonia humana és per molts dels nans una fal·làcia, perquè en el seu element, el Sota-món i les muntanyes, són ells els superiors. Mentre això sigui així no hi haurà deshonor en la seva raça.

La devoció al seu Déu és un dels pilars de la religió nan. La manera de
resar, però, sol variar entre comunitats: una batalla gloriosa, una construcció resistent al pas del temps, riqueses incalculables o una comunitat forta i unida. Tot és vàlid per demostrar a Grumnic que són un poble digne de la seva sang.

Molts consideren que Grumnic no és mort sinó que espera tornar en el cos d’un nan excepcional. És per això que els nans busquen tenir una vida gloriosa: perquè quan morin deixant un gran record entre els vius, entraran en el saló del més enllà per esperar l’arribada del Déu. Una vegada tots els seients del saló s’ocupin, arribarà Grumnic i escollirà al seu paladí entre els que l’esperen.

Recentment molts teòlegs nans parlen que aquest saló està a punt d’omplir-se i tancar les portes. Això ha portat a la comunitat dels nans a un fervor religiós gairebé fanàtic, i ha llençat a molts guerrers d’aquesta raça a la recerca de l’anomenada Última Gesta, una mort gloriosa per poder ocupar aquests últims seients.

### **La teologia mitgerola**

Els mitgerols són una raca poc definida dins d’aquest món. Incapaços de conviure en una comunitat durant gaire temps ni de deixar un testimoni escrit de les seves vivències i creences, fan difícil l’obtenció d’un coneixement homogeni.

De fet, molts mitjans no consideren a Heitar com un Déu, sinó com un ancestre comú, el pare natural de la seva raça, essent ells els descendents generacionals d’aquesta persona. Per ells la religió és una interpretació fantàstica d’un fet normal com és l’evolució d’una raça en el pas del temps. Tot i això, en moments de dificultat o crisis, molts es recolzen en la religió, com es el cas d’Argos on la raça dels mitjans pateix una gran opressió i on les comunitats religioses de Heitar són més fortes que a qualsevol altre lloc del món.

### **La teologia del Gnoms**

Potser una de les teologies més intricades i tancades del món. De fet, durant molt de temps es considerava que la raça dels gnoms no tenia cap mena de devoció al seu Déu; que regnava un cert ateisme en ells.

Però en els últims centennis, molts escolars i historiadors humans han començat a descobrir una devoció amagada, molt personal i deslligada de la
comunitat, que en part recorda molts cops a la humana.

Els gnoms es consideren la raça més capaç dins d’aquest món a causa d'una intel·ligència superior heretada del seu Déu. Igual que Trass, ells també han de sobreviure en un món hostil, i per això mantenen una aparent submissió envers a la resta de races. Però molts escolars sospiten que en moments d’intimitat, els gnoms busquen la benedicció del seu deu, treballant per un objectiu encara ignot per aquells que recullen la història d’aquest món.

## **Teologia perduda: Els déus antics**

Amb els temps, moltes creences, practiques i religions van anar perdent força fins al punt de practicament desapareixer. Entre els pocs creients restans el record de deus antics va desapareixer, pero no el poder dels seus seguidors.

### **Heironeus**

* **Alineament:** Legal-Bo.
* **Sexe:** Femení.
* **Dominis:** Justicia, Lideratge, Inflexibilitat.
* **Manifestació:** Cavaller.

Es creu que és aquell que lidera el bé i la punta de llança en la guerra contra el mal. Per alliberar-se, espera que el seu paladí lideri un exèrcit contra els assotaments i els derroti. Atorga força per protegir els dèbils.

### **Pelor**

* **Alineament:** Neutral-Bo.
* **Sexe:** Masculí.
* **Dominis:** Llum, Misericòrdia, Concòrdia.
* **Manifestació:** Home, Cabells blancs o deixats, Túniques.

És capaç de veure tot el que passa. Creu que tots els déus haurien de coexistir, raó per la qual actua de mediador i intentar posar ordre i cohesió entre ells. Vol crear un paladí prou poderós perquè l’alliberi dels assotaments.

### **Malau**

* **Alineament:** Caòtic-Bo.
* **Sexe:** Masculí.
* **Dominis:** Perseverança, Oportunitat, Discreció.
* **Manifestació:** Ésser petit i anodí.

Perseverant i maquiavèl·lic farà el que sigui perquè el bé surti victoriós sense importar el preu a pagar. De natura optimista, no creu que el bé pugui ser derrotat, i troba alguna cosa bona en tota mala experiència. No vol alliberar-se; creu que els déus ja estan fent el seu deure i que els assotaments han fet bé, i per això els hi va ajudar a atrapar als altres durant l'inici de la 3a crònica.

### **Wolfram**

* **Alineament:** Legal-Neutral.
* **Sexe:** Indefinit.
* **Dominis:** Perfecció, Construcció, Lògica.
* **Manifestació:** Te la forma d'una intrincada esfera de metall blau i és capaç d'adoptar qualsevol forma mitjançant engranatges i articulacions mecàniques.

Antic governador del Plànol de l'Ordre. Treballa per aconseguir el millor per Aerdeh’ner mitjançant la lògica sense deixar-se influenciar per qüestions morals. Ell va ajudar a separar els plans tot i que creu que ha sigut un error. Junt amb Dardo està treballant per crear una màquina que els torni a ajuntar de nou.

### **Boccob**

* **Alineament:** Neutral-Neutral.
* **Sexe:** Indefinit.
* **Dominis:** Temps, Cronista, Coneixement.
* **Manifestació:** Orbe, Mans, Llibre.

És l'encarnació del temps, no només el personifica, sinó que les seves existències són sinònimes, un és l’altre. Té la capacitat d'estar en qualsevol moment de la història. Va inventar la cronomàgia, atorgant així la capacitat de viatjar enrere en el temps, fins a l'actualitat, als seus seguidors perquè actuïn com els seus ulls. Es dedica a escriure la història del món, enregistrant la completament. Ara envia cronomags al passat per trobar una formar d'alliberar-se dels assotaments.

### **Olidanmara**

* **Alineament:** Caòtic-Neutral.
* **Sexe:** Indefinit.
* **Dominis:** Felicitat, Sort, Llibertat.
* **Manifestació:** Jove, Sorollós i Vistós.

Persegueix que al món hi hagi felicitat. Vetlla per tothom, però no es preocupa de les conseqüències dels seus actes. No té en compte la resta de Déus. Totes les persones que s'ho passin bé són els seus adeptes. Té tant de poder que els assotaments van ser incapaços d'aconseguir atrapar a la deïtat.

### **Hextor**

* **Alineament:** Legal-Malvat.
* **Sexe:** Femení.
* **Dominis:** Poder, Ordre, Servitud.
* **Manifestació:** Cavaller.

La violència i el poder són l'únic camí per subjugar als dèbils i fer la teva lliurement. Es considera a si mateix el més maligne i lluita contra el seu etern rival i contrari. Atorga força per subjugar als dèbils.

### **Vecna**

* **Alineament:** Neutral-Maligne.
* **Sexe:** Femení.
* **Dominis:** Secrets, Enveja, Traïció.
* **Manifestació:** Serp amb un ull a la boca.

Vecna busca saber-ho tot. Vol conèixer tots els secrets, i els vol només per ella. No vol als altres déus. Quan aquests van començar a ser capturats pels assotaments, va  deixar una balisa a Aerdeh'ner per poder ser convocada i així sortir del seu captiveri.

### **Erythnul**

* **Alineament:** Caòtic-Maligne.
* **Sexe:** Indefinit.
* **Dominis:** Destrucció, Violència, Corrupció.
* **Manifestació:** Un drac sense color definit.

El seu objectiu és aconseguir la quantitat més gran de sang, violència i destrucció. Com més millor. Busca corrompre tot ésser i persegueix la guerra. Inspira temor, tant que està prohibit anomenar el seu nom. No requereix ajuda per alliberar-se, pensa que és capaç de fer-ho sense.

## **Teologia i màgia**

La màgia és un objecte d’estudi per molts des de la seva aparició durant la Segona Crònica. Tot i això existeixen registres de fets màgics perpetrats per habitants del món durant la Primera Crònica, atribuïts no a mags o bruixots, sinó a clergues.

Els clergues capaços de fer màgia són la connexió més forta que pot existir entre un ésser mortal i el seu Déu. La seva màgia prové de la devoció, el culte i el rés, donant-los un poder que moltes vegades ni els grans mags del nostre temps són capaços d’imitar, com la curació màgica, tot i que mai tornant la vida als morts.

Tot i això, no sempre els més devots tenen aquesta habilitat, i inclús s’han vist adeptes de cultes menors o Déus oblidats o nous, que manifesten un poder similar. Les raons es justifiquen sota la premissa que la devoció a un Déu inventat o perdut a la història acaba sent inconscientment una devoció al Déu que cada raça porta en el seu interior.

Un cas notable d’excepció és un culte nascut l'any 2571, conegut com L'Únic, on els seus clergues van ser capaços de fer màgia excepcional, impossible per la resta d’homes de fe.

Però després d’aquesta erupció de màgia i fanatisme va venir la seva caiguda dos anys després, on molts dels seus devots van perdre la seva capacitat màgica. Aquest singular fet encara està sota estudi per molts cronistes i escolars erudits en el tema.