A Hakasz Kánság Történelmi Fontosabb Történelmi Szereplői

## Jaghatai Kán:

A következő bejegyzés legendás elbeszéléseket is tartalmaz.

Teljes nevén Jaghatai Demirhan Demir Kán.

A Hakaszok vezetője 1510-óta. Születési ideje nem ismert 1482-87 közé teszik a kutatók. Demirhan Kán és Temulun Khatun (a Kán női megfelelője) házasságának első fiú gyermeke.

  Az ifjú Jaghatai gyermek korát a vándorló és állandóan háborúzó hakasz hordával töltötte. A nehéz és kíméletlen vándor utak és az állandó háború megedzette a lelkét és testét. Hasonlóan több vele egy korúhoz, aki a vándorlások és a háborúk idején született ő is ideje korán meg tanult lovagolni, az íjjal és a karddal bánni.  Apja Demirhan Kán először 8 éves korábban vitte magával egy portyára.  Ez volt az első alkalom számára, amikor megtapasztalta az igazi hakasz katonaéletet. A bajtársisságot és az utazás szentségét. Ezen a portyán eset át először a tűzkeresztségen és ölte először az ifjú jinong és vált felnőtté a szokás szerint, annak ellenére, hogy a törvényes kort nem érte el.  Ezt követően majdnem minden hadjáratban elkísérte apját, bár nem minden esetben engedték a harcmezőre vagy a frontra harcolni.

Később 1501-ben Jaghatai megkapta apjától első valódi megbízatását, hogy hódoltassa be számára az Uráli népeket. Ifjú kora ellenére a jinong jó példával járt elő és megbízhatónak számított. Részt vett a háborúban ahol, ha engedték számára harcba is vonult, ügyesebben is vadászott, mint sok nála idősebb és példásan viselkedett apja tanácskozásai során ahol néha igen jó megjegyzéseket tett. Ezek okán nagy reményt fűzött hozzá apja. Ehhez a hadjárathoz rengeteg legenda és hagyomány kötődik. Az „Udmurtiai griff” és „Az Erdei Szellem Rejtvénye” nevű legendák, melyek megpróbálták kidomborítani az ifjú Jaghatai erényeit, aki ekkor még csak jinong volt.

1505 után Jaghatai egyre inkább nagyobb szerephez jutott az udvari politikai életben és gyakran képviselte apját a városon kívüli ügyek kapcsán, mikor az nem érezte elég erősnek magát ahhoz, hogy lóra üljön.  Végül 1510-ben apja halálát követően (mely rituális gyilkosságot ő végezte el) lett kán.

Személyiségre az mondható el Jaghatairól, hogy felelősség tudatos és mindenekelőtt államférfinak tartja magát (a szó mongol/steppei értelmében) és csak utána harcosnak.  A becsületet és a tisztességet mindennél többre értékeli, életét nagyban a szokásjog határozza meg. Apja halála kissé megviselte, de pontosan tudta milyen feladatot kell elvégeznie és, hogy csak a szokásoknak megfelelően cselekedett. Kedvelt kikapcsolódása a vadászat, amit gyakran még a háborúk és hadi utak során szerzett barátaival szokott végezni.

## Ebegi Demirhan Demir Gonji (hercegnő).

Demirhan kán és Temulun Khatun legidősebb női gyermeke és első szülöttje.  Jelenlegi férje Jali Bukha Aykan az Aykan klán törzsfője.  Közelit a húszas éveinek a végéhez. Eddig 3 gyereke van.

Ebegi hasonlóan Jaghataihoz szintén a nagy vándorlás és a hadakozás idejében született és volt gyerek. Hasonlóan a többi vele egykorúhoz őt is megtanították harcolni, de a hagyományos női feladatokat jobban kedvelte. Viszonylag későn ment férjhez a hagyomány szerint olyan 20 éves lehetett akkor mikor Jali Bukha „elrabolta” Demirhan Kán sátrából.

Ebegi azóta a Demir-klán üdvöskéje és a női tagjainak példaképe. Pedáns feleség, akiben jelen van a Demir-klánra jellemző vad temperamentum. Oda adó anya és gondos vendéglátó.  Testvéreivel békés és boldog viszonyt tart fenn és állandó támaszként és a családbékítő bírájaként szolgál.

Gyermekei: Degei Jali Bukha Aykan, Okin Jali Bukha Aykan és Chotan Jali Bukha Aykan.

## Arslan Demirhan Demir Jinong (koronaherceg)

Demirhan kán és Temulun Khatun második fia és harmadik gyermeke. Samarkand kifosztása során született gyermek.  Szintén nincs jelenleg felesége.

Demirhan kán kevesebb időt töltött vele és a neveltetésével, mint idősebb testvéreiével, de ennek ellenére jelentős kapcsolatot sikerült kialakítania vele, különösen abban a 3 évben amikor Jaghatai az uráli népek ellen folytatott háborút.  Jaghatai testvérével állandóan veszekszik és rivalizál ennek egyik oka, hogy Demirhan kán sose vonult vele harcba úgy, ahogy az idősebb testvérével és sose bízta meg azzal, hogy sereget vezessen önállóan. Aslant bár hasonló értékekre nevelték, mint idősebb testvéreit nem igazán hasonlít rájuk. Kegyetlenkedései egyelőre még nem értek nagyobb áldozatott egy-egy kutyánál vagy szökött rabszolgánál, ellenben Jaghatai-val akit a kánságban szerte a becsületesség és a példa értékű harcos megtestesítőjének tartanak. Rivalizálása Jaghatai-val párját ritkító a kánságban, szinte minden nap kitör kettőjük között valami veszekedés, szinte bármiről képesek veszekedni és az incidensek egyre tarthatatlanabbak és szégyenteljesebbek lesznek, bár nagy probléma nem született belőle hála Ebegi közbenjárásának, de idő kérdése mikor tör ki egy nagyobb botrány kettőjük között, ami végül olyanhoz vezet, ami a Hakasz Kánság rovására menne.

Arsalan jelenleg a jinong tisztséget tölti be, mint legidősebb férfi rokona a kánnak, de nincsen túl nagy tapasztalata az udvari dolgokban és igazi szövetségesei sincsenek ott.  És ő se fektet senkibe túl nagy bizalmat. „Barátai” akik a kíséretét alkotják csak kötelesség tudat miatt vannak vele és sose ellenkeznek tettei ellen, de elborzasztja, őket néha milyen kegyetlenség ötlete merül fel a jinongban.

## Jali Bukha Aykan az Aykan klánból.

Aykan Guyug Aykan és  Sayinaral Qayag Boge Jegü gyermeke.

Jali Bukha Aykan az Aykan klán jelenlegi klánfője már lassan 10 éve.  Szintén a háborús és vándorlásokkal teli időben született és élte meg fiatal korát. Vad és zabolátlan harcos hírébe került, aki nem kegyelmez senkinek és semminek, ami az útjába kerül a csatamezőn, saját emberei és kísérete felett pedig vasököllel vezeti háború idején. Ezzel teljes kontrasztban, békében mikor időt tölt a családjával kedves és oda adó apa, sőt kissé még papucs férjnek is tűnhet avatatlan szemek számára.  Egyszerű és közvetlen módon viselkedik ilyen időben és mindent megtesz a családjáért (ami mint jó hakasz hagyomány alapján igen kiterjedt és lényegében az egész klánt érti alatta).

Gyermekei: Degei Jali Bukha Aykan, Okin Jali Bukha Aykan és Chotan Jali Bukha Aykan.

## Iván Ivanovics Ivanovski

Nagyra vágyó és áskálódó orosz paraszt, akit még 1500-as években csak Ivánként ismertek az emberek, de ő volt az első, aki felismerte a lehetőséget a hakaszokban és Jaghataiban mikor az a seregét erre vezette és rögvest a szolgálatába ajánlotta magát. A paraszt átvezette Jaghatait az erdőségen és segített neki csapdát állítani a helyi erők ellen és több győzelemben is az ifjú jinong oldalán volt, bár sose a csatamezőn. Kém, felbujtó és útvezető szolgálta új urát aki jutalomként neki ajándékozta a volt boyár birtokait és kinevezte a terület kormányzójának, miután az orosz bizonyította a hűségét Jagahtai és a hakaszok irányába.  Bár becsületét sokan megkérdőjelezik a hakaszok között, az egyértelműen látszik, hogy Iwán birtokai biztonságosak és mentesek a belvillongásoktól. Jagahtaihoz való viszonyát senki se ismeri igazán, bár „Az Erdei Szellem Rejtvénye” című legenda alapján jó barátok (bár ez a legenda azt is állítja, hogy Iván egy Domovoy), de amikor ez a két férfi egyszerre megjelenik a levegő mindig fagyos kettőjük között.

Jelenleg Iván egy fiatal feleséget talált magának, akit az egyik Udmurtiai törzsből választott magának. Házasságuk egyelőre gyermektelen.

## Omer Idorwitz a „Demir-klánból”(Omer, Idor fia) a Koldus Tábornok, a Kóser Hentes, a Zsidó Lovas.

Omer egy fiatal és ambiciózus zsidó a Astrakhan városában aki fiatalon végignézte és csodával határos módon túl élte a város bukását amikor Demirhan Kán először érkezett ide és foglalta el az egykori Nogay horda központját. Látta, ahogy hakaszok lemészárolják a családját, miközben a város utcáin tombolnak és az ifjút is elfogták és rabszolgaként eladták. Szerencsés módon pont a Demir-klán birtokába került. Ekkor volt 22 éves. Ideje nagy részét a palota falain belül töltötte és az udvari élet egyik kívülálló szemlélője lett. Rengeteg dolgot sikerült eltanulnia és megértenie, jártassá vált az udvari intrikák és politikai szövevények világában. Persze ezen képességei nem tűntették ki túlzottan a többi udvaronc és házi rabszolga sorából. De ez tette lehetővé számára, hogy furcsa vonzalmat és lojalitást érezzen azok iránt, akik elfoglalták az otthonát, megölték a családját és őt rabságba döntötték.  Korán sem volt idegen számára a lovas nomádok kultúrája, hisz tatárok között nőt fel és a rabszolga lét se volt olyan borzalmas. Kifejezetten jól élhetett ő és többi társával együtt, még saját tulajdona is lehetett. Persze álmodozott a szabadságról és arról, hogy megváltja magát és kereste az alkalmat rá.

Mely el is érkezett 1508-as évek nyarán, mikor is Astrakhan városában kitört egy kisebb felkelés, mely két kereskedő ház rivalizálásából nőtte ki magát. A lázadás hirtelen tört ki és még az akkor uralkodó Demirhan Kán se volt jelen a városban. Egyedül csak pár kevésbé fontos méltóság volt jelen és senki se tudta pontosan mit tegyenek. Omer viszont gyors gondolkodásról és kezdeményező készségről tett tanúbizonyságot, amikor is a palota rabszolgáiból és szolgálóiból egy utcai milíciát állított fel.  Bár közel sem voltak olyan képzettek, mint egy hivatásos katona és felszerelésük is elmaradt tőle, de attól még félelmetes látvány volt, ahogy a palota népei, hentes bárdokkal, kampókkal, késekkel és egyéb éles és veszélyes tárgyakkal felszerelkeztek. Az egész élén pedig ott ált Omer, dísztelenül ugyan olyan fenyegető fegyverekkel, mint a társai védte a palotát. A sereg, amit később, mint a „Koldus Sereg” neveztek el hősiesen és derekasan védte a palotát és környékét, mindig ott lecsapva a lázongókra ahol a legnagyobb szükség volt rá. Könyörület vagy kétely nélkül ölték azokat akik ellenük mentek és még a képzett testőrök akik uraik szolgálatában álltak is féltek tőlük, pedig vált vállnak vetve harcoltak velük egy oldalon. És mind közül a legvéresebb és legfélelmetesebb Omer volt, biztos voltak olyanok akik jobban bánnak a szablyával mint ő, mint aki messzebb lő íjjal mint ő, de egy se akadt köztük aki olyan jól bánt volna a hentes bárdal és a kampóval mint ő. A csata végére mire a Kán csapatai is beözönlöttek a városba és leverték a felkelés magját Omer tetőtől talpig véres volt, nyílvesszők álltak ki a testéből és kegyetlen sebek tarkították a testét melyek egy átlagos férfit leterítettek volna már rég, de a zsidó nehéz és félelmetes fújtatással köszöntötte a Kánját az ajtóban miközben vér csöpögött róla és körülötte bajtársai és ellenfelei hullái álltak. Páran a jelenlévők közül azt mondták a fiatal zsidó szemében olyan tűz éget, hogy azt hitték még a Kánnak is neki ugrik vérgőzös mámorában, de helyette letérdelt elé. Ekkor kérdezte meg Demirhan Kán, hogy mit kíván az ifjú szolga. Akinek csak annyi volt a válasza, hogy szabad kíván lenni, hogy a mindenkori Kánok oldalán még büszkébben lovagolhasson majd csatába. Ekkor tette meg Demirhan, hogy Omer a palota testőrségének a tagja lesz és mostantól szabad emberként élhet, mint bármely szabadon született hakasz. Így lett Omer, Idor fia a Demir-klánból való.

Omer már nem olyan fiatal, mint régen, de még élete és ereje teljében van, lassan közelit a 30-as évei felé, de ez semmit nem változtatott vérszomjas harci stílusán és merev és sztoikus stílusán. Sokat tesz az Astrakháni zsidó közösségért, melynek hithű tagja és majd minden szabályt betart, amit a Tóra előír (egyedül a ne dolgozz, szombaton szabállyal van gondja).  Szorgalmasan dolgozik, szinte szünet nélkül és mindig biztos pontja bárki számára a megléte, de egyaránt kellemetlenül érzi bárki magát a közelében, hisz senki se tudja, mire készül még. Páran úgy tartják, hogy jelenleg semmilyen ambiciót nem ápol már és teljesen elégedett az életével és nem akar mást csak szolgálni. Mások úgy tartják, hogy az Astrakháni és a többi steppei és orosz zsidó közösségek vezető alakja akar lenni, megint mások pedig úgy gondolják, hogy lehetséges, hogy a káni címre fáj a foga, bár ennek eddig semmi jelét nem mutatta.  Omer egyelőre céltalannak tűnik és csak a szolgálatért él.