Британська окупація Фарерських островів

**Британська окупація Фарерських островів**,також відома як **Операція «Валентина»** проходила в 1940 році під час Другої світової війни,відразу ж після окупації Німеччиной територій Данії та Норвегії.Великобританія в квітні 1940 року заняла стратегічно важливі Фарерські острова, будучи колонією Данії, для запобігання захоплення їх Німеччиною.Британські війська залишили островазразу ж після закінчення війни.

## Окупація

До моменту висадки британських військ Фарерські острова мали статус амта (графства) Данії.Після вторгнення німецьких військ в Данію 9 квітня 1940 року Вінстон Черчилль — тоді Перший Лорд Адміралтейства — оголосив 11 квітня в Палаті громад,що Фарерські острова мають бути зайняті британцями.

«*Також в цей момент ми займаємо Фарерські острова,що належать Данії,які мають велике стратегічне значення та чиї жителі показали готовність радо прийняти нас.Ми повинні відгородити Фарерські острови від усіх тягарів війни і утвердитися там на морі і в повітрі,поки не наступить час,коли острова зможуть бути повернуті Данії,звільненої від рабства,в якому вона опинилась в результаті німецької агрессії*».

Його виступ транслювали по радіо BBC.В той же день літак Королівських ВПС був помічений в небі над Торсгавном.

12 квітня почалась операція «Валентина»: два есмінця Королівського ВМФ прибули в гавань Торсгавна.Після зустрічі їх капітанів з Карлом Ооге Гільбертом,префектом островів,та Крістіаном Джурхусом,головою льогтинга,фарерського парламенту,було скликане екстрене засідання льогтинга.Деякі його члени,підримували ідею незалежності островів від Данії,спробували скористатися ситуацією і проголосити незалежність,але опинилися в меншості.У результаті було зроблено офіційну заяву,в якій визнавалась окупація островів: відтепер міста Торсгавн та Аргір затемнювалися вночі,пошта і телеграф знаходилися під цензурою,а переміщення авто вночі без спеціального дозволу було суворо заборонено.

13 квітня крейсер Королівського флоту HMS «Суффолк» прибув в Торсгавн.Полковник Сандел (британський воєначальник) і Фредерік Мейсон (новий британський консул на Фарерських островах) зустрілися з датським префектом.Префект в розмові висловив Санделу формальний протест проти його дій,хоча Гільберт стверджував,що через окупацію Данії він не може офіційно представляти датський уряд.Він все ж прийняв основні британські умови окупації в обмін на обіцянку,що Великобританія не буде втручатися у внутрішні справи островів.Офіційний протест, однак, був зроблений льогтингом,який при цьому висловив побажання,щоб відносини між населенням і окупантами були мирними.На практиці між англійцями і владою Фарерських островів дійсно підтримувалися добрі стосунки.

У травні 1940 року королівські морські піхотинці були замінені шотландським полком скаутів Ловата.У 1942 році скаути, у свою чергу, були замінені шотландськими стрілками-кемеронівцями.З 1944 року британський військовий контингент на островах був значно зменшений.Помітним «гостем» на Фарерських островах під час Другої світової війни був письменник Ерік Лінклейтер,присутній на них в якості офіцера британської армії.Його роман «Пітьма літа», що вийшов в 1956 році,присвячений Фарерським островам в роки війни.Він також написав книгу «Північні гарнізони: армія на війні» (1941),а також написав передмову до книги 1948 Кеннета Вільямсона «Атлантичні острови: Вивчення Фарерського життя і культури».

## Наслідки

Британськими ветеранами в соборі Торсгавна була встановлена пам'ятна дошка з висловленням подяки за доброту,надану їм Фарерськими громадянами в період окупації.Близько 170 шлюбів було укладено між британськими солдатами та фарерськими жінками.Британський консул Фредерік Мейсон (1913-2008 р.р.)сам одружився на місцевій жінці Карен Рорхолм.Згодом вони покинули Фарерські острови:в 1943 році він був призначений британським консулом в Колоні,Панама, пізніше, як сер Фредерік Мейсон,був послом Великобританії в Чилі (1966-1970)і, нарешті, постійним представником Великобританії в Женеві при відділенні ООН (1971-1973).

Фарерські острови під час війни піддавалися окремим атакам німецької авіації,але ніколи не було навіть спроби якогось повномасштабного вторгнення.Дрейфуючі морські міни виявилися серйозною проблемою і призвели до втрати безліч риболовних судені їх екіпажів.Траулер  *Nýggjaberg* був потоплений 28 березня 1942 неподалік Ісландії:загинув 21 фарерська моряк, це стало найбільшою одноразовою людський втратою островів у війні.Під час війни фарерські кораблі піднімали  фарерський прапор, а на бортах їх фарбою було написано «"FAROES / FØROYAR"», щоб Королівський флот міг впізнавати ці кораблі як «дружні».Щоб запобігти інфляції, на датських банкнотах в обігу на островах були поставлені позначки із зазначенням їх дії тільки на території островів.Датська крона (на Фарерських островах) відповідала 22,4 датської крони до 1 стерлінгу.Надзвичайні банкноти були випущені, і спеціальні банкноти пізніше були надруковані компанією Бредбері Уїлкінсона в Англії.

Під час окупації льогтингу була надана абсолютна законодавча влада,хоча реально він отримав її після окупації Німеччиною Данії.Хоча Ісландія стала незалежною республікою в 1944 році,Черчилль відмовився змінювати конституційний статус Фарер,поки Данія залишається під німецькою окупацією.Після звільнення Данії та закінчення Другої світової війни в Європі окупація островів була припинена в травні 1945 року;останній британський солдат покинув Фарери у вересні 1945 року.Досвід військового самоврядування, однак, означав, що повернення Фарер до довоєнного статусу амта (графства) був не тільки непопулярний, але і нереальний.Референдум про незалежність пройшов в 1946 році;згодом, у 1948 році, островам була надана автономія (хоча і в рамках Датського королівства).

Найбільший «пам'ятник» британської військової присутності на островах -злітно-посадкова смуга аеропорту Вагар.Іншим нагадуванням про окупацію є берегові знаряддя у фортеці Скансін в Торсхавні,яка служила штаб-квартирою для британської армії.Ще одною «спадщиною» тих часів є любов фарерців до страви «риба і чіпси» і британському шоколаду, такому як Daily Milk,який легко купити в усіх магазинах на островах, але практично не дістати в самій Данії.У 1990 році Фарерський уряд організував Британський тиждень на честь святкування 50-річчя з дня початку дружньої окупації.У святкуванні взяли участь HMS «Діамант» і королівські морські піхотинці.Сер Фредерік Мейсон, колишній британський консул на Фарерах тих років, також був присутній.

## Втрати

Більше 200 фарерських моряків загинули в морі під час Другої світової війни- В першу чергу через бойові дії.Пам'ятник їм стоїть в торсхавнском міському парку.Кілька фарерських судів було або розбомблено,або потоплено німецькими підводними човнами або дрейфующими морськими мінами (рибальські фарерські суди вели промисел у водах близько Ісландії та Фарер і потім продавали улов Великобританії).

## Аеродром

Єдиний аеродром на Фарерах був побудований в 1942-1943 роках на острові Вагар королівськими військовими інженерами британської армії.Більшість британських військовослужбовців на Фарерах було розміщено на Вагарі і в основному працювало на будівництві аеродрому.Після війни аеродром був зачинений, проте в 1963 році був відкритий знов,але вже як цивільний аеропорт.Лівосторонній рух на дорогах Вагара зберігався,поки британські війська не залишили острів.

## Фарерський прапор

Після окупації Німеччиною Данії Британське Адміралтейство заборонило Фарерським островам використовувати на своїх кораблях датський прапор.Це мало велике значення через крайньої важливості рибальського флоту для економіки Фарер.Після довгих дискусій між британськими окупаційними властями,урядом островів і датським префектом,а потім між міністерством закордонних справ Великобританії і датським послом у Лондоні 25 квітня 1940 року британський уряд визнав фарерський прапор- меркід - в якості «громадянського символу» Фарер.Традиційний герб Фарерських островів,однак, не був визнаний аж до офіційного введення самоврядування 23 березня 1948 року.

## Галерея

Памятная почтовая марка 2005 года, иллюстрирующая дружбу англичан и фарерцев во время оккупации.Памятник новозеландскому лётчику Уистлеру, погибшему на Фарерах, возле Вагарского аэропорта.Марка с изображением траулера Nýggjaberg, потопленного 28 марта 1942 года.Орудия береговой артиллерии британских войск в крепости Скансин в гавани Торсхавна.Следы от британских казарм в окрестностях аэропорта на Вагаре.
## Див. також

* Вторгнення в Ісландію (1940)
* Фарерські острови
* Данія у Другій світовій війні
* Датсько-норвезька операція

## примітки

1. ↑ Шаблон:Cite web
2. ↑ Шаблон:Cite web
3. ↑ Шаблон:Cite web
4. ↑ Sosialurin (a Faroese newspaper), 10 November 2010, article by Óli Jacobsen.
5. ↑ Шаблон:Cite web