Mega Man 4

**Mega Man 4** jatkaa edeltäjiensä asettamalla polulla, tarjoten uutta kivaa pitääkseen paketin tuoreena. Päällimmäisin muutoksista on kyky ladata asetta ja blästiä ruikkujen sijasta kerralla enemmän lämää.

Juoni pysyy jälleen simppelinä, mutta tarjoaa jopa kunnon yritystä. Tällä kertaa maailma ei ole vaarassa, vaan Mega Manin on suojeltava itseään. Dr. Lightille kateellinen Dr. Cossack on lähettänyt kahdeksan robottimestaria tuhoamaan Mega Manin, joten Megsun on pysäytettävä niin robotit kuin Cossack aiheuttamasta lisävahinkoa. Lopulta Cossackin linnoituksessa selviää, että Wily kiristi Cossackia kaappaamalla tämän tyttären, jonka Wilyn epäonneksi Proto Man pelastaa. Wilyn tukikohta saa siis jälleen maistaa Mega Busteria.

## Uutta bensaa myllyyn

Visuaalisesti peli on jälleen saanut päivitystä, ollen entistä yksityiskohtaisempi ja sisältäen näyttävämpiä välibosseja. Koska robottimestareiden teemat ovat hiukan simppelimmät, myös kentät myötäilevät heitä enemmän kuin kolmosessa. Lisäksi nelosessa on ensimmäistä kertaa koko sarjassa kunnon intro sekä tappotöiden jälkeen ihan jees spessuaseruutu, jossa Mega Man pyörähtää 180 astetta smoothisti.

Kahdeksan ensimmäistä kenttää sisältävät Skull Mania lukuun ottamatta jonkin asteisen pikkugimmickin. Bright Manin kentässä valot saa päälle ja pois ampumalla tiettyjä vihollisia, Dust Manin kentässä romupuristimet uhmaavat jatkuvasti katossa ja Toad Manin kentässä sataa ja virtaa viemärivesi. Vähän saman tyylistä teemaleikittelyä tapahtui toki kolmosessakin. Mikä sen sijaan on nelosessa täysin uutta ovat piilotetut esineet. Menemällä kenttiin piilotettuihin salareitteihin, voi haalia itselleen joko päälle hypättäviä ilmapalloja tai kattoon tarttuvan koukun. Kumpaakaan ei tosin tarvitse pelin läpäisyyn eivätkä ne merkittävästi helpota peliä. Nelonen ei silti ole ihan lälly peli, vaikka tarjoaakin aikaisempiin osiin nähden reilumpaa ja siksi helpomman tuntuista haastetta.

Pelin tujuin uutuus on jo aiemmin mainitsemani ladattava Mega Buster, jolla monet vihollisista kellistyvät yhdestä osumasta. Lisäksi sen ansiosta jokainen robottimestari on erinomainen ensimmäinen valinta, eikä spesiaaliasetta välttämättä tarvita. Vastineeksi tästä mahtavasta voimasta pelaajan on kuitenkin kuunneltava ehkä ikonista, mutta silti ei kovin miellyttävää ääntä niin kauan, kunnes päästää blästit ilmoille. Myös pomovastusten elämämittarit täyttyvät jostain syystä paljon hitaammin kuin aikaisemmissa osissa. Pitempi odotus ennen taiston alkua yhdistettynä pitempiaikaiseen korkeaan latausääneen eivät tunnu parhailta uudistuksilta.

Nelonen pahoittelee kolmosen huonoa loppupuolta ja antaa loppuun korvaukseksi kaksi linnaketta yhden sijaan. Kumma kyllä, viimeisen linnakkeen kentät tuntuivat jopa helpommilta mitä ensimmäinen. Lisäksi energiatankit säilyvät game overin jälkeenkin, joten kerran kerätyt E-tankit ovat luultavasti säilyneet loppuun asti ja viimeistään niiden avulla pääsee vaikeuksitta lopusta yli. Kaikesta huolimatta kiittelen peliä siitä, että sen voi nautiskella alusta loppuun ilman sen kummempia vaikeustasopiikkejä.

## Megaisat soinnut

Vaikka soundtrack ei ole yhtä kova kuin kakkosessa ja kolmosessa, on taso edelleen korkea. Lemppareita löytyy täkäläistenkin robottimasterien taustalta. Alla pari samplea.