האפוקליפסה של נפילת קמלוט

## הרקע לסכסוך

שורשי הסכסוך חוזרים כ 12000 שנה לאחור, כאשר כוכב המוות מארס הגיע לים כלא ארץ .

הגעה זו נחשבת לקטליזטור אשר גרם לאלים לצאת סופית מהארון, להתגלות במלוא הוויתם, ולהשתמש בכך על מנת להשתלט על העולם הפיזי, להעיף הצידה את היצורים התבוניים השוטים, ולשים את עצמם כשליטים עליונים בפנתאונם ובמציאות.

באלפי השנה הקרובות, אלים ופנתאונים משתלטים על עולמות ועושים בהם כרצונם. הפנתאון הפרמנידי לוקח שליטה על מו וכדומה.

המלחמות בין הפנתאונים השונים על השליטה באמפריות הקמות ונופלות בים הם רבות. עולמות רבים נשרפים, וכך נוצרות להם שותפויות מוזרות מאד, כמו זו בין הכנענית לפרמנידית - שסופה שמערכת השמש מו - שימשה את שני הצדדים.

כבר כ 1000 שנה לפני מאורעות קמלוט התחילו הלחצים הדמוגרפיים להופיע. מעט פחות מ 4000 עולמות מיושבים נשרפו. נשארו מעט יותר מחמש מאות עולמות, שעליהם ריבוא (10,000) האלים והפנתאונים התחרו. זו הייתה תקופה מלאת הפתעות, שותפויות מפתיעות בין פנתאונים למען מטרות שונות.

**המלחמה המוקדמת**: בקרב על סדרת עולמות נשכחים (שרופים), הצליחו כוחות שונים הכוללים את הכנענים , הפרמינידים והאשורים לפרוץ פנימה ולהתחיל בהשמדה המונית. פרעה חתשפסות והאם הגדולה אשר היו נצורים, שלמו בעולמות על מנת לתת להם ולאנשיהם, על כל חפציהם, לצאת בשלום משם.

המחיר אותו שילמה האם הגדולה בכדי להימלט היה לותר באופן רישמי על תביעתה לשליטה בקמלוט לטובת זו של אלו.

למידע נוסף על קמלוט ראו מאמר זה .

### הביצורים של קמלוט בתקופת הסכסוך

המקדשים הקורלקים מהווים את קו ההגנה המרכזי בקמלוט. מקדשים אלו, אשר בעבר היו חלק מאמפרית הדלתות המישנית , נועדו לקורלקים לתעל את כוחותיהם בצורה יעילה על פני מרחקים גדולים.

מקדשים אלו, שואבים ומנטרלים כמעט כל אור קיים. על מנת לאפשר קיום תבוני, אפשרו לסדרה מצומצמת מאד של אורות לשרות, סדרה שמאפשרת קיום ציוילזציה ברמת תרבות מאד נמוכה. אולם בעידן בו המלחמות רבות, דווקא השקט הפסטורלי הזה משך אלים ויצורים תבוניים רבים.

### הכוחות טרם תחילת האפוקליפסה

מאחר והאם הגדולה אינה מכבדת את ההסכם שעשתה עם אלו , אלו אוסף כוחות, מייצר הסכמים ושותפויות עם מספר גורמים שונים ומתחיל במהלך שיוביל לאחר זמן רב שיוביל אותו אל קמלוט .

כאשר מגיעים אל הקרב נמצאות שם שתי קבוצות של פנתאונים אשר היו מעורבים ישירות באפוקליפסה.

מצד אחד היו הלויאלים שנתמכו על ידי פנתאון המטריארכליות, הפנתאון היווני והפנתאון הנורדי ומנגד היו המורדים שנתמכו על ידי הפנתאון הכנעני , פנתאון המונרכיה והפנתאון המצרי.

## מהלך המלחמה

המלחמה התרחשה לאורך 212 שנים והתחילה בשנת 6000 לפני הספירה. המלחמה הגיע לשיאה באירוע הידוע בשם **האפוקליפסה של נפילת קמלוט**.

כארוע ארוך טווח, הסכסוך לא התנהל בצורת לוחמה מתמשכת בעוצמה קבועה, כי אם בסדרת מערכות נפרדות, כשביניהן תקופות רגיעה שלעתים היו ארוכות למדי, של לוחמה בעצימות נמוכה ושל הפסקות אש לסירוגין. המלחמה התרחשה כולה על אדמת קמלוט , ולעתים נראה היה שמדובר במלחמת אזרחים.
כאשר החלה המלחמה היו למורדים זכויות אך גם תביעות טריטוריאליות בקמלוט, ומערכת יחסים פיאודלית הסדירה את היחסים בין הפנתאונים השונים שהשפיעו על קמלוט. תביעות ויחסים פיאודליים אלה היו הבסיס למתחים מתמידים שהיו בין הפנתאונים השונים והאלים הבכירים בקמלוט .

הלויאלים איבדו במהלך המלחמה את כל נחלותיהם בקמלוט. כל עוד נמשכה המלחמה בקמלוט, הצליחו הפנתאונים המורדים להסיט את תשומת הלב מן הסכסוכים הפנימיים שהיה בהם וחזרו ביתר שאת בתום המלחמה.

מלחמה זו הייתה קשה ביותר בגלל ההגנה שהמקדשים הקורלקיים הביאו למקום. כל האורות השונים, כמו זה של הקדושה הכנענית יכלו לשרות, אך לא להניע או להשפיע דבר במציאות. היה צורך לשבור מקדש אחר מקדש, על אי לאחר אי. על המקדשים אי אפשר היה לפעול באופן אלוהי וישיר, וכך היה צריך או לתקוף אותו באופן מאד חלקי וחיצוני בעזרת הכוחות האלוהיים, או להכניס כוחות קרקע של ויטא (היצורים התבוניים) לכבוש את המקום בנשקים העתיקים שפועלים בו.

המלחמה התגלתה כבור ללא תחתית שדרש השקעה אינסופית של כוח אדם ומשאבים **וסופה היתה בשריפה באור של כל קאמלוט והוצאתה מהמציאות**.

מבחינה פורמלית לא הסתיימה המלחמה מעולם באופן רשמי. בסיום הלחימה לא נחתם חוזה שלום.

את המלחמה ניתן לחלק באופן גס לארבעה שלבים:

- הפלישה לקמלוט על ידי הלויאלים והצלחותיו של אודין ב 50 שנה הראשונות למלחמה.

- הצלחות הלויאלים והדיפת המתנגדים ב 80 שנה שלאחר תחילת המלחמה.

- פלישה המתנגדים השנייה והצלחות המתנגדים תחת הנהגת אלו  ב 180 שנה שלאחר תחילת המלחמה.

- איחוד השאריות שנותרו קאמלוט והממלכות שמסביבה תחת שלטונו של אלו וגירוש הלויאלים מאדמת קמלוט.

אולם היה זה נצחון פירוסי. אלו שלט ימים ספורים בקמלוט. אולם עם נפילתם של המקדשים כל הקדושה הרבה שנעשתה במקום פעלה והמקום נשרף אל כל הפנתאונים השונים תוך ימים ספורים.

במהלך המלחמה נוצרו סיפורים רבים:

- פייטנים מספרים את הסיפור על הקרב ההירואי של בעל אל הסערה כנגד זאוס , בעל הביא מוות בצורה הטהורה ביותר, גודלו היה כסערה של מאות ק"מ, הוא השמיד איים רבים, ונכנס פנימה יותר ויותר אל תוך שטחי קמלוט, בניסיון למנוע מהקורלקים להגן על המקום.

- פייטנים מספרים את הסיפור על הקרב האימתני שהתנהל במקדש המרכזי של קמלוט, מקדש המשי, מקדש מרהיב ועצום, הבנוי מעמודים מעוקלים, הזוהרים באנרגיה רבה הנראית כמנורות לבה אשר נעות בתוך העמודים עליהם מצויירים ציורי גזע הקלקרים (מן העבדים של הקולרקים) אשר מתעדים את ההיסטוריה של קאמלוט. בקרב זה רוחות עצומות וסלעי ענק פגעו במקדש ובתושבי המקדש המסתתרים ואולם האם הגדולה בלמה אותם והדפה את ההתקפות באמצעות האורלקים והחלה להעביר את האי המרכזי של קמלוט ואת אבן הכתר שבה אל מקום אחר.

כוחות המורדים לא יכלו לה והתקפותיהם הרבות לא השפיעו עליה כלל, "האם הגדולה תוכל ליפול רק מידיה עצמה", כך סיפרה האורקל מדלפי.

התמונה האחרונה מספרת על האם הגדולה , אשר הופיעה בצורתה האנושית כשלושה נשים בגודל של כעשרה מטרים, כל אחת עירומה, מכוסה בדם, דם של אינספור המורדים שאותן הן חיסלו. מסביבן מאות גוויות, כשהן אוחזות בנשקיהן והיא, האם, בלתי מנוצחת.

לבסוף, יהירותה הפילה אותה - מספרים שהראשונה בשלוש האוואטרים נפצעה אנושות, אולם השתיים האחרות לא האמינו שיש דבר שיכול לפגוע בה גם כשהיא פצועה והם המשיכו להלחם ולא הגנו עליה. האלה ענת חמקה מאחורי הפצועה, גנבה את אחת מחרבותיה המעוקלות ונעצה אותה בגבה של השניה משלוש האוואטרים והרגה את האשה האנושית שנשאה את האם הגדולה. כשגופה הפיזי מת, איבדה האם את אחיזתה בעולם הפיזי ונזרקה לקדושה המטריאכלית, משאירה את קמלוט לפול.