Joseph-François Lambert

II. Radama szultán főtanácsosa, és korábbi nevelője.

Lambert 1788. október 4-én született, a Francia Királyságban, Orléans-ban. Vagyonos, nemesi család harmadik gyermekeként látta meg a napvilágot. 1792-ben a család a forradalmat követően elhagyta a Francia királyságot és Lodonba telepedett le. Lambert gyakran elkísérte apját európai és afrikai utazásai során, így már egészen fiatalon világot látott. Ezen utazásokkor derült ki, hogy kiválló érzéke van az idegen nyelvek elsajátításához. Anyja a művészetek színes világát szerettette meg vele, hatféle hangszeren tanult meg játszani, emellett igen tehetségesen festett.

Oxfordban szerzett jogi diplomát. Tizenkilenc évesen megházasodott, egy szintén francia származású lányt vett feleségül. Bár szülei választották ki számára hitvesét, mégis szerelmi házasság volt. Feleségével Bristolba költöztek, ahol két gyermekük született. 1809-ben azonban, amíg Lambert üzleti úton tartózkodott, otthona leégett, szeretett felesége és gyermekei pedig a tűz áldozatául estek. A férfi teljesen összetört, a tragédia után nem találta helyét. Apja javasolta neki, hogy környezetváltozás gyanánt egy időre költözzön nagybátyjához, aki családjával már évek óta Madagaszkár szigetén lakott.

Lambert 1811-ben érkezett Madagaszkárra, az Imerina királyság területére. Pár évig nagybátyjának családjával élt a tengerparti Antanambao városában, ez idő alatt kitűnően elsajátította a malgas nyelvet. Mivel megtetszett neki a klíma és az itteni félig európai-félig egzotikus kultúra, úgy döntött, itt fogja folytatni életét. Ezután a fővárosba, Antatanarivoba utazott, ahol egy befolyásos, merinai családnál vállalt állást, tanítóként. Ebből a családból származott Ranavalona, aki ekkor már az uralkodó, I. Radama főfelesége volt. A királyné évente többször ellátogatott családjához, ezeken az alkalmakon pedig szívesen beszéletett a világlátott Lambertel. Bár sosem volt kimondva, egyértelmű volt, hogy gyengéd érzelmek táplál a nála tíz évvel fiatalabb férfi iránt. Valószínűleg ennek volt köszönhető, hogy amikor Ranavalona magához ragadta a hatalmat, és az európai bevándorlók nagy részét száműzte az országból, Lamberttel kivételt tett, sőt, felfogadta őt egyetlen fia nevelőjének.

Lambert sokáig szemet hunyt az Őrült királyné tettei felett, hiszen az ő védelmét élvezte. Legjobb tudása szerint nevelte a kis Radama herceget, egy szigorúan őrzött, vidéki palotában. Ő volt Radama "harmadik apja". A herceg I. Radamának köszönhette a nevét és rangját, Andriamihajanak, hogy megfogant, Lambertnek pedig azt a szerető, atyai gondoskodást, amivel felnevelte, és a tudást, amit átadott neki.

Végül Lambert is belátta, hogy Ranavalona rémuralmának véget kell vetni. Az akkorra már Szultána rangot viselő nő sosem gyanakodott rá. Hosszú évekig tartott, de végül 1845-re sikerült megszervezniük a puccsot. A férfi pontosan tudta, hogy Radama, akit fiaként szeretett, tökéletesen helyt áll majd uralkodóként. A fiú, aki ekkor már szultánként ült a trónon, felajánlotta Lambertnek a miniszterelnöki pozíciót, ám mivel a férfi pontosan ismerte az imerinai politikát, tudta, hogy egy európait nem sokáig néznének jó szemmel ilyen magas szerepkörben. Javaslatára a szultán kizárólag imerinai és zanzibári családokból származókat nevezett ki miniszternek, az európaiaknak pedig tanácsosi megbízást adott. Természetesen, Lambert lett a főtanácsos, bár ez a titulus a köznép előtt láthatatlan maradt.

Lambert célja, hogy az otthonául választott országban a lehető legjobb irányba menjenek a dolgok. Emellett a háttérből figyeli az elit játszmáit is, hogy még idejében folytson el minden, a Szultán ellen irányuló ármánykodást.