Episodul 6

← Episodul 5 | Episodul 7 →

**"Face to Face" (二人)** este cel de al şaselea episod din anime-ul Another.

## Rezumat

Episodul 6, începe cu o discuţie dintre diriginte şi clasă, unde Mei Misaki este nominalizată a fii persoana extra. Mei întreabă că dacă refuză atunci ce s-ar întâmpla. Dirigintele îi spune că este dreptul ei, doar că dacă calamitatea începe atunci va fi rău. O elevă întreabă dacă şi alţi profesori vor colabora şi dirigintele afirmă, după care le spune că trebuie să respete regulile clasei indiferent de ce ce se v-a întâmpla şi îi răspund unui alt elev că nu au voie să pomenească cuiva din exterior de calamitate şi nici alte detalile familiei lor sau altor cunoscuți.

**1 Mai, Vineri**

În clasă Naoya discută cu Izumi şi Tomohiko despre numărul de băncii de la începutul anului. Izumi precizează că numărul lor s-a micşorat cu una de când venit elevul transferat. Tomohiko spune că este posibil, conform lui Naoya ca calamitatea să fi început cu o lună întârziere. Naoya o întreabă pe Izumi dacă a verificat şi ea spune ce a aflat în urma vizitei de la spital, precizând în plus că nu are mâinile reci. În spate de tot Mei ascultă conversaţia celor 3.

Înapoi în prezent, în sufrageria lui Mei, protagonistul o întreabă de ce nu i s-a povestit despre un lucru aşa de important. Mei spune că el deja vorbea cu ea şi i-a acceptat existenţa, lucru ce i-a descurajat pe restul să aducă în discuţie problema. De asemnea acesta o întreabă de banca ei , şi Mei îi spune că este aşa probabil pentru a fi efectiv în măsura în care acţionază ca un talisman. Tot ea recunoaşte că a întrebat cine este mort. Exact însă când să spună ce crede, Kirika, mama lui Mei intră în încăpere.

Fata îl prezintă pe Sakakibara şi îi spune că este unul dintre clienţi. Kirika spune că este un obicei ciudat pentru un băiat şi îl întreabă dacă îi plac păpuşile. Dar nu apucă să răspundă că Mei îl conduce afară, şi Kirika îi spune că este binevenit oricând. Pe drum cei doi îşi continuă conversaţie, unde Kōichi se interesează de relaţia dintre Mei şi mama ei. Răspunsul lui Mei îl surprinde când fata îi spune că ea este privită doar ca şi "o păpuşă dintre multe altele ale ei" şi îi spune că nu au o relaţie prea apropriată deşi nu i-a povestit de clasa 3-3 din cauza regulilor.

Kōichi o întreabă apoi dacă este okay cu poziţia ei din clasă şi Mei îi spune că aşa s-a întâmplat şi că poate este mai bine, având în vedere că dacă nu ar fi trebuit ea însăși să trateze pe cineva ca inexistent, un lucru mult mai rău. De asemnea Kōichi ajunge la concluzia că dacă sunt două persoane inexistente este posbil de a reface "talismanul", deşi acesta nu vede acest lucru ca pe ceva rezonabil. Cei doi se mai plimbă o perioadă şi Mei îi spune că va fi în regulă şi îi arată din nou ochiul ei artificial. Ea îi povesteşte că a avut o tumoare şi că l-a pierdut în urma unei intervenţii chirurgicale la patru ani, unde chiar a fost pe moarte, explicând că nu este o experienţă plăcută.

Întors acasă Kōichi se gândeşte la cele petrecute când primeşte un telefon de la tatăl său. Acesta profită de ocazie să-l întrebe dacă ştie ceva de la mama lui și declasa 3-3. Însă tatăl lui nu ştie, iar apoi telefonul se întrerupe brusc.

**8 iunie, Luni**

Kōichi se află în clasă unde are loc studiu independent. Acesta nu este atent şi visează cu ochii deschişi. Când îşi readuce aminte und este acesta se uită în spre Mei, care se uită absentă şi ea pe geam. La prânz cei doi iau masa împreună pe acoperiş. Kōichi află că Mei nu găteşte şi îi mărturiseşte că el a fost în clubul de gătit la fosta lui şcoală şi îi promite să-i gătească ceva. De asemenea Mei îi spune că îi place să se uite peste albumele de artă, iar într-un final Kōichi îi spune că dacă va veni la Tokyo o va duce la un muzeu.

Pentru restul zilelor cei doi au continuat să stea împreună şi să fie ignoraţi de restul. Într-o zi cei doi se află la bibliotecă, unde Sakakibara se uită peste anuarul cu generaţia din anul 1972. El îi arată lui Mei pe mama sa şi aceasta îi spune că Chibiki era dirgintele clasei, deşi arăta mult mai diferit de cum este acum. Chiar atunci intră acesta în bibliotecă şi începe o conversaţie cu cei doi. Acesta spune că fenomenul chiar se întâmplă în şcoală şi îi explică cum fraţii şi bunicii elevilor din clas 3-3 sunt conectaţi cu calamitate, precizând că locuiesc în Yomiyama. Acest lucru îl face să presupună pe Kōichi că cei din afara oraşului sunt în regulă şi Chibiki afirmă dând-ui exemplu un telefon celular care este înafara ariei sale de funcţionare.

De asemnea acesta este într-o poziţie "sigură", spune el din moment ce el nu are legăturii cu clasa lor, ceea ce înseamnă că poate să-i trateze ca şi existenţi. Apoi el povesteşte de calamitate şi de cum acesta este oarecum responsabil într-o oare care măsură de cele întâmplate. El precizează că o parte din el a fost dominată de frică şi cealăltă de vină, motiv pentru care a rămas la şcoală.

Kōichi îl întreabă apoi despre registrele alterate şi Chibiki spune că este adevărat, după care îi înmânează registrele arătând-ui că în anul 1996, 7 persoane au murit, printre care o elevă numită Mami Asakura, dar care apare şi ca elevă mai târziu în 1993, dar care nu mai apare la sfârşitul anului. El spune că au reuşit să oprească calamitatea în acel an după ce au introdus varianta cu persona inexistentă, doar că calamitatea a reînceput după cel inexistent a cedat.

Kōichi înptreabă dacă şi amintirile persoanelor se schimbă şi Chibiki afirmă. El spune că la sfârşitul anului numele celui decedat/extra dispare la fel şi amintririle celorlalţi despre acesta. La final cei doi plecă, dar nu înante de a afla că Reiko a fost elevă în 1983, şi ca Kōichi să precizeze că în acel an, în urmă cu 15 ani, mama lui a revenit în Yomiyama ca să-l nască.

Seara casă, Sakakibara discută despre moartea mamei lui cu Reiko şi bunicii lui. Reiko regretă ce i s-a întâmplat surorii ei, dar spune că nu ştie ce i s-a întâmplat exact. Kōichi insistă cu întrebările despre clasa 3-3 din acel an şi Reiko precizează că totuşi la jumătate acelui an calamitatea s-a oprit în preajma vacanţei de vară, dar nu-şi aminteşte de ce.

**13 iulie, Luni**

În aceea dimineaţă dirigintele clasei intră grăbit în clasă. Acesta pare agitat şi îşi cere scuze tuturor spunând că a făcut tot ce se putea ca aceştia să absolve în siguranţă. El continuă agitat şi precipitat, după care scoate un cuţit din geanta sa şi episodul se termină.

## Evenimente majore

* Acum sunt doi elevi inexistenţi în clasa 3-3.
* Reiko spune că calamitatea s-a oprit în anul 1853 în preajma vacanţei de vară, deşi motivele sunt necunoscute.

## Alte date

* Mei poveteşte cum şi-a căpătat ochiul artificial.
* Chibiki precizează de ce registrele sunt alterate, la fel şi amintirile persoanelor decedate şi ale celorlalţi.