Голос далекої зірки

## [[Переглянути шаблон]]

**Голос далекої зірки** (*яп. ほしのこえ Хосі но кое*) — короткометражний OVA-фільм тривалістю 25 хвилин, створений в 2002 році Макото Шінкаєм. У 2004 році була опублікована манґа за мотивами фільму, сценаристом якої був сам Шінкай, а ілюструвала її Юмека Сумомо.

Згідно з опитуванням, проведеним в 2007 році Агентством у справах культури, займає 26-е місце серед кращих аніме всіх часів.

## Сюжет

Події розгортаються в середині XXI століття. П’ятнадцятирічна школярка Мікако Наґаміне, вона ж пілот бойового робота Військово-Космічних Сил Об’єднаних Націй, спілкується зі своїм другом Нобору Тера, який залишився на Землі, по електронній пошті з мобільного телефону. Оскільки на відміну від космічних кораблів земного флоту, здатних подорожувати через гіперпростір, швидкість поширення сигналу обмежена швидкістю світла, їх повідомлення запізнюються все сильніше в міру того, як флот віддаляється від Землі. Півгодинна новела зачіпає основні теми, властиві творчості Шінкая, до яких він звертається в багатьох своїх творах: це теми любові, розлуки, відстані і страху самотності.

### Передісторія

В ході дослідження Марса в 2039 році земна експедиція виявила на марсіанському плато Тарсіс руїни, які належали представникам інопланетної цивілізації. Інопланетян назвали тарсіанами. Завдяки технологіям, отриманим при дослідженні тарсіанських руїн, людство зробило величезний стрибок у науково-технічному розвитку і стало переслідувати тарсіан.

До 2047 року, використовуючи синтез тарсіанських і земних технологій, світовому співтовариству вдалося побудувати флот космічних військ ООН. Величезні військові космічні кораблі, які крім безпосереднього бою були здатні здійснювати стрибок через гіперпростір, служили також носіями для бойових роботів — Трейсерів (буквально перекладається як переслідувач) (*англ. Tracers*). Перший військовий розвідувальний флот складався з чотирьох кораблів: «Лісітея», «Гімалія», «Леда» і «Елара». Завданням флоту було виявлення тарсіан в Сонячній системі та поза її межами, а також, по можливості, їх знищення.

## Фабула

У структурі фільму переплітаються події з життів Мікако і Нобору. Вони з юності завжди були разом, вони змушені розлучитися, оскільки Мікако отримала місце пілота Трейсера і відправляється на тренування до Марсу.

Першою ж сценою фільму є метафорична замальовка про те, як Мікако не може нікому додзвонитися — її телефон знаходиться поза зоною обслуговування. Незабаром вона прокидається, виявляючи себе на орбіті Аґарти — вигаданої четвертої планети системи Сіріуса. Потім, слідом за сценою останнього побачення, показана послідовна подорож флоту, в якому служить Мікако, все далі і далі від Землі: від тренувальної бази на Марсі до пункту збору флоту на орбіті супутника Юпітера, потім про розвідувальні експедиції до Плутона, звідки флот був витіснений тарсіанами на зовнішню межу Сонячної системи в хмару Оорта, і, нарешті, про останній політ в систему Сіріуса.

Все далі віддаляючись від Землі, Мікако не перестає відправляти Нобору листи, які доходять до нього все довше. Останній лист, надісланий нею з Аґарти, не був продубльований голосом, як попередні, але його текст ясно видно: «Я дуже, дуже, дуже тебе люблю». Час доставки цього листа склав вісім з половиною років. Після цього у Мікако відбувається містичний контакт з одним з тарсіан, що прийняв вигляд її самої.

Фінал фільму відкритий, він закінчується масштабною космічною битвою тарсіан з земним флотом після того, як 24-річний Нобору, який до того моменту є капітан-лейтенантом, отримує повідомлення від 15-річної Мікако. Воно не збереглося цілком, вісім з половиною років часу не пожаліли його, і після перших рядків у ньому були суцільні перешкоди. Але незважаючи на дану собі обіцянку жити теперішнім часом, Нобору не забув Мікако, їх почуття, як і раніше, взаємні. Космічний бій на орбіті Аґарти разом з вирізками, де Нобору йде на службу, завершує фільм під головну пісню Теммона і одночасно двоголосий роздум Мікако і Нобору про їх можливу долю разом.

### Інтерпретації

Відразу після виходу фільму, серед західних шанувальників, які не знають японської мови, отримала поширення теорія, згідно з якою Мікако вже не повернеться. Бій у Аґарти закінчився знищенням трьох земних кораблів, але «Лісітеї» вдалося вціліти. Крім того, в останній сцені, коли Нобору отримує повідомлення від Мікако, показана свіжа газета, що повідомляє про виявлення експедиції. Через пошкодження гіперприводу, кораблю, вимушеного повертатися на околосвітовій швидкості, довелося витратити майже стільки ж часу, скільки йшло повідомлення Мікако, відправлене перед битвою.

При виданні фільму на DVD в його комплект був включений спеціальний інформаційний буклет, розкриваючий деякі сюжетні загадки. Пізніше на основі цієї інформації і під керівництвом Шінкая, Ваку Ообой була написана новелізація цієї історії, що вийшла в липні 2002 року у видавництві Media Factory, в якій історія отримала невелике продовження. Згідно цього роману, Нобору, призначений головним зв'язківцем нового земного корабля, дійсно знову зустрівся з Мікако, що вийшла у відставку і вісім років працювала медсестрою на борту «Лісітеї».

Крім того, існує версія, головним чином заснована на таємничому контакті Мікако з тарсіанами, за якою причиною агресії є форсована еволюція людства «через війну».

## Персонажі

**Мікако Наґаміне** (*яп. 長峰 美加子 Наґаміне Мікако*) — п'ятнадцятирічна школярка з префектури Токіо. Була обрана для участі в розвідувальній експедиції в якості пілота з-за своїх відмінних фізичних і розумових здібностей. Мікако завжди мріяла пілотувати Трейсер, але гонитва за тарсіанами все далі й далі відділяє Мікако від однокласника Нобору Тера — найдорожчої для неї людини.

Сейю: Сумі Муто
**Нобору Тера** (*яп. 寺尾 昇 Тера Нобору*) — однокласник Мікако, її хороший друг. У школі йому подобалася Мікако, вони разом проводили час після школи. Єдиним способом спілкування між Мікако і Нобору після того, як Мікако відправилася у космос, залишалися листи електронною поштою. Після серії стрибків флот значно віддалився від Сонячної системи, і відстань до Землі стала вимірюватися у світлових роках. Але навіть розуміючи, що кожне повідомлення дійде до адресата лише через кілька років, Мікако продовжує писати своєму коханому Нобору, який, незважаючи на свої спроби не згадувати минуле і жити справжнім, також не забуває про Мікако, з якою він хотів би бути разом.

Сейю: Тіхіро Судзукі
**Тарсіани** — позаземна раса. Були «розбуджені» земною експедицією на Марсі. Яка-небудь інша інформація про цю расу відсутня. Один з тарсіан прийняв вигляд Мікако і вступив з нею в контакт.

## Створення фільму

Фільм практично повністю створений однією людиною — аніматором Макото Шінкай. Роботу над «Голосом далекої зірки» він почав влітку 2000 року, відразу після завершення чорно-білої замальовки «She and Her Cat». Через кілька місяців після виникнення ідеї аніме Шінкай отримав грант від компанії Mangazoo на створення касового аніме, а через рік залишив роботу графічного дизайнера і повністю зайнявся роботою над аніме. Для роботи над фільмом він використовував комп'ютер Apple Macintosh і різне програмне забезпечення для анімації і обробки зображень. У початковому варіанті голоси персонажів належали самому Шінкаю і його нареченій Міці Сінохара (пізніше була створена версія, озвучена професійними сейю). Музику для фільму написав друг Сінкая — композитор Теммон.

Макото Шінкай є шанувальником продукції компанії Apple. При створенні цієї картини він використовував робочу станцію PowerMac G4 400 МГц з 1 Гб оперативної пам'яті і 23-дюймовим монітором.

Закінчений фільм був продемонстрований публіці в невеликому кінотеатрі «Толлівуд» в районі Сімокідзава, який вмішує всього 46 глядачів, 2 лютого 2002 року. Аніме стало досить популярним: за місяць фільм переглянули 3 484 осіб, що стало рекордом для цього кінотеатру, а випущені пізніше DVD було розкуплено в кількості 50 000 примірників.

## Манґа

У 2004 році за мотивами фільму була видана манга, сценаристом якої був сам Шінкай, а ілюструвала її Юмека Сумомо.

Рецензент «Манґавеста» зазначив, що в манзі значно покращилося зображення персонажів у порівнянні з фільмом: «Сахара своєю неповторною і легко впізнаваною графікою надала героям цієї історії красу, чарівність і зворушливість, яких їм так не вистачало в аніме». У той же час чорно-білий формат манґи не дозволив передати красу пейзажів з аніме.

## Цікаві факти

* Згідно парадоксу близнюків Ноборо буде старше Мікако до моменту її повернення на Землю.
* Повна назва корабля-носія звучить як «Космонавт Лісітея», однак слово «космонавт» в даному випадку, мабуть, несе інше смислове навантаження, на відмінну від загальноприйнятого значення цього слова — воно утворене від грецьких слів «космос» (*грец. κόσμος — всесвіт*) і «навтис» (*грец. ναύτης — мореплавець*).
* Назва бойових роботів землян походить від *англ. to trace — «стежити, відстежувати»*, так як система управління робота відстежує рухи пілота і повторює їх, а сам робот призначений для пошуку слідів Тарсіан.
* Незважаючи на те, що дослівним перекладом назви з японської буде «Голос(а) зірок(и)», автор вважає слово «далекий» доречним у літературному перекладі назви — див. також напис на обкладинці: «Voices of a Distant Star (c) 2002 Makoto Shinkai / Comix Wave Inc.»
* Незважаючи на набір і перегляд повідомлень з мобільного телефону, листи Мікако не є SMS, це повноцінна електронна пошта *англ. email*. Дана особливість електронного листування пов'язана зі структурою мобільних мереж Японії.
* Четверта вигадана планета Сіріуса, Аґарта, є алюзією на вигаданий легендарний підземний світ, який вперше був згаданий французьким окультистом Сент-Ів Жозефом Олександром.
* Макото Шінкай особисто був присутній в кінотеатрі «Толлівуд» в перші та останні дні показів, коротко розповідаючи глядачам про те, що залишилося за кадром.
* В остаточній версії (її часто називають «сейю-версією», щоб підкреслити відмінність від оригінального фільму) ролі озвучували сейю Сумі Муто (Мікако) і Тіхіро Судзукі (Нобору).
* Незважаючи на виняткову якість фонових пейзажів і чудову комп'ютерну графіку в космічних сценах, дизайн персонажів у фільмі дуже своєрідний і багато разів ставав мішенню критики.
* Оригінальне DVD-видання забезпечене вступним словом від мера Токіо, фільм був удостоєний спеціального призу столичної мерії.