Római Köztársaság

A Római Köztársaság zászlaja

Róma városát AUC 0-ban,. (Kr.e. 753-ban) alapította Romulus és Remus ikerpár, azóta a város alapításától (*ab Urbe condita*, AUC.) számítják a rómaiak az éveket. Róma első királya Romulus volt, az utolsó Lucius Tarquinius Superbus, akit AUC 243-ban elűztek, és kikiáltották a köztársaságot. A Római Köztársaság (lat. *Senatus Populusque Romanus, S.P.Q.R.,*) azóta fennáll, és, bár rengeteg belső változáson ment át, legyen szó a Principátusról vagy a Tetrarchiáról, továbbra is ugyanazon elveken alapszik, mint több ezer évvel ezelőtt. A Római politikában kiemelt jelentősége van a gens-eknek, azaz a családoknak. A Római Köztársaság legfontosabb személyeiről és családjainak listája itt érhető el.

.

### Története

#### Függetlenség a Pápától

Rómában a köztársasági eszme mindvégig fennmaradt az évszázadok során, a Nyugat Római Birodalom bukása és később, a Pápai Állam fennállása alatt is. A *senatus* is, bár tényleges hatalom nélkül, de továbbra is működött.

Amikor AUC. 2062-ben (Kr.u. 1309-ben) a pápa székhelye átkerült Avignonba, Rómában egyre inkább gyengült az egyház irányítása. A Városban egyre erősebb lett a *ghibellin* (azaz pápaellenes) párt, és a *guelf* (azaz pápapárti) csoport egyre gyengült.

Hamarosan egy új politikai irányzat ütötte fel a fejét, először a *ghibellin* csoporton belül: a köztársaságpártiak. Céljuk a Római Köztársaság helyreállítása volt, azaz a Pápa fennhatóságának megszüntetése. Az avignoni fogság miatt ez nem ütközött akadályba, így egy véres lázadás során a Pápát és a püspököket megfosztották világi hatalmuktól, a *Donatio Constantini-*t, amelyre a Pápa a világi hatalmát és a Pápai Állam legitimitását alapozta, hamisítványnak nyilvánították és elégették. A máglya lángjából gyújtották újra Vesta templomának szent tüzét.

.

#### Roma caput Italia

A következő évszázadokban a Római Köztársaság megszilárdította hatalmát Itáliában, elérve a régi Italia provincia határait. Teljes mértékben visszaállították az Augustus és Caesar előtti törvényeket és rendet, újra békét hozva a félszigetre. Itália népei között azóta újra elterjedtek a régi szokások, kultúra, sőt, még a vallás is.

Az elkövetkező évszázadokban leginkább semleges politikát folytatott a Római Köztársaság. A Nápolyi kiráyság elfoglalása volt az egyetlen expanzív háború amit vívott. A XXIIII. század (Kr.u. 17. század) nagy konfliktusaiból, mint a harcminéves háború, is kimaradt a Római Köztársaság. Sok veterán legionárius vagy ifjú zsoldosként harcolt egyik vagy másik oldalon, dicsőség és zsákmány reményében. A XXIIII. századot (Kr.u. 17. századot) ezért *Saeculum Silentium*-ként, azaz a Csend Százada-ként emlegetik.

.

#### A Fair-szigeti Csata

A Római Köztársaság, az európai nemzetek megdöbbenésére, részt vett az Egyesült Föld által vívott nemzetalapító háborúban, pontosabban a Fair-szigeti csatában, AUC 2460-ban (Kr.u. 1707-ben). A *Classis Romana* (Római Flotta) a britek és az utópisták közötti csata közben jelent meg, és kegyetlen, gyors támadást indított a brit flotta ellen. Ezáltal az utópisták szinte veszteségek nélkül folytathatták a hadműveletüket. A csata után a *Classis Romana* visszahajózott a Földközi-tengerre, és nem avatkozott bele tovább a háborúba. A csata pátoszát tovább növelte egy ismeretlen szerző festménye, amelyen az N.R.R (*Navem ad Rem Publicam*, azaz A Köztársaság Hajója) Scylla nekiront egy ellenséges brit hajónak. A mai napig nem tisztázott, hogy a flottát vezető admirális, Lucilius Bassus, honnan tudott az elkövetkező ütközetről, vagy miért is vezette a flottát az Északi-tengerre, mivel a Római Köztársaság nem adott neki erre engedélyt, és a britek ellen hadi állapot sem volt érvényben. Bassust, habár a tömeg ünnepelte, a neki kijáró győzelmi menet után nyilvánosan kivégezték, mivel hatáskörén kívül cselekedett, a római *senatus* felhatalmazása nélkül. Az esemény nagy visszhangot váltott, hiszen ekkoriban a Tudós Testvériség Rendje népszerűségnek örvendett az Örök Városban.

.

#### Itália Egyesítése

1815 elején a Római Köztársaság ultimátumot adott a Svájc-Lombardiának, amelyben a Gallia Cisalpina néven emlegetet (Észak-Itália) területeket követelte magának. A Lombard nagyfejedelem elfogadta az ultimátumot, és átadta a területeket.

1815. November 23-án, elhunyt I. Salvatore Meloni, a Szent Konföderáció vezetője. A halál okai nem ismertek, azonban az udvarból olyan szóbeszéd szivárgott ki, miszerint az uralkodó saját keze által vetett véget életének. Korábban depresszióban küzdött, azonban ennek jelei az elmúlt időkben halványulni kezdtek, de végül úgy tűnik, hogy nem tudta tovább vinni a rá nehezedő terhet. Szicília királya örökös nélkül halt meg. Az általa vezetett föderáció (Szardíniai Királyság, Szicília Királyság és a Legszebb Korzikai Köztársaság Szent Föderációja) így vezető nélkül maradt.

Provence-Piemont területe 1814-ben választotta őt Nagyhercegévé, így a dél-francia és itáliai területen a nemesség heves vitákba keveredett az új nagyherceg személyét illetően. A terület a végső megállapodás által ketté szakadt: a nemesség által vezetett Provence a Francia-Illér Királysághoz csatlakozott, míg Piemontban a polgárok kikiáltották csatlakozásukat a Római Köztársasághoz.

A Szardíniai Királyságban az amúgy is kis számban élő nemességet jogaitól megfosztották, és a Római Köztársaság zászlaját tűzték ki. A szenátus elfogadta Szardínia csatlakozását a Köztársasághoz.

Szicília esete nem volt ennyire egyszerű. A helyi nemesek azonnal rendet teremtettek a köztársaságot követelő tömegben. A jelenleg Szicíliában tartózkodó, az eryxi Venus templomának felújításán dolgozó római polgárok közül hárman áldozatul estek a harcoknak. A Messinai-szoroshoz érkező 10 ezer főt számláló római hadsereg, Lucius Cornelius Scipio vezetésével felszólította a szicíliaiakat, hogy adják meg magukat, ha nem akarják, hogy római állampolgárok jogtalan meggyilkolása miatt háborúba keveredjen az egész országuk. A szicíliai polgárok ezen felbátorodva újból lázadásba törtek ki, mire a frissen kinevezett király lemondott, és a nemesség színe-javával együtt elmenekült az országból. Szicília hivatalosan is csatlakozott a Római Köztársasághoz.

.

### Politika

#### A consulok

A Római Köztársaságot a 300 fős *senatus* és két *consul* vezeti. A két *consul* jelenleg Marcus Furius Camillus, a híres Furia gens leszármazottja, illetve Tiberius Sempronius Gracchus, akinek ősei a plebeiusok támogatásáról voltak híresek. A közjogilag pontosan nem szabályozott *consul*i hatalom ténylegesen három területre osztható: politikai, katonai és polgári hatalomra. A politikai hatalom körében a *consul*t megilleti a *senatus* egybehívásának és megkérdezésének joga (*ius agendi cum patribus/senatu*) és a népgyűlés egybehívásának és törvényjavaslatok előterjesztésének joga (*ius agendi cum populo*). A katonai hatalom (a szűkebb, tulajdonképpeni értelemben vett *imperium*, vagyis parancskiadási jog) alapján pedig a *consul*ok a hadsereg főparancsnokai. A polgári hatalom keretében megilleti a *consul*t a polgári és büntető bíráskodás joga (*iurisdictio*) is.

.

#### Tisztségviselők

A Köztársaság további tisztségviselőit, azaz *magistratus*ait a következőképpen csoportosíthatjuk. Vannak parancskiadásra és állami kényszer alkalmazására is kiterjedő hatalommal (*imperium*) és ehhez képest szűkebb körű hatalommal (*potestas*) felruházott magistratusok. Az imperiummal rendelkező magistratusok (pl. a *consul*, a *praetor* és a *dictator*) is rendelkeznek potestasszal. Megkülönböztethetőek továbbá a *curulis*i (bizonyos jelvényekkel rendelkező, előkelőbbnek tekintett magistratusok, az imperiummal rendelkező magistratusok mellett ilyen a *censor* és az *aedilis curulis*) és nem *curulis*i magistratusok, valamint a rendes és rendkívüli magistratusok (az utóbbiak közé tartozik pl. a *dictator* és az *interrex*). A legtöbb *magistratus*t a népgyűlések évenként választják. A magasabb rangú *magistratus*okat (*consul*, *praetor*, *censor*) a *comitia centuriata*, az alacsonyabb rangúakat a *comitia tributa*, a plebejusi *magistratus*okat pedig a plebejusok gyűlése (*concilium plebis*) választja. Az *imperium*mal rendelkező *magistratus*okat és a *censor*t megválasztásuk után formálisan még a *comitia curiatá*nak is meg kell erősítenie.

.

#### Politikai karrier

Ahhoz, hogy valaki a politikai pályán elinduljon, eleve jelentős vagyon, meghatározott életkor és előkelő származás szükséges. Mindez már a kezdő politikusoknál is nagy valószínűséggel garantált bizonyos fokú műveltséget, közéleti jártasságot. Pontosan meg van határozva a különböző *magistraturá*k betöltésének sorrendje is (*cursus honorum)*, és azt is, hogy az egyes *magistratus*ok elnyeréséhez minimálisan milyen életkor szükséges. Eszerint először *quaestor* (legalább 30 évesen), majd *aedilis curulis* (37) vagy néptribunus (36), azt követően *praetor* (40), majd *consul* (43) lehetett valaki. *Censor* vagy *dictator* csak consulviselt személy lehetett.

.

#### Frakciók

Jelenleg két nagy politikai tömörülés (mivel párt hivatalosan nem létezik) áll fenn: az *optimatá*k (konzervatív, tradicionális) és a *populares* (reformista, néppárti). Marcus Furius Camillus *consul* az előbbi, míg Tiberius Sempronius Gracchus *consul* az utóbbi frakció támogatását élvezi.

.

#### Provinciák

A Római Köztársasághoz tartozó, ám területi autonómiával rendelkező területeket nevezik Provinciának. Minden Provincia élén egy-egy proconsul áll, helyettese a propraetor.

.

### Vallás és kultúra

#### Nyelv

A több évszázad eltelte a Nyugat-Római Birodalom bukása óta nem maradt nyomtalan. A félszigeten elterjedt az olasz nyelv, azonban a Köztársaság restaurálása óta egyre többen térnek vissza a latinhoz. Jelenleg olaszul inkább az alsó néprétegek, míg a közép- és felsőosztály latinul beszélnek, anyanyelvi szinten.

 .

#### Vallás

Az ókori római politeista vallás azonban erősen utat tört magának. Róma városában szinte nem is maradt katolikus templom, a katolikus vallás szinte kizárólag az északi területekre szorult vissza. A római katolikus kisebbség vezetője Ascanio Sforza bíboros. Korábban Giuliano della Rovere bíboros volt a legfontosabb katolikus egyházi vezető, s később pápává is választották XVI. Gergely néven. Délen az orthodox hit tartja magát, azonban ott is egyre gyakoribb a politeista. Hivatalos államvallás nincsen, azonban Róma városában rendszeresen megtartják az ókori ünnepeket. Sol Invictus, Mars, Iupiter és Vesta kultuszai a legerősebbek, azonban természetesen az összes ókori istenség templomát, szentélyét restaurálták. Ezek a lépések eleinte nagy felháborodást váltottak ki a katolikus népességből, azonban a mára már alábbhagytak a vallási konfliktusok, hiszen az állam semmilyen vallási jellegű zavargást nem tolerál. Közjogilag a Kr.u. 313-as, Constantinus és Licinius átal Mediolanumban (Milánó) kiadott rendelet érvényes, amely engedélyezi mindenki számára a teljesen szabad vallásgyakorlást.

.

#### Kultúra

A Római Köztársaság egyik legnagyobb kulturális vívmánya a Pogány Reneszánsz néven emlegetett korszak. Az ekkor keletkezett művek mindmáig meghatározóak és a Római Köztársaság művészeti, kulturális irányát a mai napig meghatározzák. Róma városában és az egész Köztársaságban megannyi könyvtár, iskola és egyetem található, amelyek egy része állami, más része pedig patríciusi finanszírozásban van.

.

### Hadsereg

A Római Köztársaság hadserege az ókori mintának megfelelően *legio*-kból áll, azokon belül pedig *centurio*-s felosztás figyelhető meg. A hadi jelvények is mind ókori mintát követnek, azonban a haditechnika fejlődése szerint természetesen lőfegyvereket, ágyúkat használ a hadsereg. A Köztársaság egyenruhája vörös és szürke színű.

.

#### Hadkötelezettség

A Köztársaságban minden polgár 17. évétől 46 éves koráig katonai szolgálatra kötelezhető. Jelenleg, a Marius-féle törvények szerint, a szolgálati év rendesen 20 évig tart, miután az addig nem polgár, azaz *auxiliaris* katonák római polgárjogot kapnak. A szolgálat leteltével a katona *emeritus* jogstátuszt kap és elbocsátásra kerül. A kiszolgált katonákat Sulla rendszere alapján katonai gyarmatokon telepítik le, illetve végkielégítésként pénzt vagy telket kapnak.

A hadserebe való sorozást kezdetben a *Capitolium*on, később a Mars mezőn, majd miután újra egyesült Itália, az egész félszigeten tartanak. A toborzást a vezér nevében toborzók (*conquisitores*) végzik. Felmentést kapnak, akik 46. életévüket már betöltötték, akik a törvényes időt már leszolgálták, akiket magasabb tisztségre vagy papi szolgálatba emeltek, illetve a testi fogyatékosok. Akik a sorozáson nem jelennek meg, büntetésre, súlyos háború esetén pedig rabszolgasára számíthatnak.

.

#### Rangok

A Római Köztársaság hadseregének rangjai és a hozzá tartozó egyenruhái a következők.

* Consul: A legmagasabb katonai rang, a két consul együttesen a Római Köztársaság Hadseregének főparancsnoka. A bíbor színű jelzés a szenátori rangot jelzi.
* Legatus Senati: Az ókori Legatus Augusti mintájára, csak nem az Augustus, hanem a Senatus megbízásából tábornok. Egy, vagy több legio parancsnoka. A bíbor színű jelzés a szenátori rangot jelzi.
* Legatus Legionis: Egy-egy legio vezetője, amennyiben a Legatus Senati vagy egy Consul is jelen van, azok helyetteseként szolgál.
* Tribunus: A Legatus Legionis jobbkeze, helyettese. Általában fiatal arisztokrata tiszek voltak, akik így szereztek harctéri és hadvezetési tapasztalatot.
* Praefectus Castrorum: A legio harmadik tisztje, a Legatus Legionis valódi helyettese. Veterán, legalább 25 évet szolgált katona kellett, hogy legyen. Feladatai közé tartozott a folyamatos kiképzés, gyakorlatozás, valamint a legio táborának fenn- és rendben tartása.

* Primus Pilus: A Centurio-k közül a legidősebb és legrangosabb tiszt.
* Centurio: Egy-egy 80 főből álló centurio vezető tisztje. Összesen 6 centurio-ból állt egy cohors, amelyet a cohors első centuriója vezetett.
* Optio: A centurio helyettese.
* Legionarius: Közkatona. Nyolcan alkottak egy contubernium-ot, azaz közösködtek egy sátron vagy szobán egy barakkban.

.

#### A Legiok

A legiokat a consulok, illetve legatusok vezetik. A I. és II. legio a consuli legiok, a III. legiot pedig Lucius Cornelius Scipio vezeti. Jelenleg a Római Köztársaság legioi a következők, azok bővebb listája pedig itt található.

* I. Legio "Victrix" (Győztes)
* II. Legio "Italica" (Itáliai)
* III. Legio "Gemina" (Iker)
* IIII. Legio "Gemina" (Iker)
* V. Legio "Rapax" (Ragadozó)
* VI. Legio "Ferrata" (Vaspáncélos)
* VII. Legio "Aper" (Vaddisznó)
* VIII. Legio "Taurus" (Bika)
* VIIII. Legio "Tanut" (Tanit istennő)

.

*Cohortes Praetoriae*

A *Cohortes Praetoriae*, ismertebb nevén a Praetorinánusok, a Római Köztársaság elit egysége. A Praetoriánusok közé válogatott katonák a Köztársaság legjobbjai, akiket a korábbi háborús érdemeiken kívül egy kemény fizikai és szellemi kiképzés után vesznek csak fel a Cohorsba. A tagokat természetesen ideológiai alapon is kiképzik és elővizsgálják, azaz csakis és kizárólag a Köztársasághoz megrendíthetetlenül lojális férfiakat vesznek fel.

A Praetoriánusok feladatai közé tartozik a Köztársaság legfelsőbb tisztségviselőinek (consulok, censorok, praetorok, legatusok és dictatorok) személyes védelme, a Köztársaság elleni külső vagy belső felforgató erők felkutatása és megállítása, politikai nyomozás, valamint ritka esetben harctéri feladatokat is ellátnak, elsősorban különleges feladatokat teljesítve (szabotázs, rajtaütés, likvidálás, stb.).

.

### Külkapcsolatok

A Római Köztársaság diplomáciai kapcsolatairól és hatályos törvényeiről itt olvashat.