Sim Pa Pa

**20 KELIONĖS DIENA**

Nusprendžiau tęsti savo tyrinėjimus ir patraukiau į Pietus. Beieškodamas Safyrai uogų eglynuose išvydau ryškų saulės spindulį, kurį pasekęs akimis pamačiau, kaip jis atsitrenkia į didžiulius rūmus ir neatpažįstamą reljefą. Grįžęs į laivą pasukau link tų rūmų pasižiūrėti kas ten, bet nieko nesutikau. Po neilgo svarstymo sugalvojau nueiti į vidų apžiūrėti, kad jau čia atplaukiau. Prieš žengdamas į vidų pastebėjau lentelę, kurioje buvo užrašyta "Sim Pa Pa Didieji rūmai". - Ar tai gali reikšti, jog atvykau į naują, šviežia, sakuota mediena kvepiančią, besikuriančią valstybę? -Savęs paklausiau mintyse. Tyrinėdamas atradau daug mane nustebinusių dalykų, o ypač mane nustebino jų artumas su gamta ir jų "gamtiškumas", na ir dar tas vanduo įlankoje. Jis kažkoks keistas... Po tokios sunkios kelionės tik ir prisėsti norėjau, tad atsisėdau ant smėliuko ir įmerkiau kojas į vandenį. Vos tik prisiliečiau prie jo, mano visu kūnu nusklido palaimos, lengvumo ir ramybės banga... Tas vanduo tikrai įdomus... Labai įdomi ši vieta man pasirodė, bet Safyra man priminė, kad man jau buvo laikas keliauti kitur.

Atėjo gegužės trečiosios vakaras, kai turėjome pirmą kartą susitikti su Vienuolynu. Atvykau prie jų universiteto ir pamačiau ateinančius Priorą Baneri ir Abatą Lauri. Tik, kad šį kartą Prioras Baneris buvo labai keistos savijautos. Pasisveikinau ir tada nuėjome į universiteto susirinkimų salę. Pradėjome šnekėti apie kaip sekasi vystyti Sim Pa Pa ir staiga tema pasisuko. Baneris: -Bėje norėjau pasakyti, kad greitu metu nebegalėsiu taip intensyviai dalyvauti vienuolyno plėtime, nes daktaras pranešė, jog mano kūne rasta buboninio maro. Faivas: -O ar daug šansų yra, kad išgyvensite? -Dėja, daktaras neduoda daug šansų, jog liksiu gyvas, - atsakė Baneris. Tada trumpam Baneris išėjo atsigerti vandens. Laurynas: -Tu irgi pastebėjai? Faivas: -Ką? -Jog jo odos spalva pakito, - išsigandęs pasakė Lauris. -Kai sugrįš reikės dar kartą patikrinti. Ir sugrįžęs Baneris pradėjo intensyviai kosėti. Priėjęs prie kėdės tarė: -Tegul mano sukurti dalykai lieka per amžius! Po šių žodžių mes su Laurynu puolėme gaivinti Prioro Banerio, bet niekas jau nebepadėjo.

2021 05 13

Gražų, saulėtą rytą, pabudome mes - visi Kumandros nariai po gero miego. Tą naktį niekas nebudėjo mūsų teritorijoje, nes manėme, kad viskas gerai ir kelias dienas nusprendėme nebudėti, nes visi buvo pavargę ir buvo neišsimiegoję. Prisėdome prie stalelio papusryčiauti. Pakalbėjome apie planus ir ką šiandien veiksime. Artėjant vakarui baigėme visus darbus. Tačiau, mums keliems susirinkus prie stalo, išgirdom kažkokį keistą garsą, lyg kažkas skristų. Danguje pamatėme kažkokį padarą beskrendantį pro mūsų galvas. Pamanėme, kad reikėtų eiti patikrinti. Greitai nubėgome link kristalo, kad jį apsaugotumėme. Pribėgę prie kristalo vietos pamatėme, kad tas kažkas jau yra prie kristalo. Mus tai papiktino ir ėjom link kristalo. Nuėję, pamatėme žmogų ir jį pradėjome pulti. Būtybė nukrito ant žemės ir mes pamatėme, kad ten buvo Sim Pa Pa vadas. Mes jo pasigailėjome ir išvedėme jį iš Kumandros žemių. Kristalo vieta buvo pažeista. Manome, kad jis norėjo pavogti mūsų stebuklingąjį kristalą. Tad norėtume perspėti visas bendruomenes dėl Sim Pa Pa atstovų, kad jų reiktų saugotis, nes galimai jie yra plėšikai.

Atėjo laikas miegoti, bet vietoj miego išėjęs pasivaikščioti pamačiau rudos spalvos rūką ir pajaučiau iš toli ateinančią galingą gamtos jėgą. Po kelių akimirkų žemė pradėjo drebėti, prasiskyrė dešinioji salos pusė ir iš po žemių pradėjo dygti kalnai, milžiniški kalnai. Visa naktį stebėjau kaip keičiasi gamta ir pagaliau prašvitus nukulniavau prie dešiniosios salos pusės pažiūrėti kas nutiko.