Mezihra Královna netvorů

***TLDR:** Věštba Paní lesa Brugovi v Aedelasu prozrazuje, že nejsou-li mu tradice jeho lidu nakloněny, bude je muset zlomit. Proto se svými přáteli vyráží domů, do vysokých hor Radgastu a sestupuje tam do svého rodného údolí, kde v bažinách vyhledává posvátného vodního hada Selag. Když mu pak v lítém boji utíná hlavu, z vody se objevují dvě další a totéž se opakuje po utnutí hlavy další. Když se obrovská nestvůra vynoří nad hladinu, záhada se vyjasňuje. Selag není had, ale vícehlavá vodní saň - hydra! Její syčící hlavy se s hrdiny nejdřív dohadují, pak na ně ale začnou chrlit kyselinu a bitva se rozhoří nanovo. Díky Findalenově ohnivé magii a Mardugovým dělobuchům je nestvůra nakonec oslabena a mocný barbarský bijec jí tak zasazuje smrtící ránu. Z jezírka zbarveného její krví se tak vynoří jako Drakobijce.*

***Pozn.:** Královna netvorů je mezihra, při níž Brugo absolvoval svůj zasvěcovací rituál na Ničitele. Průvodcoval ji Jan a proběhla 26.03.2023.*

Od výpravy do Zlatého lesa byl Brugo zamlklejší, než obvykle a na cestě zpátky k jihu se svým druhům konečně svěřil. Jejich cesty se prý brzy rozejdou, nikoliv však proto, že by Brugo chtěl, ale proto, že nemůže žádat, aby ho následovali do stínů, kam vede jeho stezka. Během jejich audience v Aedelasu totiž v mysli slyšel hlas Paní lesa (viz Paní lesa). Viděla zoufalství v jeho nitru, smutek nad tím, že přes svou udatnost v lovu i boji nemůže obnovit svůj kmen. Žádný z radgastských náčelníků mu totiž za ženy nedá své dcery právě proto, že nemá kmen, do nějž by je přivedl, který by je chránil a v němž by mohly vychovat jejich děti. Až přijde zima, smečka přežije, ale osamělý vlk bude hladovět - a žádný z hrdých náčelníků nenechá svoji dceru, aby bídně živořila na skalách. Brugo je Poslední býk a jeho kdysi mocný kmen tak patrně skončí, jakmile ho na bitevním poli či v čelistech predátora stihne smrt. Paní mu řekla, že nejsou-li mu tradice jeho lidu nakloněny, bude je muset zlomit... Brugo o jejích slovech dlouho přemýšlel a teď konečně ví, co musí vykonat. A musí to vykonat v Radgastu - přišel čas vrátit se domů. Družina měla jasno. Svého druha v rozhodující chvíli neopustí a Findalen vzpomněl na slova Paní lesa: "*Svět se šeří, přesto naděje zůstává, dokud je družina věrná.*"

Družina prošla koldavskými hvozdy i Býkovem a nadohled radgastských hor narazili na zvláštní výjev. Skupina po zuby ozbrojených hrdlořezů tam na velikém kameni porcovala ulovenou stvůru, kterou sem k cestě dovlekli z lesa koňským spřežením. Jejich kapitán zrovna ošklivým zubatým tesákem oddělil rohatou hlavu od těla, když si všiml blížící se družiny. Když přišli blíž, dal se s nimi do hovoru. Brugo si všiml, že svalnatou paži ulovené stvůry zdobí známé tetování - před posednutím démonem bývala jeho soukmenovcem, Kamenným býkem. Kapitán vysvětli, že jsou lovci démonů, kteří se už nějakých patnáct let toulají královstvím a loví démony, kteří se po porážce u Marigradu rozprchli a ukryli v širém kraji (vit Stín a plamen). Poznamenal, že je prý poslední dobou snazší je najít, ale zato mnohem těžší zabít, což podle něj nevěstí nic dobrého. On sám prý se svými muži dokončí tuhle práci a vydají se k jihu, do Svobodných měst nebo i dál, kde je pořád teplo. Družina se s lovci nakonec rozloučila a pokračovala dál ve své vlastní pouti.

O několik dní později a náročném výstupu věčně zamrzlými průsmyky Radgastu družina sestoupila do posvátného údolí Selag tradičně obývaného horskými kmeny. Průzkum opuštěné vesnice Kamenných býků odhalil dávné zčernalou krví zbrocené obětiště, kde náčelník Kromm kdysi obětoval celý svůj kmen a vydal ho tak do područí démonů (viz Legenda o Kamenném býku a Stín a plamen). Večer u ohně na břehu jezera pak Brugo družiníkům prozradil, že Kromm byl jeho otec. Jejich rozhovor přerušil hluboký dunivý řev nesoucí se k nim přes jezero. Mardug vyskočil na nohy a s tasenou zbraní se ptal, co to je. Brugo s ledovým klidem prozradil, že to je důvod, proč jsou tady - posvátný vodní had Selag. Většina kmenů ho má za božstvo, Bouřné vrány, z jejichž kmene pocházela Brugova matka, nicméně věří, že je to jen stvůra, která horské kmeny před staletími zotročila a ty ji od té doby přinášejí krvavé panenské oběti. Při jeho vypravování se Findalenovi v hlavě ozval hlas ducha padlého elfa, se kterým splynul: "*Temný král pro své války vyšlechtil mnohé stvůry. Selag patří mezi ty nejodpornější z nich.*" Duch mu dál prozradil, že se po porážce Temného pána jeho stvůry před dragouny a cynderiony ukryly v těch nejtemnějších částech světa. Selag prý musela prchnout sem, do *Ered Gwathren*, Hor stínů, a zotročit místní kmeny. Řev se rozléhal údolím, odrážel se od vysokých hor a chvílemi se zdálo, jako by samy hory i zem pod nohama hrdinů duněli.

Druhého dne se družina nalodila na nejzachovalejší z Býčích lodí a vydala se přes jezero. U jeho východních břehů však museli své plavidlo opustit a vstoupit na nejistou půdu odporného v mlze zahaleného močálu. Hustý porost stromů i keřů tam vrhal temné stíny a Findalen poznal, že je ten les nemocný, jako by byl otrávený - cítil, že tam působí veliké zlo. Po několika hodinách nesnadné cesty močálem Brugo přivedl své druhy k rituálnímu obětišti. Z polorozpadlého dřevěného mola postaveného nad rozlehlým močálem trčel kůl pokrytý zaříkávačskými znaky a zpřetrhanými pouty. Molo bylo pokryto zkrvavenými cáry bílých šatů, patrně panny, kterou tu barbaři obětovali při poslední rovnodennosti. Brugo seskočil z mola a zkoušel, zda ho plovoucí rašelinový ostrůvek udrží nad vodou. Když se otočil na své druhy, aby jim pokynul k následování, vytřeštili oči. Za Brugovými zády se z tůně vynořila obrovská hadí hlava, vydala uširvoucí řev a pokusila se Bruga spolknout. Ten uskočil do vody, v níž dlouhé hadí tělo zmizelo. Poté se znovu vynořil přesně pod Brugem a v čelistech ho vyzvedl do výšky dobrých pěti sáhů. Brugo se mu zpříčil v tlamě a vší silou svých nohou i svalnatých paží se snažil udržet netvorovu tlamu rozevřenou, aby ho nespolkl. To už se ke stvůře se syčením přihnal Mardug s doutníkem mezi zuby a zběsile tahajíc za páky parního golema, na němž seděl. Golemovi z ruky vyjela čepel a sekla do hadova těla - bez valného účinku, čepel neškodně sjela po tvrdých šupinách.

Findalen mezitím očaroval jejich zbraně, aby útočili spalujícím žárem a Brugovi se podařilo vyprostit z hadí tlamy. Když Mardug golemovou železnou paží zachytil spodní čelist stahující se nestvůry, mocný barbar probodl svíjející se syčící hlavu mečem a Mardug jí nakonec do chřtánu vhodil důlní nálož. Golem stvůru pustil a mohutná exploze jí utrhla hlavu. Všude z ní crčela zelenočerná kouřící krev a bezhlavý pahýl se chvíli divoce zmítal na hladině, než zmizel v hlubině. Družina se začala radovat ze svého vítězství, když v tom se na hladině objevili bubliny a nakonec z vody znovu vyjela odporná syčící hadí hlava. Po chvíli druhá! Družina s nimi notnou chvíli zápolila a když Brugo usekl jednu a Mardugův golem utrhl druhou, objevili se místo nich čtyři další, které se se syčením a chřestěním nepříjemně semkly kolem stahující se družiny. Hlavy se nakonec stáhly a na protější straně tůně z vody vylezlo obrovské šupinami pokryté nestvůrné tělo připomínající odporný měch plný žluči s dlouhým ocasem a pěti hlavama - Selag je hydra!

Stvůra na hrdiny nejdříve zařvala a pak se s nimi dala do řeči. Její hlavy se v hovoru střídali a jejich pohled jakoby hrdinům pronikal až do duše: "*Kdo jsssi, že se odvažuješ possstavit proti mě? Mé tesssáky jsou jako meče, mé drápy oššštěpy, má zbroj jako z ocele! Já jsssem pobila dávné hrdiny z bájí. To já zasssévám děsss do sssrdcí tvého lidu. Já vládnu tomuto údolí! Tak pověz, ubožáku, jak bysss mě ty mohl ohrozit? Nečeká tě tu nic než sssmrt!*" Brugo vystoupil vpřed a řval na stvůru, že její tyranické vládě je konec, hrdé horské kmeny budou vyvázány z jejího područí. Hydra na to odvětila, že věděla, že jsou za tím ty vzpurné vrány a že přišel čas, aby je navštívila. Když na ni Brugo křičel, že se tak nestane, všechny její hlavy se na něj upřely: "*Ooooo, tobě na nich záleží. Máš tam přátele? Ne, rodinu... Dobře. Před kyselinou je neochráníš. Nezbude z nich nic, co bys mohl pohřbít. Zhola nic, krom bolesti ve tvém srdci! Jen sleduj, jak se s křikem rozpouští!*" S těmi slovy se hlavy vzedmuly a všechny najednou na hrdiny začaly chrlit kyselinu.

Brugo strhl Marduga stranou a Findalen se zachránil ohnivým štítem, který kyselinu spálil. Na jeho zbroj dopadly už jen neškodné hořící cucky. Rozpoutal se další zuřivý boj, při němž situace hrdinů vypadala čím dál zoufaleji. Brugo už zvažoval ústup, ale rychle mu došlo, že k jezeru je to několikahodinová cesta močálem, územím hydry, a že by se tam živí nikdy nedostali. Když pak Mardug po hydře vrhl alchymistický oheň, jedna z hlav prudce vyrazila a chytila letící flakón do zubů. Hořící substance se jí rozprskla v tlamě a řvoucí hlava nakonec mrtvá zajela pod vodu. V tu chvíli zjizvený Brugo neváhal, sebral posledních sil a vyrazil proti nepříteli. Neohroženě vyskákal po mrtvé hlavě vzhůru a mocným skokem se snažil zarazit svůj obouruční meč do hřbetu hydry v místech, kde tušil srdce. Těsně před dopadem ho však jedna z hlav zachytila za nohu, stáhla zpět, mrštila s ním o rozbahněnou zem a vyhodila do vzduchu. Tam se do něj zakously další tři hlavy, začali se o něj přetahovat a rvát ho na kusy. Brugo se rval o život, kopal a drápal kolem sebe a kdykoliv se mu ze železného sevření čelistí podařilo vyprostit ruku, šel po očích. Tak ho hydra nakonec pustila a on skončil v blátě kdesi pod nestvůrnou spletí hlav. Findalen napjal všechny své magické síly a zasáhl hydru kuželem plamenů. Okolní voda se měnila v páru a bitevní pole zmizelo v mlžném oparu. Hydra se tváří v tvář žáru plamenů vzepjala na zadní a řvala bolestí. V tu chvíli Brugo sebral těch nejposlednějších zbytků sil, které v jeho zlámaném zkrvaveném těle zbývaly, a zanořil svůj kyselinou poleptaný meč hluboko do hydřina břicha. Řev umírající hydry slyšeli až dole v nížinách.

Hrdinové rychle přiskočili k mrtvole, Mardug svým golemem nadzvedl jednu z hlav, pod kterou tušil Bruga a Findalen s Lirael ho vytáhli. Byl pokrytý kouřící krví hydry a Lirael ho proto rychle začala omývat a křísit. Než ztratil vědomí, řekl jen, aby od jezera přivedli Vrány. Mardug seskočil z golema, přikázal mu, aby Bruga vzal k jezeru, až mu to Lirael poručí a utíkal zpátky k jezeru pro pomoc. Lirael s Fidnalenem tehdy předvedli nadlidský felčarský výkon, s pomocí stvořitele a snad i Findalenova ducha však Bruga nakonec udrželi při životě. O mnoho dnů později, když se Brugo probudil, zaplavily osadu Bouřných vran početné davy. Vrány totiž vyslaly posly do všech horských kmenů, aby je spravily o udatnosti družiny. Smrt Selag byla pro všechny důkazem, že žádným božstvem nikdy nebyla, protože bohové neumírají. Když ve zkrvavených obvazech ovázaný Brugo vylezl z chýše náčelnice Terghy, davy barbarů před ním poklekly a provolaly mu slávu. Trvalo ještě mnoho týdnů, než se Brugo zotavil natolik, aby se svými druhy zvládl sestup do nížin. Nevrátil se tam však už jako obyčejný barbar, ale jako hrdina - jako Drakobijce!

***Pozn.:*** *Během Brugovy léčby pro něj Mardug s pomocí Findalena a Bouřných vran z šupin hydry vyrobil Dračí zbroj.*

***Pozn.:** Přechází Pán síní z kamene. Následuje Král Velimaru. Stránka Tažení je zde.*