Hieronymus Skotok

Hieronymus Skotok je trpasličí učenec z klanu Skotok. Po Mhenské výpravě se přidal k řádu Ochránců vědění.

## Život

Hieronymus se narodil roku 206 ve Vyšném průsmyku.

 Výprava Hieronyma Skotoka

### Objev desek

V roce 258 objevil **Hieronymus Skotok**, trpasličí učenec, kamenné desky, do kterých byl vyrytý příběh o království zaniklém před desítkami tisíc let. Jeho bádání ho zavedlo až do knihoven v Horách praotců, kde po dvacetipěti letech studia rozluštil Mhénské runové písmo. Díky tomu si mohl číst v záznamech přivezených ze samotné Mhenie. V nich se dočetl o pokladech nevyčíslitelné ceny, chráněných ohavnými zrůdami, které Mhénští k tomutu úkonu vyšlechtili. Jestli ty bestie mohly přežít tisíce let bez trpaslíků, Hieronymus nevěděl. To ho ale neodradilo od vidiny získání pokladu.

### Výprava

Hieronymus dorazil do Krusku v roce 285. Pokračoval směrem na Skřetí vysočinu. V hospodě Čertovo kopyto si najal skupinu dobrodruhů jako ochranu. Vydali se podle runové mapy do mhénských chodeb.

### V hlubinách

To, co v nejhlubších kamenných síních dobrodruzi našli, překonalo jejich nejbujnější představy. Hieronymus očekával zamčenou hrobku, chráněnou duchy tisíce let starých hrdinů. Realitou byl pravý opak. Po týdnu cesty objevili podzemní město podivných trpaslíků. Potomci těch, kteří se uzavřeli před Érou čistoty před světem, si vybudovali nezávislý svět, plný zlatých pokladů, bojovných arén, tržišť a hospod. Dva tisíce trpaslíků si zde spokojeně žily. Na černém trhu obchodovali se skřety, trolly a jinými jeskynními tvory, za kožešiny a maso platili cihlami zlata, kterých očividně neměli málo.

### Houbové pivo

Mnoho z nich si krátilo v hospodách krátkou chvíli pitím houbového piva. Jeden z dobrodruhů, trpaslík jménem Galag, se tohoto piva napil a beze slova zemřel. Dobrodruzi byli šokováni, zatímco štamgasty hospody Galagova smrt nijak nepřekvapila. Nakonec skupině pomohli. Rozřízli Galagovi hruď a vytáhli k údivu dobrodruhů jeho srdce, které zcela zkamenělo. Srdce přiložili ke kameni hory. Ten začal pomalu formovat trpaslíkovo tělo z kamene. To trpaslíci poté z hory vysekali. Během pár hodin se kámen přeměnil v maso a znovuzrozený Galag si šel dát další pivo.

### Trpaslíci s kamenným srdcem

Nesmrtelnost se podepsala na způsobu života trpaslíků. Beznadějnou nudu trpaslíci překonávali stálými souboji na život a na smrt jak mezi sebou, tak s ohavnými mhénskými monstry, jako ohniví lizardi, obří hadi a podobně. Každý z nich stokrát zemřel a taky ožil. Díky zkušenostem ze soubojů jsou všichni trpaslíci v boji lepší, než jakýkoli bojovník na povrchu. Dále zbožňovali neustálé soudy a kruté tresty, proto byli na každém rohu ve městě tři strážní, kteří dohlíželi na dodržování nesmyslných a složitých zákonů. Za jejich porušení hrozilo sežrání podzemním červem. Kromě kouzelného houbového piva měli trpaslíci s kamenným srdcem víc zlata než nejbohatší sultáni Jihu a mnoho runových zbraní, ostřejších než cokoli, co velmistři kováři z Hor praotců vykovali během této Éry.

### Znovu na povrchu

Když se ale družina dostala zpět na povrch, po zuby naložená zbraněmi a zlatem, tak zjistila, že zlato změnilo se v bláto a runová zbraň je tupá jak řiť. Trpaslíci s kamenným srdcem je varovali, že kouzla z nitra hory přestanou působit na povrchu. Proto ani oni z hlubin nevycházeli. Hieronymus se vrátil zpět do Pogrimské pevnosti, kde všem pověděl o své výpravě. Jeho bláznivým historkám ovšem nikdo nevěřil. Hieronymus ztratil svou čest a odebral se do ústraní ve svém domě na Vyšném průsmyku. Léta se toužil do hlubin Mhenie vrátit, jenže neměl dost sil ani zdrojů k další výpravě. Místo toho učil svého syna Damiena runovému písmu, aby se na něj nezapomnělo.

Po několika letech po výpravě se Hieronymus rozhodl znovu využít své schopnosti a rozvinout trpasličí vědění, spojil své síly s Gramdunilem a Ochránci vědění a rozluštili a překreslili Mhenskou mapu (mhenští trpaslíci měli totiž zcela jiné zvyklosti kartografie), podařilo se jim přesně lokalizovat ruiny prastarého quaranského přístavního města Nen'Ethil - viz výprava kapitána Ardurina.