Maruf Kartell

Maruria zászlaja

A **Maruf Kartell** egy, a volt pun városokból álló, a Földközi-tenger déli partvidékén elhelyezkedő laza államszövetség. Neve az arab "ahmar" (vörös) és a berber "uruf" (titok) szavak összevonására vezethető vissza, amely a kartell elődjének tekinthető vörös paktumra utal. Ennek értelmében a kerkouane-i kereskedők és csempészek vörös körrel jelölték a hajóik tatját, akik így mentességet élveztek a tanuti kalózok fosztogatásaitól.

## Karthágó Periódus (201-146)

### II. Pun háború után

A második pun háború lezártával Róma súlyos békefeltételekkel sújtotta Karthágót. Többek közt az addig híres pun flottát alig pár hajóra korlátozták és elvették az egykori birodalom szabad külpolitikához való jogát. Ekkorra tehető az első a pun kalóztelep létrehozása Tanutnál (Tunisz), hogy a béke megsértése nélkül védekezhessenek, és kapaszkodhassanak minden megmaradt tengeri befolyásukba. Valódi kalóztevékenység kezdete csupán a 150-es évekre tehető. Ekkor adoptálták először a tanutiak az elesettekre és a bosszúra emlékeztető vörös színt, a helyi ikonográfia fontos elemét.

### Karthágó megsemmisülése után

Masinissa numidiai király provokációja nyomán kitör a gyalázatos III. Pun háború. A Karthágó elhúzódó ostromából álló háború alatt a tuniszi kalózok szerepe a lakosság kimenekítése, illetve római ellátmány útjának elvágása volt, a konfliktust hónapokkal elnyújtva egy emberséges béke reményében. A város 146-os megsemmisülése után, a többnyire titokban létező kalóztelep és a kimenekített karthágói lakosok átvészelik a mészárlást.

## I. Római periódus (146-121)

### A háború után

Africa provincia létrehozása után a proconsul (Scipio) Uticát jelöli ki mint a terület közigazgatási központját, közelségének köszönhetően a tanuti kalóztelep Masinissa helyett így római befolyás alá kerül. A következő 5 évet szinte teljesen visszavonulva töltik, igyekezve megőrizni a pun kultúrát, illetve több tízezer rabszolga sorba taszított karthágóit vásárolnak vissza vagy szabadítanak fel. A korszak végére a terület pun lakossága így kb.:130 ezer fő köré tehető.

### Pun kalózlázadás (140)

A helyi hatalom lassú szilárdulásával 141-re a tanuti telep kérdése az akkori proconsul, Aulus Tettius Rus**o** napirendjére kerül. A pun túlélőkkel szimpatizáló Tettius egyezséget ajánl a kalózoknak. Ennek értelmében a római hatóságok eltekintenek a Tanut kalózok ellen folyó eljárásoktól, amennyiben a punok kalóztevékenysége a Rómával egyre romló kapcsolatú Numidiára korlátozódnak. Ez a kapcsolat azonban megszakad amikor a "gyengekezűsége" miatt Rómában népszerűtlen Tettius-t korrupcióra hivatkozva eltávolítják a pozíciójából. Helyére Spurius Novius Seuso proconsul kerül, aki az érvényben lévő egyezséget felrúgva teljesíthetetlen adókat követel a tanutiaktól. Egy hónappal később egy római kereskedő hajó kifosztásának nyomán kitört a Pun kalózlázadás (140). A mindössze 2 hétig tartó lázadást Novius halála zárja le, akivel saját testőrparancsnoka végez az elmaradt zsoldok miatt. A lázadást követően Rómában megfogalmazódik a tanuti telep megsemmisítésének igénye. A Senatus egy teljes flottát, és két légiót mozgósítva vonul a kalózok ellen, de Tanutot üresen találják (feltételezhető, hogy Tettius értesítette a kalózokat), mivel a punok két irányba menekülve (Hippo és Kerkouane) új telepeket alapítanak, ezzel megalapozva, a három város eljövendő dinamikáját.

## A Philosir dinasztia szabadságharca (121-43)

### Válság a II. század végén

Amíg a II. Század vége Rómát sorra társadalmi, államvezetési és gazdasági válságokkal sújtotta, a kialakult helyzetben a két telep csupán a lehetőséget látta: a nagybirtokok által kibillentett termelésarányokat és Róma ráutaltsága a provinciákból érkező élelmiszer ellátmányokra szabad utat nyitott a kalózkodásnak, a csempészetnek, és a korlátlan rabszolga kereskedelemnek.A két város valamikor a 130-as évekre példátlan vagyonra tesz szert, illetve ekkora a terület visszamenekített pun lakossága már megközelítette a 200 ezer főt. 128-ban megkezdődik a 140-ben evakuált tanuti telep újjáépítése mint regionális főváros. A három város végül 121-ben, kihasználva az örök városban uralkodó káoszt (populares vs optimata párt), kikiáltja a hamvaiból feltámadt, független Karthágót, ezzel kezdetét veszi a karthágói szabadságharc.

## Catching up to today

Karthágó kb nyolcvan évre félig független entitás lesz Rómán belül, kialakul a máig használt politikai berendezkedés, a hármas tanács. A császárság alatt elkezdenek differenciálódni a városok: Kerkouane inkább a csempészet-kereskedelem felé mozdul, párosulva a folyamatos homokkő kitermeléssel a régió legnagyobb és leggazdagabb városa lesz (ezt a címet a mai napig tartja). Hippo rabszolgákban utazik, Tanut pedig a kalózkodásból szépen átvált a zsoldoskodásba. Az egyetlen kiemelkedő történés egészen nyugat-róma bukásáig egy, a korabeli történelemírásból rejtélyesen kitörölt 6 éves periódus 423 és 429 között, ami után Róma ugyan a területet továbbra is mint kliens állam kezeli, de innentől egészen 451-ig tiltott az utazás a három városba, és semmilyen beérkező adóról sincs feljegyzés.

Nyugat róma bukása után megkezdődnek a nagy észak-afrikai vándorlások, az ötszázas években berberek bukkannak rá a teljesen kihalt Hippo-ra, akik beköltöznek az üres városba. Hamarosan felveszik kapcsolatot a másik két, látszólag még épp várossal, akik befolyása nyomán a betelepülő berber lakosság hamar asszimilálódik a pun környezetbe. A három város visszatér a korábbi tevékenységeikhez, (rabszolga kereskedelem, kalózkodás, csempészet) előbbi a berber lakosok helyismeretével és tudásával megtoldva soha nem látott mértékeket ölt.

600-as évek: Umayyad kalifátus, a befolyása alá kerül Kerkouane, a három város egymás ellen fordul, ekkor megszűnnek egy egységként funkcionálni, de így vagy úgy mindhárom város fennmarad

800-as évek, segítenek benyomkodni a perzsákat Gibraltár környékére, továbbiakban is marad a jó kapcsolat (elsősorban Tanuttal) A különböző kulturális hatásoknak hála ekkora már Tanut az egyetlen igazán "pun" város a háromból (Hippo nagyon berber, Kerkouane meg kezd nagyon arab lenni)

A következő 200 évben nem sok történik, a folyamatos züllésen kívül

1100-as évek a három város ekkor már teljesen különálló, egyenesen rivális városállamok, leggazdagabb köztük Kerkouane, ahol egy tanuti pun költő, illetve a vallási fanatizmus és a keresztes háborúk elől a városba menekülő muʿtazila tudósok és gondolkodók munkája nyomán megindul egy kulturális és technológiai reneszánsz, aminek mellékhatásaként létrejön a bolygó talán első szekuláris államszervezete.

A következő 150 év azzal telik, hogy Kerkouane megy felfelé mint a rakéta, a szomszédos Tanut is elindul felfelé (elkezdik Kerkoufaszommiértadtamnekipunnevet hajóit raidelni, így kapnak a pénzből és a kultúrából is) Hippo pedig csak egyre megy le a lejtőn. 1270 környékén Kerkouane nyílt konfliktusba lép Tanuttal, győznek, de megtorlás helyett létrejön a vörös paktum, amihez idővel csatlakozik Hippo is (mint csicska, mert a keresztények kurvára nem akarnak rabszolgát venni, és szar a biznisz).

1300-as évek kialakul egy remekül működő dinamika a három város között: Tanuti kalózok kifosztják a partvidékeket, hajózó utakat, a hippoi emberkereskedők a kontinens belsejéből gyűjtik a rabszolgákat keleti eladásra, illetve ők intézik a tanutiak által ejtett foglyok váltságdíját, kerkouane pedig kereskedelemmel és csempészettel tisztára mossa a másik két város által megtermelt pénzt. **1388 létre jön a Maruf Kartell.** Valamikor ebben az időszakban kezdik meg az ópiumtermelést.

Innentől csinálják a dolgaikat, összehaverkodnak az északiakkal, beférkőznek a pápa bizalmába, megtartják a kapcsolatot a ~~pirománokkal~~ az Atar Dasturátussal.

1492: a Kartellel rendszeresen üzletelő (mindenki kedvence) Borgia család fia kerül a pápai állam élére, aki egy kis zsebpénzért eladja nekik Szicília nyugati csücskét.

Itt tartunk most. A Kartel ugyan kifelé egy gátlástalan bűnszervezet, belül viszont évezredes hagyományok őrzője, ugyan a térképen apró, mégis hatalmas gazdasági ereje és befolyása van. A sicilian purchase óta pedig az ismert világ egyik legfontosabb kereskedelmi útvonalának a felügyelője. Nem minden tökéletes azonban, az újonnan szerzett területek nem kaptak egyenlő bánásmódot, és talán a múlt árnyai sincsenek olyan messze, mint azt az admirálisok szeretnék.

Általános dolgok:

A kartell esetében nem beszélhetünk valódi dinasztiákról, ugyanis a "királyi" cím nem örökletes, hanem a várostanácsok jelöltjeiből választott. Addig beszélünk egy "dinasztiáról" amíg sorozatosan ugyanannak a városnak a jelöltjei töltik be a posztot, akik megöröklik az első vezető nevét pl.: a kartell alakulása óta először nyert kétszer zsinórban Hippo: a vezetői posztot I. Karatta (eredeti nevén Taran Karatta) nyerte, akit II. Karatta (eredeti nevén Ishal ibn Fattalah) követett.

A hivatalos nyelv ugyan a latinosított pun, de a népesség nagy része "maruvian"-t beszél ami lényegében véve pun nyelvtanra épített arab, ahol a szókincs fele latin.

Az építészetük erősen eklektikus, mégis egységes. Jellemzőek rá az arab építészet szellős, díszes terei, a Karthágóra emlékeztető robosztus oszlopsorok, és rendszeresen felbukkanó berber népi motívumok mint díszítő elemek. Szinte mindent kerkoanei homokkőből építenek, amiket égetett csempemozaikokkal és festéssel színesítenek meg.

Fennáll az a szituáció, hogy ugyan a kartell szinte mindenkinek vagy szálka a szemében, vagy feni a fogát a pénzére, ugyanúgy mindenki igényt is tart a szolgáltatásaikra, legyen az emberrablás, irányítótt kalózkodás, elveszett ereklyék felkutatása, vagy a jóformán minden keleti udvarban jelen lévő kerkouanei személyes orvos.