Imperiets Tidsalder

Alarion Lendis, fyrste af Lendisborg og Lendis Passet blev i år 0 kronet til Storkonge af Eire efter en 3 års kampagne mod hans naboer. Efter denne dag begynder den moderne tidsregning kaldet Efter Imperiet(EI) og alt før det er Før Imperiet(FI). Imperiets Tidsalder sluttede med Lendis Slægtens fald i år 268EI hvorefter den blev overtaget af Den Nye Tidsalder. Imperiets tidsalder er kendetegnet ved et brud på flere tusind års autonomi i de forskellige regioner og en højere stabilitetet for hele Amos end der har været nogensinde før hen. Det er dog også i denne tid de blodigste krige der blevet udkæmpet.

## Samfund

Samfundet ændrede sig meget i denne tid, hvor den primære faktor til ændringerne var krigene udkæmpet af Lendis slægten. Under Foreningskrigene gjorde Lendis Fyrsterne sig fortjent til at være Herskerene over Amos, de underlagde sig hele kontinentet og i slutningen udvidede de deres domæne til også at dække Øerne. Dette medførte en højere grad af fælles træk de forskellige stammer imellem. Deres sprog var allerede meget lig hinanden, men det begyndte at udvikle sig til mere end enkelte ord til fælles. Adelen over hele Amos begyndte sågar alle at tale Eirisk, eller rettere Høj Eirisk, som dialekten kaldes.

Selv de forskellige folks værdier begyndte at ligne Eirenes mere og mere over tid, i mange tilfælde var det en udligner på mange af de forskelligheder der havde været i Amos i fortiden, men på mange andre punkter fremyndede det også fjendtlighed udover hvad der fandtes før i tiden. Kvorene specifikt bliver set mere som barbare end før i tiden da de ikke er blevet ligeså "eiriserede" som så mange andre, de blev dog stadig ikke set som lige så store barbare som Øboerne.

Imperiet medførte nye centraliserede styreformer og reformerede mange dele af samfundet som en helhed. En af de største tilføjelser var Magisterierne, en række organisationer med forskellige specialer og uddannelser som kunne varetage Imperiets interesser og udvide Herskerens magt over dennes domæne.

## Foreningskrigene

### Erobringen af Bendar

Den første krig efter samlingen af Eire blev ført mod Fyrsterne i Bendar. Ligesom, næsten, alle andre steder var landet delt op mellem en håndfuld små Fyrster. De var fjendtligsindede overfor hinanden, men ikke mere end adelige der alle er fætre og kusiner som deres fjerneste tilknytning til hinanden. De dannede en løs alliance mod den fremmede angriber, den var dog ikke stærk nok til at modstå det forenede Eire og deres nye logistiske system. Efter Morwick faldt fulgte resten af Bendar kort efter. Krigen varede fra Foråret 5EI til Efteråret 7EI.

### Erobringen af Ulado

Erobringen af Ulado blev startet af Alarion og afsluttet af hans datter Sarie, Alarion døde om Vinteren i år 12EI og få dage efter blev Sarie kronet Stor Dronning. Hun færdiggjorde krigen og med sejren viste hun en styrke og kontrol der sikrede hende og hendes efterkommere tronen. Krigen startede i Foråret 10EI og sluttede i Foråret 15EI.

### 1. Eirisk-Nordiske Krig

I Foråret 20 EI invaderede Norden Eire, invasionshæren besejrede garnisonen ved Temaris og nåede helt til Lendisborg, men blev overfaldet under deres krydsning af floden Avaria og deres hær blev besejret og tvunget på tilbagetog. For at undgå at falde under samme taktik som de brugte mod Nordboerne besluttede Imperiet at gå vest om Angersøen i stedet for over Ang-floden. Hedelandet faldt hurtigt da Aslaghavn blev erobret og kort derefter mødtes regenterne af de to lande til fredsforhandlinger. Krigen sluttede endeligt Vinteren 23EI.

### Seran's Fald

Den Eirisk-Seranske Krig startede da den Eiriske flåde blokerede Serans havn i Foråret 31EI. Blokaden fortsatte helt indtil krigen sluttede halvandet år senere. På landjorden marcherede Lendis en hær ind i Helmark gennem Lendis-passet. De blev dog mødt med konstant plyndring og angreb fra Marskerne og måtte til sidst trække sig tilbage. I stedet satte de en hær i land tæt på Seran og belejrede også byen fra land. I Vinteren 32EI overgav Seranerne sig.

### 2. Eirisk-Nordiske Krig

I 43EI besluttede Stordronning Nata Lendis at udvide sit rige til også at omfatte resten af Norden, dette skete på baggrund af hendes bror, Alarion II's, manglende aktivitet og militære evner. Hun skulle bevise at hun ikke var en lige så "svag" Hersker som hendes forgænger. Nordens militære maskine var ikke blevet synderlig svækket af at miste Hedelandet og deres hær var stadig en formidabel modstander. Det vidste de også ved at besejre den overlegene Eiriske hær på åben mark. Det tunge Nordiske infanteri og kavaleri var effektivt til at dele den større Eiriske styrke op i mindre stykker og med deres hurtige taktiske kommunikation kunne de rykke rundt på deres styrker meget hurtigere midt i slaget end Eirene kunne. Slaget på Sydengen blev et stort tab for Eirene, de havde dog den fordel at de kunne trække sig tilbage hurtigere end det var muligt for Nordboerne at forfølge og de nåede at få deres hær krydset over Ang før den nordiske hær indhentede dem igen. Desværre for Nordboerne var en anden hær fra Hedelandet på march mod Jernkløften og en måned efter var den nordiske hær fanget mellem to Eiriske hære og Nordens Dronning overgav sig. Nata lod dronningen sværge sig troskab i stedet for at sætte Eiriske adelige på tronen og var tilfreds med at lade Norden fortsætte som de altid gjorde, blot som en vassal i stedet. Nordens Dronning overgav sit Fyrstedømme den 29.3.46EI.

### Erobringen af Kvorf

Amos var næsten forenet, med undtagelse af en enkelt region. Nordøst for Eire lå Kvor-bjergene og bag dem Kvorf, en kold og uvelkommende region, med et, i resten af Amos. øjne, barbarisk folkefærd. Sarie Lendis II ville ændre dette og bringe civilisation til disse fjendtlige folk. Denne kampagne var et projekt der ville optage næsten hele hendes resterende liv. Krigen varede 10 år, den startede i 61EI og sluttede i 71EI, det var en kampagne mod en modstander der kun lavede lyn angreb og trak sig tilbage til bakkerne bagefter. 2 år inde i krigen var alle store byer erobret, men de mange forskellige klaner så det blot som en udfordring og fortsatte med at kæmpe deres guerrilla kamp 8 år endnu. Dette fortsatte indtil en så hår vinter ramte Kvorf at de ville have mødt en hungersnød som aldrig før og Lendis Imperiet kom dem til undsætning med korn fra Bendar og Eire nok til at brødføde hele deres folk. Da klanerne der var i åben krig kom ind til byerne for at få mad blev deres ledelse fanget og brugt til at statuere et eksempel. Der er ikke noget der styre en befolkning som brød og offentlige henrettelser.

## Oprøret

Oprøret er en af de krige i Amos der har involveret flest parter da alle adelsslægter deltog på den ene eller anden side. Krigen var blodig, intens og kort, den varede fra den 33. i Foråret år 267 ved mødet i Seran og sluttede ved henrettelsen af Herskerinde Alara II Lendis og dennes familie den 62. i Sommeren 268,1 år, 1 årstid og 29 dage efter krigen brød ud. Krigen stod med Lendis slægten og Hjalmar slægten på den ene side og med de adelige i Norden, Helmark, Ulado og Kvorf på den anden side.