Az Ébredés Kora

Ez Aerendyl ismert történelmének legelső korszaka, amikor az emberi faj elkezdte a földrész benépesítését.

## Történelem

### Nagyjából 5000 évvel a Ruhendarionok előtt

Ebben a korban jelentek meg az első emberek Aerendylben, melyek egyes történelmi írások szerint nyugat irányából jöhettek. Sokan azt állítják hogy az első civilizáció Valoldur földjéről érkezhetett, ami azt jelentené, hogy az emberiség több mint 5000 éves. Ebben az időben az első civilizáció benépesítette Aerendylt, és a felfedezések kora elérkezett.

Az Elnémuló Szél hívői azt állítják hogy az emberek egy óriási szélvihar következtében formálódtak meg a föld porából, majd Yahzel lehellete adott nekik életet. Ezt azzal is magyarázzák, hogy az ember elporladása a halál után a teremtőhöz való visszatérést jelképezi. Aki nem porlad el teljesen, az nem részese Yahzel hatalmas lakomájának, ahol az Az Öt Hírnökkel ülhetnek egy asztalhoz. Ez az elmélet csak jóval később erősödött meg, de már évezredek óta sokan tartják ezt a teremtéstörténetet történelmi tényként.

Az emberiség vándorlása Aerendylen belül egy egészen gyors folyamat volt. A Prefektusok számításai illetve sok spekuláció szerint az első generáció már a Cengardi Alföldig is eljutott, de Easgard ekkor még nem volt felfedezve. Easgardot nagyjából a hatodik-hetedik generáció népesíthette be.

Wesgard volt Aerendyl legbenépesítettebb területe, majd utána Easgard és végül Sudgard. Igaz nem lehet pontos adatokat mondani, hiszen ekkor még az ember nomád életet élt, így egy átlagos család, 3 generáció alatt lehet hogy mind a három régióban élt már. Norgardon már éltek Törpök akik a Thorendyl hegységben bányásztak aranyat és más nemesfémeket. A meralori technikával kovácsolták a fegyvereiket, mely a leghíresebb kovács technika volt, ugyanis hihetetlenül éles, könnyű és varázslatos fegyvereket készítettek.

Félszemű Lorosir, a norgardi király látta, hogy az emberek fenyegetést jelenthetnek a törpökre. Sokan nem így gondolták hiszen elmaradott faj volt akkor az ember, hiszen szakadt állatbőrben, kőházak nélkül élték az életüket. Ám Lorosir tudta és elismerte, hogy az ember gyorsan tanul, és csak idő kérdése mire megerősödnek és Norgard felé masíroznak. Ennek érdekében nagyjából 5000 évvel ezelőtt, Félszemű Lorosir felemelte a Titánfalat, mely a Fekete hegység mentén végig a mai Királyi-öböl egészen a Véres-tengerig nyúlt.

Egyes törzsek csak később, de elérték a Titánfalat, ahol elősszőr láttak életükben törpöket. Az ősi barlangábrázolások ronda kis szörnyeknek ábrázolja a törpöket, akik csupa szőr voltak, kis végtagokkal, tömzsi testel, nagy fejjel egy nagy krumpliorral.

Farkasölő Garlin király úgy vélte, ha a lemaradott emberei törzsket beengedni Norgard területére, komoly erőforrásként használhatják fel őket. Sokan nem támogatták az ötletet, hiszen az ember gyorsan fejlődött és erősebb volt mint a törpök. Ennek ellenére nemsokkal a Királyok Hajnala előtt az első ember belépett Norgard területére, amikor Garlin király kinyitotta a Titánfal kapuit. Több ezer férfi, nő és gyerek lépett át a kapun, majd azok Norgard déli és délkeleti részein letelepedhettek, majd jó fizetségért a törpöknek dolgoztak. A bányákban annyira nem fértek el, de a férfiak könnyű szerrel cipekedtek, amivel a szállítást meggyorsította a királyság különböző pontjain, illetve a kovácsolás területén rengeteget tanultak a meralori technikáról mely igaz, féltett kincse volt a törpöknek, mégis megosztották az emberekkel, csak azért hogy saját munkájukat megkönnyítsék. A nők szolgálóknak szegődtek a gazdag nemesi törpök otthonaiban, vagy állatbőrből varrtak ruhákat.

A különböző törzs vezérek már ebben az időszakban is konfliktusokban éltek, és területeket sajátítottak ki. Ez a folyamat leállította a nomád életmódot, és mindenkit a letelepedésre kényszerített. Ekkor alakultak meg az első falvak, melyek később kisebb, végül nagyobb városokká alakultak. Egyes házaknak ősei már ebben a korban is komoly vezetői szerepet töltött be, de nem mindegyiket ismerjük.

A déli területeken a különböző törzsek élére fejedelmeket neveztek ki, akik falvakon uralkodtak. A későbbi években az ő hatalmuk megnövekedett, majd egy új korszaknak nyitott kaput.