Битва при Ламмоті

**Битва при Ламмоті** (вест. *Battle of the Lammoth*) – битва нольдорів Фінґольфіна проти орків, незадовго після їхнього повернення у Середзем'я.

## Історія

### Прелюдія

Після того, як нольдори захопили кораблі телерів після Першого братовбивства, Феанор і його послідовники використали їх, щоб дістатися Середзем'я. Перед протокою Гелькараксе ельфи стали табором, щоб перепочити і вирішити, що робити далі. Нольдорів почали діймати жахливий холод і липкі тумани, крізь які не пробивалося жодного зоряного світла. Тоді чимало ельфів, особливо ті, котрі пішли за Фінґольфіном, пожалкували, що виступили в похід, і заходилися проклинати Феанора, називаючи його призвідником усіх нещасть ельдарів.

Феанор розумів, що дістатися берегів Середзем'я можна було лише двома шляхами: пішки через крижану протоку або кораблями. Однак, кораблів, які б одразу перевезли всіх нольдорів до берегів Середзем'я, не вистачало. Феанор, не довго роздумуючи, захопив всі човни і набрав команди винятково з тих ельфів, котрі були йому зобов’язані або ж відверто його підтримували. Щойно зірвався північно-західний вітер, Феанор з усіма, кого вважав вірним собі, потайки вислизнув із затоки та вийшов у море, покинувши Фінґольфіна в Арамані. Досягнувши Середзем'я, поблизу Лосґару, Феанор наказав спалити човни і таким чином, остаточно покинув нольдорів Фінґольфіна.

Фінґольфін та його люди здалеку побачили дим від пожежі і здогадалися, що жоден корабель за ними не повернеться. Ельдарам не залишалося нічого, як продовжити подорож до Середзем'я пішки, крізь крижану протоку Гелькараксе. Подорож та була надзвичайно складною і чимало ельфів Фінґольфіна загинули під час переходу, однак, тяжкі випробування лише примножили їхню відвагу та витривалість.

### Битва при Ламмоті

З першим сходом Місяця, Фінґольфін і його люди рушили на південь до Ламмота. Там на них напали орки, що вийшли з Анґбанду. Нольдори були захоплені зненацька і здавалося, що перемога неможлива, аж тут молодший син Фінґольфіна на ім'я Арґон, кинувся вперед і прорізав собі шлях до капітана орківського загону. Арґону вдалося вбити очільника війська і, хоч він і загинув оточений ворогами, його вчинок збурив нольдорів і, в підсумку, переломив хід битви. Нольдори Фінґольфіна здобули перемогу і погнали орків з краю Ламмот.

### Наслідки

Незабаром після битви, військо Фінґольфіна досягнуло краю Мітрім. Сталося це з першим сходом Сонця. Фінґольфін на чолі свого війська дійшов аж до брам Анґбанду і вдарив в них, але Морґот не спішив приймати бій. Тоді очільник ельфійського зрушення зрозумів, що сили його війська не вистачить, щоб прорватися в Анґбанд. Він розвернув своїх людей і подався назад до Мітріму, де раніше отаборилися нольдори Феанора.

Через зраду Феанора і його людей, зрушення Фінґольфіна розбило табір на північних берегах озера, в той час як люди Феанора отаборилися на півдні.

## Інші версії легендаріуму

Битва при Ламмоті, як і персонаж Арґон не з'являються в Сильмариліоні.

За словами Крістофера Толкіна, Арґон, "про якого раніше не було жодної згадки, увійшов (як здається) без своєї історії" до генеалогії "Шиболет Феанора". У своїх нотатках до цього есе Крістофер Толкін зауважив, що розповідь про прибуття Фінґольфіна до Белеріанду, наведена в "Шиболеті», суперечить розповіді "Сірих Анналів", у якій військо Фінґольфіна "марширувало з півночі без опору".

Версія викладеної історії у "Сірих анналах" і стала джерелом для версії, опублікованої в Сильмариліоні.

## Джерела

1. ↑ Дж. Р.Р. Толкін, Крістофер Толкін (ред.), Сильмариліон, *Про вихід нольдорів*