Elizabeth Siddal

Věk: ? (+)

#### **Elizabethin život**

Modelka a malířka z prerafaelistických kruhů, která žila s Gabrielem Rossettim. Rozená coby Elizabeth Siddal, posléze též Elizabeth Rossetti a Gabrielova manželka.

Její sestrou byla Clara Siddall, která spolu s doktorem Hutchinsonem a záhadným doktorem Mablem byla přítomná u jejího úmrtí. Jejími dobrými přáteli byli Algernon Swinburne a Georgiana Burne-Jones. Zamilován do ní byl zase pro změnu Charles Howell, podle kterého se jednalo o krásnou a všestranně nadanou ženu, kterou si její manžel nezasloužil. Ten měl také doma jeden její obrázek od Rossettiho, který si tak trochu přivlastnila lady Jenny.

Lord Millais si vyčítá, že při modelování pro něj si Lizzie zničila zdraví, které ji vedlo k závislosti na laudanu. Lucy Jane Poe dlouho tvrdila, že prý znala, dříve si dopisovaly - ale netušila, že už je mrtvá, neb se pohádaly a pak už o ní neslyšela. Jak se ale nakonec ukázalo, to byla lež: Lucy se s ní nesetkala, jen se s ní začala až moc ztotožňovat po hovorech s doktorem Monro.

Elizabeth oficiálně zemřela na předávkování laudanem před 7-8 lety, předtím měla zdravotní i psychické problémy. Její úmrtí ji ale nebrání v tom, aby pokračovala coby modelka - alespoň podle Rossettiho, kterému se její údajný duch v poslední době zjevuje. Serge Le Bas zase trvá na tom, že Lizzie byla tím posledním, co Charles Howell viděl před svou smrtí - navzdory tomu, že je již roky po smrti a s Howellovou smrtí mělo něco společné záhadné individuum, které používalo velmi realistické masky.

Lucy se později stala poněkud posedlá pátráním po tom, co se Lizzie skutečně stalo - od hledání zápisů o jejím úmrtí po nošení jejího oblečení a jakési zvláštní ztotožnění s ní. Také si přivlastnila některé Elizabethiny vlastní obrazy, které šlohla u Rossettiho. Sama Elizabeth pak byla modelkou pro řadu obrazů, patrně též i pro tajemný obraz Tristana a Isoldy sdílejících pohár, kde Tristan podivně připomíná Williama Rose. Záhadně se též podobala dívce, která se objevuje na obrazech, kterými si Rose vyzdobil Starou faru. A jak se ukázalo, autor všech těchto obrazů je John William Waterhouse, Roseův přítel, který se inspiruje jeho sny a deníky.

Po Elizabethině smrti přišel od ní ještě Lady Millais rukopis orientální básně *Giaour* od Lorda Byrona. Patrně originál. Následné pátrání ukázalo, že na chybějící stránky básně, popis upíra, Elizabeth napsala své poslední rozloučení pro Gabriela, než si vzala život. Podle Georgiany vůbec před smrtí hodně četla Byrona a další autory kolem něj a zdálo se, že na stránkách našla svůj osud. Dále prozradila, že Elizabeth před svou smrtí byla chvíli velmi šťastná, když potkala záhadného muže, snad již zmíněného doktora Mable. Pak ale na několik měsíců odjela na sever a po návratu byla horší než kdy dřív, hysterická, a tvrdila, že jí někdo sebral její dítě. Podle Georgiany to celé nedávalo moc smysl: milence mívá leckdo, ale Elizabeth opravdu milovala Gabriela. To ostatně potvrdil i její poslední dopis, který ovšem mluvil i o bolesti, která se nedá dál vydržet a o zatracení.

Lucyina posedlost Lizzie a jejím osudem následně přerostla v posedlost skutečnou, když o sobě při návštěvě jejího hrobu na hřbitově Highgate začala tvrdit, že *je* Lizzie. Podporovaná doktorem Hansenem, který se Williama Rose pokusil dostat za mříže, se pak v zrzavé paruce nechala zlákat do role svědka proti Roseovi, který prý tedy byl s Mablem zcela totožný. Soud ovšem skončil, nepřekvapivě, osvobozením pana Rose.

#### **Elizabethin neživot**

V překvapivém zvratu se ovšem ukázalo, že s Elizabethinou smrtí to přece jen bylo trochu jinak. Nešťastnou a rozhodnutou najít svou dceru, Elizabeth tehdy vyčmuchal již nemrtvý lord Byron, který se plánoval Williamovi Roseovi a jeho mnohým tvářím pomstít za svou zhrzenou lásku, a nabídl Elizabeth pomoc. Ta se nejprve musela naučit žít se svou novou existencí a evidentně, v době kdy ji ostatní potkali, svůj hlad ještě stále neuměla příliš ovládat. O řadu let později, roku 1871, se Elizabeth začala ovšem znovu objevovat. Na hřbitově Highgate se zjevovala svému manželovi Gabrielovi a vykládala mu o tom, jak je smrt strašná, aby ho vyděsila. Když ji přitom jednou zahlédla Alexa Wilding a rozhořčeně se za ní rozběhla, nešťastná náhoda stála Alexu život.

Ve stejné době se krvesajná Elizabeth začala zjevovat po večerech i konstáblu Henrymu Morrisovi, který se do ní zamiloval a nechal se přesvědčit, že Alice Rose je Elizabethina dcera a hrozí ji od Williama nebezpečí. Společně zosnovali plán, který stál Harriet Church život, když ji Elizabeth pošťouchla směrem k poněkud vyhladovělému Roseovi, a unesli Alice na hrad Hailes u skotského Haddingtonu, kde si Byron zřídil své nové sídlo. Elizabeth ovšem záhy zjistila, že Byron má své vlastní pány, kteří mají s Alice jiné plány. Její zoufalá snaha získat dceru zpět se tak skončila až rukou Violetty, která už prý měla způsoby na to, jak krvesajným potvorám dopřát věčný klid.

Shodou okolností její bývalý manžel tehdy akorát dokončoval vitráže v haddingtonském kostele, mezi kterými se objevila i jedna zobrazující jeho zesnulou ženu. Neb na ni ale stále nemohl přestat myslet - a na hřbitov už nepřicházela - rozhodl se Gabriel s pomocí Cory Hatch uspořádat seanci. Zde si ostatní, přizvaní coby hosté, odbyli své poslední setkání se zbytkem nešťastné duše Elizabeth, tentokrát ve světě mrtvých. Elizabeth byla odhodlaná najít způsob vrátit se mezi živé a zpět k Alice, tentokrát skrze skutečné posednutí Lucy. Až odhalení, že její vlastní dcerka tehdy hned po porodu zemřela, a už dávno na ni čeká ve světě mrtvých, přineslo Elizabeth konečně klid. Poněkud děsivý, ale klid.

Kresba od Lizzie, kterou šlohla LucyKresba od Lizzie, kterou šlohla LucyKresba od Lizzie, kterou šlohla LucyKresba od Lizzie, kterou šlohla LucyLizzie na portrétu od RossettihoLizzie na kresbě od RossettihoLizzie na kresbě od RossettihoLizzie na kresbě od RossettihoLizzie na obraze od MillaiseTristan a Isolda od Waterhouse, obraz který Lizzie pořídila