Spaniel Skjeggtunge

## *"Jeg har proklamert for et titalls konger, hvem er De?"*

Spaniel Skjeggtunge (Halfling, Bard) er et av medlemmene i Kløvertennene, og det er ikke til å skyve under en stol at han egentlig er deres leder. En hver gjeng har sin tydelige lederkarakter og Spaniel leder saueflokken stolt som den mektige løveskikkelsen han er. 42kg med sjarm, og en iboende fandenskap fra de nypussede støvlene helt opp i fjærspissen i hatten. Det er ikke dog uten grunn at Spaniel har funnet nye gode venner i Kløvertennene. For Spaniel har skapt seg flere fiender enn venner gjennom sitt virke som poet. Med Doblar Stringi på ryggen skal kvinner sjarmeres, venner bysses i søvn og fiender fortrylles.

### Personlighet

En lystig tunge, spreke fingre med et spissfindig øye for detaljer i talens bruk. Spaniel var en impulsiv, sint og hevnlysten skikkelse før han møtte sine kompangjonger i Kløvertennene. Han møtte både likemenn og overmenn med samme sinn- det skulle spilles og synges til sannheten lå i luften. Da han selv trådde feil på livets sti, lastet han kun de rundt seg for sin egen ulykkelighet. Verden hadde stjålet hans kjære fra han, og svartsinnet la seg over han. De eneste stundene med lys og klarhet fant han i partnerskapet med musikken. Ved Bardar ble han trent i verselære, sang og spill. Akrobatiske kunstnerier, sprell i sengehalmen og historielære fra de ypperste pedagoger. Spaniel er en karakter som trives best i rampelyset, og hans høviskhet går det gjetord om- på godt og vondt. I de senere tider er det en annen spire som har fått strekke seg mot sollyset. I sin søken etter kjærlighet og tilgivelse er Spaniel blitt en mer avmålt skikkelse. Ydmykheten har gitt han fler strenger å spille på, men hans arroganse stikker til stadighet kjepper i hjulene. Vivilda ble på mange måter et lys i det veldige mørket, og hans kjærlighet til kvinnen er virkelig sann og ekte. Fra å være fryktløs i møte med konsekvenser, tenker nå Spaniel fremover mot fremtiden sammen med kvinnen sin. Kanskje kommer det en dag når reisekappen henges på knaggen, og toner forkynt i store haller blir byttet ut med kveldssang ved sengekanten for små tasser.

### Utseende

Sterke lysende øyne!- eller hvertfall et av dem, da khyberimplantatet begunstiget av Traxator, skinner i sin storhet i det bestemte ansiktet. Hårpryden, både skjegg og manke, bruser av en herlig rødhet. Som halfling er han ikke blant de største skikkelsene som har vandret på Ebberrons veier, men han står støtt og fast i sine sko og bærer seg selv med en stolthet som overgår mang en annens. Sterke fingre, lett i steget!

Spaniel er ikke født til en høybåren slekt, men ble kalt *Unge Prins* av sin mor under oppveksten. "Prinsen av Honninggane" bærte med seg tittelen videre i tankene og man kan med den tryggeste ro vedkjenne at Spaniel er forfengelig. Det kom kanskje ikke som et sjokk, eller selvfølgelig... faget het jo "Kongeliges kledestoff- Det store sjokket" tross alt. For Bardars påvirkning på studentenes være og bekledning er stor.

Er det en ting som er viktig er det en velholdt fasade.

### Ferdigheter

En poet. En sanger trent av selveste Yria Van Vellen.

Talens kunst og en mester av lutten.

Akrobatiske smidigheter.

Duelist i kårde, kniv og siden også pisk.

## Kjent forhistorie

Spaniel Skjeggtunges liv startet i en liten veikro i kongeriket Saban, der de fleste folkeslag levde fritt og godt. Familien var kjent som bryggere av godt øl, og tjente til livets opphold i en veikro som tiltrakk seg reisende fra fjernt og nært. Dit kom alver fra vest, mennesker fra sør, og omreisende fra alle kjente kriker og kroker.

Lik hans foreldre var håret hans ildrødt og det var noe uvanlig for Half-lings i disse traktene. Spaniel lot seg musikken til å kjenne gjennom fuglekvitter og omreisendes historier. Aldri sa Spaniel nei takk til å jobbe hardt dagen gjennom med tunge ølfat slik at han kunne nyte kveldsmaten sin på orkesterplass ved ildstedet. Ettersom Spaniel var den eldste i sin søskenflokk, og den definitivt smarteste blant dem, var det han som skulle overta familiens forretning da tiden kom for det. Spaniel forsømte etterhvert sine plikter på vertshuset for å skrive poesi om kjærlighet og verdenen rundt han. Han hadde lært skrivekunsten av en gammel munk, ved navn Erek Svartsinn. Erek hadde vært krigermunk, men hadde lagt ned våpnene sine for å drukne sine sorger i duggfriskt øl fra tappekranen. Spaniel sparte seg opp penger og prøve lykken selv som omreisende historieforteller.

Spaniel ville videreføre de eldgamle mytene om heltene fra fordumstid, og med sølvtungen sin skulle han vinne deres gunst og kjærlighet. Han ville lære verden å kjenne, og den brutale verdenen fikk han merke på en av sine første reiser. Spaniel var enda ung, og hadde ingen utgjorde trubaduriske ferdigheter eller talenter innenfor historiens lys og skygger. Likevel var han lærevillig, dog arrogant og sta. Spaniel loppet sin egen familie for verdisaker for å kjøpslå med et følge med dverger på diplomatisk føre. Han ønsket seg audiens hos dvergekongen i Zaransabaksh, som både var velstående og som hadde et lyttert øre til musikkens hjertesang. Dvergene, slue og griske som de var hadde tatt gullet imot med begge armer, og snakket seg imellom om summen de nå satt på. Dvergene forrådte Spaniel, og slå han nesten ihjel. Da Spaniel våknet i morgenskimmeret, fylte røyklukten nesen hans. Han løp så raskt de små beina kunne bære han, men han hadde kommet for sent. Honninggane Vertshus sto i full brann, dvergene hadde plyndret stedet og var nå taktfast i gang med å rulle tunge ølfat opp på hestekjerrene deres. Hele Spaniels familie var drept på grunn av hans distré eventyrlyst. Blant askerestene fant Spaniel et brev og en pakke. I pakken var det en liten lutt, noe mindre enn de han hadde sett hos de omreisende og i brevet var det skrevet:

"Til Spaniel, måtte du underholde dine foreldre til evig tid med latter og sang. For oss er du et mirakel og dine søsken ser opp til deg."

### En profesi

"Når Jord og Torden slår sammen skal de Gjenfødte vandre i skimrende rødt og vise vei."

Slik gikk profesien, og slik fant den veien til Spaniel Skjeggtunges øre for mange år siden. Det finnes kun en måte å frigjøre seg fra demonene som vandrer i sjelekrokene, han må søke gudene og tjene sin familie tilbake til livet. Om det så måtte være på den siste strengen. Slik kunne de igjen vise han veien, veien han mistet for lenge siden, til familien som ble bane for hans unge hovmod og feiden med Hogan Zaransabaksh, dvergetronens arving.

### En bestevenn og bedrageriet på Bardarkollegiet

   Med ikke mye mer enn sin nye lutt, lommerusk og pågangsmot skulle Spaniel starte et nytt kapittel i livet hans. Hans tidligere koblinger var brutalt revet fra han, men han hadde fortsatt musikken. Mens han vandret ble han raskt oppmerksom på at hele verden spilte musikk for han, og med det marsjerte han målbevisst fremover, med retning mot bardekollegiet Bardar. Den unge Honninggane var likevel fylt med sorg, og bitterhet. Kun ved luttens hjelp kunne han bli fri av tankene om sine askegråe søsken og foreldre. Han måtte legge Honninggane bak seg, og tok seg friheten til å bruke Ereks vandrehistorie om "Skjeggtunge" som sitt eget navn. Lite visste han på den tiden at det var noe av det smarteste han kunne gjøre, da han kunne kle sin oppvekst i helt andre toner. Ingen vertshushalfling uten penger hadde det minste sjanse til å gjøre innslag i marmorsteinen som kledde Bardarakademiet. Det krevde list, takt og toner for å gjøre seg fortjent til en av stipendiatplassene. Blant de andre stipendiatene, var det særlig én annen som viste seg å være en autentisk poet, Zukar. De resterende adelssønnene, var for det meste plassert der mot sin vilje, da de var blitt vanskelige å kontrollere i sin jakt etter pikene på hoffene. Bardar var en kynisk sammensmeltning av intriger og plassering. Ved fullendt utdannelse ville studentene gjøre sin hovedproduksjon for hoffmesterlegionen, som siden distribuerte dem til sine nye arbeidstakere. Studentene ble etterhvert barder i sin fulle betydning: fulle av hovmod og dametekke, og med en list der de skulle kjenne hvilken streng der gav mest frukter. De beste kunne velge fra øverste hylle der gjaldt fjerne eller nære hoff. Spaniel og Zukar uttrykket seg tidlig om sitt ønske til å få ta plass på det ledige setet som Skaldiarius i Zaransabaksh. De duellerte med ord, og knyttet med tiden nære vennskapsbånd. Slik gikk det til at de åpnet sine innerste hjertekroker til hverandre, slik fortalte også Spaniel om Honninggane og dvergesviket. Zukar som i sin tid hadde sverget å gjøre livet bedre for familien sin, så nå en gyllen mulighet til å ta innersvingen på Spaniel. Han presenterte et nydelig verk og med sitt medfødte fortrinn som dverg, så sikret han seg plassen. Spaniel så sin mulighet for hevn forsvinne foran nesa hans, og hans andre utilgivelige handling like etter. Zukar døde på mystisk vis, like før avreise. For å ikke miste ansikt sendte Bardar sin toppstudent, Spaniel.

## Eventyr med Kløvertennene

### En Kjærlighet funnet, en kjærlighet mistet, bundet av kjærlighetens lenker

Vivilda, musen som steg fra de varme badestamper som skjønnhetsgudinnen selv. Hvordan en slik skjønnhet fantes og videre ble å finne hos Arterion Gråstrupe, var for Spaniel en åpenbaring for hva Angarholm og underverdenen kunne by på. Det er ikke alltid i lyset de vakreste blomstene lever. Skyggene er halve livet. Det du ikke ser, men som kan gi deg en kilevink om du ikke gir det oppmerksomhet. Det tomme rommet i Spaniel, det som visnet bort i han etter Honning gane og Bardar kollegiet, det ble plutselig fylt igjen. Hva var denne følelsen? Alle skriver om den, hver poet kjenner den, men få har faktisk følt den blusse opp til den høyeste form. Kjærligheten ble funnet. Arterion vinner respekt hos Spaniel. En mann av mystikken, en mann med kontroll og autoritet og en mann som tilsynelatende har kvinnene for sine føtter.

Det mystiske med Arterion er nettopp mørket, det mystiske med Vivilda er lyset.

Spaniel spør om Vivildas hånd, og Arterion gir sin aksept. Kjærligheten skal triumfere og bestå. De mørke rom skal fylles med lys og varme. Det som en gang var tungt skal bli lett. Med blikket rettet mot horisonten og rolige dager med elskov på Kløvertann.

## Bekjente

På sine reiser har Spaniel møtt mange forskjellige folk og skapninger. Han har sett og hørt mer enn de fleste, og reist langt for å kunne fortelle hele verden om sine eskapader. Her er noen av hans mer nevenverdige bekjentskaper:

- Vivilda, en ...