Demokratĳa

Pojam demokratĳ a označava vladavinu naroda. Sam pojam
kao i način upravljanja društvom nastali su u doba procvata
antičke Grčke i etimološki označava narod (demos) i vladanje (cration).
Termin demokratska praksa nastao je i razvĳ ao se kao suprotnost tiranĳ i,
koja je bila dominantna tokom pređašnje istorĳ e. Istorĳ a tiranĳ e znatno
je duža od istorĳ e demokratĳ e. U društvima u kojima nema demokratĳ e
vladavinu nad ljudima vršili su i vrše pojedinci ili grupe. Ti pojedinci
nosili su titule kralja, cara, faraona, despota, koji su poput „biča božĳ eg”
svoju volju nametali narodu. A grupe koje su vršile vlast nazivale su se
oligarhĳe, hunte i sl.

Borba za demokratĳ u kroz istorĳ u plaćena je i plaća se visokom
cenom. Setimo se samo mnogobrojnih pobuna robova (Spartakov ustanak
u starom Rimu), revolucĳ a (francuska), kao i žrtvovanja mnogih znanih i
neznananih pojedinaca (spaljivanje na lomači Đordana Bruna i brutalno
ubistvo borca za crnačka prava, Martina Lutera Kinga). Vekovna težnja za
demokratĳ om predstavlja ostvarenje načela suverenosti naroda tj. da sva
vlast proističe iz naroda i služi narodu, a ne pojedincima (monarsima) koji
su, ustvari, suverene ličnosti, jer ne podležu zakonu (podsećam samo na
Luja XIV, koji je otvoreno rekao: „Država, to sam ja”).

Osnovni oblici demokratĳ e su direktna (neposredna) i
reprezentativna (predstavnička). Koreni neposredne demokratĳ e vode
nas u daleku prošlost stare Grčke gde su u tadašnjim polisima svi građani
učestvovali u javnim poslovima, a dosta kasnĳ e, najpre u Zapadnoj Evropi,
razvila se predstavnička demokratĳ a. Prednosti direktne demokratĳ e su
što svaki građanin učestvuje u vlasti; međutim ovaj oblik demokratĳ e
moguć je samo u malim društvenim zajednicama. U današnjem svetu
preovladava reprezentativna demokratĳ a koja od države do države
ima više ili manje složenu formu. Osnovna institucĳ a predstavničke
demokratĳ e je parlament (skupština, duma, sabor, sejm, sobranje…).

Fundamentalnu karakteristiku demokratĳ e čine slobodni,
neposredni i tajni izbori. Nema prave demokratje bez demokratskih izbora,
a to znači da svaki punoletan građanin bez obzira na pol, imovinsko stanje,
etničku ili rasnu pripadnost može da bira i da bude biran. Bitan uslov za
održavanje demokratskih izbora su medĳ i, koji moraju biti slobodni i
objektivini. Stoga se s pravom tvrdi da su medĳ i ogledalo demokratskog
društva.

Ljudska prava su zagarantovana samo u istinski demokratskom
društvu, dok formalna demokratĳ a ne garantuje ljudska prava i ličnu
sigurnost. Realizacĳ a i uspostavljanje ljudskih prava su dobar pokazatelj
vitalnosti demokratĳ e. Ravnopravnost crnaca i žena doveli su do značajnog
napretka u razvoju ljudskih prava i demokratĳ e u svetu.

Stranački pluralizam je sistem suprotan jednopartĳ skom sistemu,
a karakteriše ga postojanje konkurencĳ e ideja i programa, gde se vodi
žestoka borba za pridobĳ anje naklonosti javnog mnjenja, pristalica,
odnosno birača. Nadmetanje stranaka u izbornoj proceduri najčešće se
svodi na uvećanje stranačke moći, a ne na dobrobit građana. Budući
da su partĳ ski programi često isti, ili slični dolazi do manipulacĳ e
javnim mnjenjem demagogĳ om i lažnim obećanjima. Jedan od korektiva
sprečavanja manipulacĳ e masama, a za ispunjenje izbornih obećanja
predstavlja mogućnost opoziva narodnih predstavnika. Imajući u vidu
da se ova mera primenjuje retko, kao i složenost procedure za nju u
pojedinim zemljama, dolazi i do nasilne smene vlasti, što se dešavalo
u Latinskoj Americi i Istočnoj Evropi. U stranačkom i političkom
pluralizmu evidentna su nastojanja stranaka, naročito onih malih, da
putem stvaranja koalicĳ a uđu u parlament i na taj način ostanu na
vlasti.

Imanentna osobina reprezentativne demokratĳ e je to što nikad nĳ e
na delu vladavina celokupnog naroda, već samo većine. Tako se otvorilo
pitanje sprečavanja tiranĳ e većine nad manjinom, pa su se razvili čitavi
pokreti nevladinih i drugih organizacĳ a za formiranje i garantovanje
demokratskih prava manjina. Međutim, i pored značajnog napretka u
korišćenju osnovnih ljudskih i demokratskih prava, manjine i sada vode
žučnu borbu za jednakost i ravnopravnost, protiv diskriminacĳe.

Borba za demokratĳ u podrazumeva borbu za republiku, a ne za
monarhĳ u i u tom smislu, sada gotovo i ne postoje monarhĳ e u pravom
smislu te reči, a moć i vlast dinastĳ e znatno je ograničena i svedena na
protokol i sl. (Velika Britanĳ a). Uvažavanje te realnosti predstavlja krilatica
koja kaže: „Kralj kraljuje, a predsednik vlade vlada”.

U novĳ e doba postoji potreba za razvĳ anjem globalnih institucĳa
kao što su Ujedinjene nacĳ e, Savet bezbednosti, kao i potreba za
regionalnim povezivanjem poput Evropske unĳe.