Daelkyr

Daelkyrer er blant universets mektigste skapninger som ikke befinner seg blant gudenes rekker. Oftest beskrevet som "aberrasjoner" er de noe unaturlig og fremmed både i fysikk og psyke. Daelkyrenes egentlig form er meislet av selve galskapen fra Xoriat, så de påtar seg et nærmere menneskelig utseende for både å kunne kommunisere og bevege seg på det materiale plan. De få avbildningene som er gjort viser daelkyrene dekket i rustning av ren muskelvev, og med lange tynne haler, samt sjokkerende vakre menneskelige ansiktstrekk. Men om de ønsker kan de fremstå perfekt - kun med de feil og mangler de selv skulle finne på. I bunn og grunn er de udødelige (dvs. at de ikke kan dø av alderdom, men de *kan* drepes) med umenneskelige krefter som overgår det aller meste vi dødelige har kjennskap til; daelkyrene bruker galskapen for det den er verdt, og skal ha stått bak mange monstrøse kreasjoner gjennom historien. Beskuere, dolgauer og medusaer er bare noen av eksemplene på det makabre og ondskapsfulle maleriet som er daelkyrenes livsverk.

## I Valheim

I Valheim er daelkyrene er best kjent som demonene som kom gjennom Bermudals magiske portal i et forsøk på å erobre kontinentet for over 8000 år siden. Det var takket være Portvokterne - de første av Sølvflammens tjenere - at de aller fleste daelkyrene enten ble drept eller sendt til Khyberdypet, hvor de til den dag i dag skaper og steller i stand nye farer og trusler som overflaten en vakker dag vil bukke under for. Men takket være Portvokternes magi er det bare med uhyre sjeldne unntak at noe unaturlig eller ondt finner veien til overflaten.

Ettersom veiene til Xoriat ble ødelagt og forseglet har de daelkyrene som er igjen i Valheim mistet mesteparten av sine overnaturlige krefter, og minker i kontrast til deres brødre og søstre som venter i Khyberdypet på å slippe løs sin fulle og hele vrede. Om det finnes flere daelkyrer igjen blant oss er de så svake og ubetydelige sammenlignet med sine tidligere glansbilder at de neppe ville ha overlevd om de gjorde sitt nærvær kjent. Men at de er skjult, betyr ikke at de ikke er der ute...

## Ledere

I kampen på overflaten utmerket spesielt disse daelkyrene seg nok til å få en benevnelse i Portvokternes memoarer, skulle menneskeheten noen gang få møte på de igjen:

**Dyrrg** var ifølge Portvokternes fortellinger den sterkeste daelkyren. Han visste hva styrke var, og visste å snu den til sin fordel. Han står derfor bak skapelsen av dolgauer, dolgrimer og dolgarrene - alle avarter av goblinimperiets raser. Dyrrn filosofi var "ta det beste og gjør det bedre", så da han så Valheim var naturligvis løsningen å gjøre det bedre i hans øyne.

**Belshira**, *"De Tusen Øyne"* beskrives som den mest skremmende daelkyren, som også skapte beskuerne. Hennes største styrke var å kunne se gjennom øynene på alle levende skapninger.

**Orhztek**, "Steinkongen" var en daelkyr som forente stein, kjøtt og bein. Både med medusaene og basiliskene som sine undersåtter gjorde Orsek kort prosess av alt som så i hans retning med noe annet enn respekt - som oftest det óg. Fra de ytterst få ekskursjonene som har returnert fra Khyberdypet har det kommet rapporter om en enorm golem som vokter dets hemmeligheter, og som trolig lystrer Orhzteks minste ord.

**Valhazak** *"Den Krypende Dronning"* fremsto som en ekkel, fordervet masse av insekter, larver og edderkopper. Hennes foretrukne aktivitet var å infisere andre skapninger med parasitter, og se de spy ut hennes masse innenfra. Tilnavnet *Den Krypende Dronning* kommer da også av marerittene hun påførte alle som så hennes skaperverk, som kom krypende hver natt når man lukket øynene.