Hanali Hanórran

I året 1450 ble Hanali Hanórran født som arving til Hanórran-Dynastiet. Hun ble oppkalt etter Hanali Celanil, alvegudinnen for skjønnhet og kjærlighet. Feiringen varte i tre uker, og endte med en navneseremoni. Ikke alle var like engasjert i feiringen. Dronningens bror, Tzehan Hanórran hadde lenge vært misunnelig og motsatt den nåværende monarkiets veier, og la steg for å overkaste det. Med noen få allierte i det kongelige råd, Admiral Emardin Elsydar og Høy-Marsjall Keryth Blackhelm, opprettet de en allianse med orkekongedømmet Mange-Piler. Fødsels-feiringen ble den brukt som en distraksjon for Tzehans plan og gjennom Admiral Emardin sin kontroll over øyens krigsflåte, transporterte de Mange-Piler armeen og dens konge, Obould Mange-Piler XVII, til øyen ubemerket

Reisende gjennom Aldirvinter-skogene, fikk de søke tilflukt i en eldre menneskemanns hytte. Hans navn var Masar Pesuldis, og var hemmelig alliert med orke-kongedømmet. Han kontaktet en bande orker som vandret i nærheten om okkupantene i hytten, og angrep i natten. De stengte utgangene og satte fyr på huset. Dronningen visste at magien hennes var for svak til å redde dem, men gjennom sine siste krefter brukte hun en teleportasjons-formel for å sende datteren bort, med dronningens egen monarki-medaljong rundt halsen. Huset brente ned, med Dronningen og Selsharra i det, og orkebanden rapporterte om både deres, og tron-arvingens død tilbake til Obould og Tzehan.

Dronningen og Kongen klarte å rømme med hjelp av Selsharra Durothil, Dronningens høyre hånd og barndomsvenn. Hun hjalp dem til deres private seilflåte, og de klarte å rømme fra øyen, men ikke uten tap. I flykten ble Ael skutt fra fortet av Tzehan. Han greide å holde dem unna lenge nok til at dronningen, barnet og Selsharra klarte å komme seg på båten og vekk. Reisende gjennom Aldirvinter-skogene, fikk de søke tilflukt i en eldre menneskemanns hytte. Hans navn var Masar Pesuldis, og var hemmelig alliert med orke-kongedømmet. De stengte utgangene og satte fyr på huset. Dronningen visste at magien hennes var for svak til å redde dem, men gjennom sine siste krefter brukte hun en teleportasjons-formel for å sende datteren bort, med dronningens egen monarki-medaljong rundt halsen.

Datteren ble teleportert i de dypeste av Aldivinter-skogene. Skrikene hennes tiltrakk seg en bande reisede varulver som kalte seg Vasali-Klanen. Majoriteten ønsket å utnytte barnet for et enkelt måltid, men pakkens leder, Samhain, tok avgjørelsen å heller ta henne inn. Med tiden tok resten av flokken til henne, og når enn de var i menneskeform så var det lett for dem å bli sjarmert av alvebarnet. For hennes egen del, lot dem ikke henne omgjøres til varulv, men Samhain opplærte henne i druidens vei, som han en gang var. På denne måten hadde hun, etterhvert som hun ble eldre, mulighet til å bli med på jakt.

I året 1463, når jenten var blitt tretten år gammel, forfulgte igjen tragedie henne. En omreisende orkebande fant ulveflokken, som hadde blitt betydelig mindre etter varulv-jegere hadde tynnet rekkene deres i årene før. I enda et forsøk for å bevare barnets liv, forvandlet han barnet, som nå var blitt omdøpt til **Nauri**, om til en kanin, for at hun kunne rømme. Det som var igjen av flokken ble enten drept eller rømte og ble aldri sett igjen. Det siste Nauri så av Samhain før hun rømte, var med en orke-øks, bekledd med en menneskeskalle gjennom hodet. Orken hadde et rødt pannebånd og lo mens de knuste ned det som var igjen av leiren.

Året er 1470. Nauri har vandret alene i syv år, praktisert druide-magien sin. Det eneste hun har igjen av sine fødselsforeldre er en mystisk medaljong, og minnet av symbolet som også drepte Samhain og flokken.