Little Nightmares

**Little Nightmares** on synkällä tunnelmalla mässäilevä hiiviskelypeli, jossa ohjataan sadetakkiin sonnustautunutta lilliputtia. Tehtävänä on sekä loikkia että ratkoa kevyitä pulmia, jotta pakeneminen milloin miltäkin onnistuisi. Pelin pyörivänä teemana sen kummempia paljastamatta on nälkä ja kylläisyys, joista ensimmäisenä mainitusta pelihahmo kärsii jatkuvasti.

## Narinaa ja juoksua

Pelin kontrollit ovat varsin simppelit, sillä selvästikin Little Nightmares haluaa panostaa enemmän jännittävään tunnelmaan kuin voimaannuttavaan ohjattavuuteen. Pikkuruisella päähenkilöllä ei ole juuri mitään puolustuskeinoa paitsi pakeneminen, jollei ympäristö tarjoa jotain kohdattavien mörköjen karkoitukseen. Siksi pimeän turvin eteneminen sekä hiipiminen ovat tärkeimmät selviytymistyökalut. Kun pehmeät matot kuitenkin vaihtuvat nariseviin lankkuihin, on pakko paeta lähimpään koloon. Juosta voi toki loputtomiin, joka toisaalta syö hyvin paljon kauhusta.

Tunnelma on parhaiten toteutettu osa Little Nightmaresin maailmaassa. Ympäristö on lohduttoman pimeää eikä vapauden tuntua löydä kolkoissa sisätiloissa. Pelin visuaalinen tyyli tuo mieleen vaha-animaatiot, jota se ei kuitenkaan erityisemmin jäljittele. Tämä johtunee valon ja pimeyden hyödyntämisestä, joka saa pelin tuntumaan piirun verran realistisemmalta. Pelaaja voi hyödyntää sytkäriä nähdäkseen eteensä, samalla löytäen kohtalotovereita piileskelemässä huonekalujen takana tai seinien raoissa. Näitä isohattuisia tonttuja voi halia vertaistuen toivossa. Pirteän keltaisen päähenkilön kontrastina on hillityn värisen maailman lisäksi ihmismäiset möröt, jotka olemuksellaan tuovat selvästi esille, mikä kohtalo sankariamme odottaa kiinni jäädessään.

## Ikäviä varjopuolia

Valitettavasti tunnelmalatauksestaan ja pätevistä kontrolleistaan huolimatta Little Nightmares kärsii monista ongelmista. Ensinnäkin se on auttamattoman lyhyt. Pelin läpäisee parissa tunnissa, jonka aikana varsinaista tunnesidettä ei ehdi syntyä maailmaan, jossa olisi voinut olla paljon enemmän variaatiota. Vain muutama eri örmy ehtii jahdata päähenkilöä, kun koitos on jo ohi. Lisäksi peli on auttamattoman helppo. Vaikka itseään voi haastaa yrittämällä läpäistä pelin alle tunnissa kuolematta, en itse jäänyt koukkuun edes sen vertaa, että olisin jaksanut etsiä kaikki pelimaailmassa piileksivät tontut. Välillä ongelmanratkonta on niin helppoa, että unohtaa pelaavansa peliä.

Viimeinen keskinkertaistava tekijä on liian lapsiystävällinen kauhuilu. Välietappeja on sen verran tiuhaan, että kaikki jännitys katoaa vaaratekijöistä. Sitä ei edesauta myöskään juoni, joka on hyvin minimalistinen. Sanojen sijaan pelin tarina kerrotaan eleillä, mutta hyvin paljon pelin maailmasta jätetään arvailun varaan. Miksi päähenkilö on päätynyt monsujen keskelle? Mitkä motiivit pääpahiksella on? Mitä ihmettä päähenkilölle tapahtuu lopussa? Todella lyhyt yhteinen taival ei kuitenkaan innosta spekuloimaan.

Peli ei ole missään tapauksessa huono, mutta se suorastaa vaatii ostamaan kolme lisäriä, jotta siitä saa tarpeeksi irti. Itse koen moisen huiputukseksi, sillä vasta ne pelattua on pelillä pituutta tarpeeksi. Siispä suosittelen mieluummin pelaamaan pelin lisärien kanssa, vaikka niiden laadusta en tiedäkään mitään. Silloinkin pelin pitäisi löytyä varsin hyvästä tarjouksesta.