Літній кінотеатр

**Літній кінотеатр** (також відомий як **Літній театр**) - громадсько-культурний заклад Нової Каховки. Призначений для естрадних програм, одноактних п`єс, виступів ансамблів пісні й танцю, оркестрів і хорових колективів, та звичайно ж, демонстрації кінофільмів під відкритим небом. Назва натякає, що працює він лише в теплий період. Є частиною архітектурного ансамбля Старого міста.

Адреса: проспект Дніпровський, міський парк.

## Про кінотеатр

Кінотеатр розпочав своє життя 24 серпня 1951 року. Автори проекту – архітектори Георгій Володимирович Зенькович та Людмила Андріївна Хохлова. Літній - найперший кіно- і просто театр міста, він став популярним ще серед першобудівельників, котрі відпочивали на його виставах після змін. Після введення в експлуатацію критих кінотеатрів "Батьківщина" та "Юність", Літній втратив значення як кінотеатр, натомість більше розвивався як майданчик для виступів, через що його часто називають саме театром. Після ремонту споруди у 1988, кольорове візерунчате скло над входами до театру було замінене на просте кольорове. У 2004 році виконано ремонт дерев`яних балясин галереї збоку парку з частковою заміною зруйнованих та цементне фарбування піскоструминним механізмом. Встановлені нові лави для глядачів. У 2012 році дерев`яні балки арок входів демонтовано. У 2020 відновлено фонтан. Але навіть після ремонтних робіт Літній театр зберіг історичну ідентичність та несе яскраві риси минулого часу.

З 17 липня 2020 року, Літній знову почав працювати як кінотеатр. Щопя'тниці до 25 вересня новокаховчани та гості міста змогли подивитися українські та іноземні стрічки, надані компанією "Траффік Філмз". Метою запуску проекту стало бажання організаторів вдихнути життя у це місце, а також популяризувати кіномистецтво серед новокаховчан. Цьому також посприяла епідемія коронавірусу, під час якої був закритим на карантин єдиний діючий кінотеатр міста.

Із початком російської окупації Нової Каховки, будь-яка культурно-розважальна діяльність Літнього припинилась. Окупанти здерли прапори і вкрали кіноапаратуру. Однак найбільше горя завдала повінь після підриву росіянами Каховської ГЕС. Вода знесла дерев'яні елементи паркану і пошкодила сцену, однак точні збитки невідомі досі.

## Архітектура

Літній кінотеатр складається із вхідної частини, залу для глядачів на 850 місць та естради. Будівля виконана в стилі ретроспективізму з використанням архітектурних форм та композиційних прийомів, характерних для повоєнного періоду відбудови.
Біля головного входу до театру збудовано фонтан. У заднього фасаду естради, на нижній терасі, розміщено другий невеликий фонтан, працюючий на використаній воді головного фонтану, завдячуючи великому перепаду місцевості (більше 5 метрів).

Вхідна частина театру підковообразного плану поєднана з виходами на тераси, які одночасно слугують сходами в прибережну частину парку. У вхідній частині розміщено дві каси, кімната адміністратора та приміщення кіноапаратної. Місця для глядачів розташовані з урахуванням рельєфу місцевості. Підлога виконана по спеціальній кривій, що забезпечує добру видимість кіноекрану та естради з усіх куточків залу. Місце для глядачів відділені від паркової зони секціями паркану, розміщеними між кам`яними стовпами, завершеними світильниками з молочного скла. Ворота виходів перекриті легкими трельядами, які також завиваються виноградом. Із зовнішньої сторони огорожі висаджено пірамідальні тополі.

Стіни будівлі естради виконані з природного каменю світло-жовтого вапняку - черепашнику з Одещини, що підігнаний без швів розчину. Цоколь – рожевий вірменський туф у поєднанні з українськими народними мотивами. Покрівля дерев`яних конструкцій сцени – червона черепиця. Різьблений орнамент порталу сцени, люнети бокових кіосків виконані художником Григором Овксентійовичем Довженком у техніці різьблення по сирому тиньку з використанням народних мотивів. Стеля сцени та софіти дерев`яних карнизів оздоблені розписом, фриз головного фасаду – тематичними барельєфами за ескізами Олександра Васильовича Мизіна. На них зображені ГЕС, арка шлюзу та шандори Північно-Кримського каналу - три могутні побудови, які народили місто.

Сцена оформлена у вигляді Дерева Життя. Дерево Життя посідає центральне місце серед інших символів. Дерево – це осьова лінія, яка стоїть понад часом, об`єднуючи минуле, сучасне і майбутнє. Традиційно дерево зображують таким, що росте у вазі, чаші, виходить з неї, так його коріння кріпиться та виростає з лона Всесвіту, який та чаша символізує. Дерево Життя завжди зображують квітучим. Квіти відрізняються величиною та пишністю. Кожна з квіток – це етапи людського життя. Стиглі плоди символізують підсумки людських діянь та звершень, а бруньки – майбутнє покоління. Верхівку Світового Дерева зазвичай прикрашає квітка – "Вогонь Життя". Світове дерево завжди зображується не натурально, а стилізовано. Дерева Життя Літнього театру починаються з круглої вази з шестигранною зіркою. Вона символізує шість сторін горизонту, що співвідносяться з небом, а не з землею. Також зірка є символом року – 2 половини по 6 місяців. З вази проростає листя хмелю, що вважається молодіжною символікою і позначає любов, молодий запал, активний розвиток. Орнамент нагадує символ Води та Грона винограду, що символізує родовідне дерево із здоровими і численними членами роду. Виноградний орнамент символізує створення сім`ї, її благополуччя і красу. Продовженням орнаменту є колосся пшениці – символ краси життя, щасливого добробуту, тілесного і духовного багатства. Верхівку прикрашає крупна казкова квітка, що означає оберіг, зцілення, очищення від зла, охоронну магію.