recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Karin Larsson och Pensionat Esplanaden

## **Karin Larsson**

**Karin Olofsdotter** föddes den 28 april 1891 i Bjärme i Näs socken. Hon flyttade 1895 till Billsta i Hackås socken med sina föräldrar storbonden **Olof Larsson,** hans hustru **Karin Johansdotter** och sina två syskon **Laurentius** och **Johan.** Hemmanet O’Lars, Billsta 5, kostade 10.000:-. Det betalades med ett arv på 5.000:- och ett lån på 5.000:-. Lånet betalades tillbaka fram till 1919. Familjen hade kor, hästar, får och höns. År 1919 övertog gården O’Lars Hackås gästgiveri. Karin hjälpte till hemma på gården och med gästgiveriet. Hon var duktig att ta hand om gäster och tyckte om att träffa mycket folk.

Karin i Billsta, Hackås var en av de 6970 kvinnor i Jämtland och en av de 120 kvinnor i Hackås som 1914 skrev på om kvinnlig rösträtt.

Karin är född Olofsdotter, gift Petrusson och efter skilsmässan tog hon faderns namn Larsson.

Karin hade **Pensionat Esplanaden** i Östersund.

En kvinna som visste vad hon ville även när nykterhetsnämnden slog till för att hon serverade öl på sitt pensionat och därför inte var pålitlig. Det blev även rättegång om vårdnaden om hennes barn eftersom hon ansågs försumma dem eftersom hon arbetade.

Mycket mer finns att läsa om hennes dramatiska liv. Fullständig artikel från 2010. länk

Artikeln finns även publicerad i Föreningen Gamla Östersunds årsbok ; 2010
och Hackås sockenkrönika ; 2010

***Text:** Kerstin Ellert*

**Källor:**

Domböcker och kyrkböcker för Hackås

Muntliga släktberättelser

*Karin Larssons grav i Hackås.*

*Uppgiftslämnare: Kerstin Ellert*
Synnöve Bellander

**Synnöve Augusta Carlbom** föddes den 7 december 1896 i Ragunda, Jämtland. Synnöve var dotter till kyrkoherden **August Edvard Carlbom** född i Stockholm 15 augusti 1864 död 1950 i Västerås och **Agnes Berglioth Smith** född 22 maj 1869 i Trondheim död 1933 i Fjällsjö. Hennes syskon var **John Eyvind Cappelen Carlbom** född 17 september 1898 i Trondheim och **Gunnar August Cappelen Carlbom** född 4 juli 1905 i Viksjö. Fadern har tjänstgjort bla i Ragunda, Linsell, Offerdal, Fjällsjö och Bodum.

Synnöve gifte 1919 med med jägmästaren **Bror Sten** **Sixten Bellander** född 26 maj 1891 i Bollnäs död 1982 i Stockholm. De fick tre barn överläkaren **Syster Britt Simone gift Löfvenberg** född 5 april 1920 och fotografen **Bror Sten Didrik Bellander** född 31 augusti 1921 och **Bror Bengt Göran Bellander** född 4 oktober 1924 i Stockholm.

År 1915 avlade hon studentexamen vid Uppsala högre allmänna läroverk och filosofie kandidatexamen avlade hon vid Stockholms högskola 1929. Hon var journalist. Medarbetare i Svenska Dagbladet blev Synnöve 1930, med signaturer som "Bell" och "Portia". Hon var även ledamot i styrelsen för Svenska husmodersföreningen riksförbundet, i Fredrika Bremerförbundets Stockholmskrets, Sällskapet Nya Idun, Sveriges kvinnors nationalförbund.

**Utgivna skrifter:**

1917 *"Poul Jürgens påsknatt"*

1918 *”Poul Jürgens paaskenat” (danska)*

1952 *"Världensvandraren Hanna Rydh sammanför Österns och Västerns kvinnor"* (Hertha ; 39)

1960 *"Ljusning för ensamma mödrar"* (Hertha ; 47)

1961 *"Barnet och sagan"*

1962 *"Prästgårdsminnen från Ångermanland"* bla Fjällsjö, Jämtlands län. (Ådalar och fjäll ; 1962)

1964 *"Från utvandringslän till invandringslän"* (Platsjournalen)

1964 *"Länschefen i Blekinge"* (Platsjournalen)

Artikel i Kvinnobiografiskt lexikon. Länk.

Synnöves omfattande arkiv finns på Riksarkivet Marieberg i Stockholm. Länk.

**Att läsa mer:**

*"Journalisten Synnöve Bellander : arbete och privatliv - i brev och klipp"* / Nina Linder. Publicerad: 2007. Presshistorisk årsbok. - 0282-020X. ; 2007(24)

*"Tre kvinnliga journalister, tre kvinnoarkiv : Synnöve Bellander, Kerstin Anér och Märta de Laval "/ Nina Linder.* Publicerad: 2006. Ingår i: EB-nytt. - 1402-084X. ; 2006

Synnöve dog den 14 september 1980 i Stockholm.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Wikipedia

*Synnöve Augusta Bellander, www.skbl.se/sv/artikel/SynnoveBellander, Svenskt kvinnobiografiskt lexikon (artikel av Nina Linder)*

*Bygdéns herdaminne del 1*

*Libris.kb.se*

*Svenskt porträttarkiv (digitalt)*

*Sveriges dödbok*
Alva Isaksson

**Alva Kristina Isaksson** föddes den 5 mars 1924 i Svedje, Håsjö. Hennes föräldrar var **Erik Johan Arvid Isaksson** född den 23 maj 1883 i Håsjö död den 11 oktober 1967 i Svedje, Håsjö och **Hilda Kristina Lundgren** född den 1 mars 1890 i Håsjö död den 1 november 1962 i Svedje, Håsjö. Hennes syskon var **Karl Johan Arne** född den 24 juli 1918.

Alva var ogift, spelkvinna och sjukvårdsutbildad.

Alva växte upp i ett hem i Håsjö där flera spelmansgenerationers låtar satt i väggarna. Låtarna har fallit i glömska, men Alva minns att hennes far spelade en låt, som beskrev hur "den onde" på sin väg efter en förtappad själ var tvungen att passera en sjö. Det fanns ingen farkost att tillgå så han blev tvungen att simma. "Den onde" var dock en medelmåttig simmare så han sjönk mer och mer. Till sist syntes endast silverknopparna på hans horn.

Fadern Erik hade två bröder **Jonas Isaksson** och **Henning Isaksson** som ägnade sig åt spelmansyrket i högre grad än fadern. De byggde även sina egna fioler som unga då ekonomin var knapp.

I tioårsåldern tjuvlånade Alva en orgelskola av sin bror Arne. I smyg lärde hon sig läsa noter både i diskant - och basklav. När hon fyllt tretton år började hon på egen hand lära sig spela fiol.

1950 flyttade Alva till Stockholm för att börja arbeta inom sjukvården och stadsmissionen. I Stockholm fanns något som kallades Borgarskolan, där man mot en subventionerad kostnad kunde få musiklektioner. Efter provspelning antogs Alva som elev och i fyra år kombinerade hon lektioner med arbete. Därefter kände hon att hon behövdes hemma på gården i Ede för arbete och där blev hon sen kvar.

Alvas repertoar bestod av seriös musik blandad med främst östjämtska låtar som hon under många år spelat tillsammans med " Brännlundarna" och övriga i spelmanslaget "Östjämtarna"

**"Borgarskolan"**

Enskild skola, inrättad som yrkesskola 1836 i samband med skråväsendets upphörande genom initiativ av Redliga förbundet (en sammanslutning av hantverksmästare). Ursprungligen söndags- och aftonskola och tänkt som en skola för ynglingar inom hantverks- och handelsyrken med bristfällig utbildning. 1842 driven av Sällskapet för befrämjandet af Stockholms stads borgarskola. Blev senare alltmer en medborgarskola som förenade ungdomar från skilda samhällsklasser. Från 1881 tilläts även kvinnliga elever i avdelningen i Storkyrkoförsamlingen. Stockholms borgarskola eller Borgarskolan var i drift från 1836 till 1971. Den startade sin verksamhet i lokaler på Malmskillnadsgatan 58 på Norrmalm i Stockholm. Hösten 1931 flyttade skolan till de nybyggda lokalerna på Kungstensgatan 2-8 vid Jarlaplan på Östermalm i centrala Stockholm.

Alva dog i Ede, Kälarne den 17 januari 2017. Hon är begravd i Håsjö nya kyrka.

*Text: Eva Sundin*

**Källor:**

Håsjö kyrkoarkiv

Sveriges dödbok

Låtar och spelmän från Håsjö socken, H E Sundström

Spelkvinnor, H E Sundström

Wikipedia
Kristina Tegnander

**Kristina Eriksson** föddes 10 juni 1884 i Älvros. Hennes föräldrar var **Erik Sjulsson** född 1859 i Älvros död 1933 i Älvros och **Brita Henriksdotter** född 1859 i Älvros död 1926 i Älvros. De gifte sig 1884. Hennes syskon var **Sigrid** född 1881, **Sivert** född 1886, **Anna** född 1890, **Beata** född 1892, **Henrietta** född 1894, **Ida** 1898 och **Per Edvard** 1900.

Kristina fick sonen **Erik Arvid** född 13 november 1910 utom äktenskapet. Han dog ogift 1937 på emidemisjukhuset i Umeå av polio och lunginflammation.

Kristina gifte sig 1920 med skogsarbetaren **Karl Wilhelm Tegnander** född 1877 i Hede. Han dog 1959 i Älvros. Paret fick inga gemensamma barn.

Kristina var en mångsidig kvinna. Som mycket ung följde hon sin far på skogsarbete som kocka. Hon deltog också i såväl avverkning som timmer- och forkörning. Mest känd var hon dock som snickare. Hon anlitades vid renovering av byggnader och har svarat för inredningssnickerier i många hem i Älvros. Otaliga är de räfsor och lieorv hon förfärdigat åt byns bönder. Kristina var även finsnickare därom vittnar bl a sållor med vackra sniderier. I Älvros gamla kyrka finns bla en ljuskrona och ljusfackla av hennes hand. Målning, tapetsering och möbelklädsel utförde hon också. Hon var skicklig även med mera kvinnliga färdigheter som vävning, sömnad och stickning. (Siri Ek, Älvros, 1989).

I Älvros gamla kyrka finns en eldurna gjord av Kristina.

I flera hem i Älvros finns möbler och föremål tillverkade av Kristina.

Hon tillverkade också redskap till jordbruket som räfsor, sållor och lieorv.

Hon anlitades till renoveringar och inredningssnickeri.

Hon gjorde nätstickor till fisknät för hon älskade att fiska.

Hon hade en egen verkstad på gården Gammelskräddars.

Kristina dog 3 oktober 1963 i Älvros.

*Sammanställt av Kerstin Ellert 20230301*

**Källor:**

Boken "Härjedalsrokoko under två sekler", 2021. Artikel av Maj-B ritt Andersson.

Sveriges dödbok 1830 till 2020

Husförhörslängder i Älvros

Folkräkningar

Siri Ek, Älvros, 1989.
Eira Ullberg

**Eira Lilian Eriksson** föddes den 14 augusti 1933 i Åsarne församling i Jämtland, Hennes föräldrar var **Olof Eriksson** född 1905 död 1991 och **Jenny Åslund** född 1912 död 1997. Hennes syskon var **Bo Ingvar** född 1932, **Kurt Per** Ove född 1935, **Ulla Marianne** född 1937, **Inger Birgitta** född 1938 och **Leif Sune** född 1942.

Eira gifte sig 1956 med veterinären **Lars-Erik Ullberg** född 26 februari 1930 död 2015. Hon fick barnen **Charlotte** född 1959 och **Åse** född 1961.

Eira är en svensk textilkonstnär

                   Eira Ullberg är utbildad vid Högre konstindustriella skolan, Konstfackskolan och Stockholms Tillskärarakademi samt Stockholms läns och stads hemslöjdsförenings vävskola. Under studietiden arbetade hon vid NK:s textilkammare, Marks jacquardväveri, Björketorp och vid Vävstugan på Skansen i Stockholm. Hon var framförallt verksam inom industriell textildesign med designuppdrag inom svensk och europeisk textilindustri. Hon skapade bland annat mönster till konfektions- och inredningstextil såsom dukar, vaxdukar och gardiner för företag som Gamlestadens Fabrikers AB, Mölnlycke, Borås Wäfveri, Almedahls, Mönsterkontakt med flera.

Eira har även varit verksam som vikarierande lärare i textiltryck Konstfackskolan. Hon har även designat stickade plagg i samarbete med det schweiziska företaget Mon Repos samt profilkläder till olika verksamheter.

Hon skapade även textila konsthantverk till företag och offentliga organisationer, exempelvis draperier i blått och guld i Sankt Görans kyrka i Stockholm. En mindre kollektion festklänningar, i handtryckta tyger med egna mönster, togs fram under 70-talet.

Eira Ullbergs textilkonst har ställts ut och prisats på Östergötlands länsmuseum i utställningen "Mer Jul" 2012, i en inredningstävling utlyst av Pira AB, Stringhyllan, där Eira vann första pris, av Bonniers tidskrifter gällande inredning av garderober, i tävling utlyst av Melka AB "Skapa en tonårsgarderob" där hon vann första pris (2000 deltagare), ICA-kurirens docksömnadstävling, där hon vann tre pris (12 000 deltagare). I tidskriften Eva har Eira publicerat olika mönster för broderier. Hon hade en utställning hösten 2013 i Vassunda-Örbys stall.

*Text: Eira Charlotte Ullberg, barn till Eira.*

**Källor:**

Wikipedia

Tarpan AB, hemsida

Grambo, instagram

Kyrkböcker Åsarna, Storsjö
Märta Olsson "på Mon"

**Märta Jonsson** föddes den 9 december 1899 i Kälen Bodsjö. Hennes föräldrar var **Olof Jonsson** i Bodsjö född den 28 februari 1872 död 1949 och **Anna Märta Jönsdotter** född den 20 jan 1880 död 1945. Hennes syskon var **Brita** född 1903 och **Jonas** född 1904.

Märta Olsson växte upp på föräldragården Kälen i Våle. Där hon vistades till 1921 då hon flyttade hemifrån. 1923 fick hon **sonen Ivar**, död 1941, ett trolovningsbarn där fadern var **Karl Emanuel Magnusson** (1902-1969).

Märta var spelkvinna.

1929 gifte hon sig med en annan man **Anders Olsson** född 6 april 1894 död 29 oktober 1971. De fick inte mindre än åtta barn tillsammans och därav två tvillingpar. **Elin och Margit** födda 1929, **Elsa** född 1931, **Anna** född 1933, **Brita och Olle** födda 1935, **Bendigt Vanja** född 1937 och Karin född 1941.

Det blev efter giftermålet inte mycket tid över för Märtas musikintresse. Märta var uppvuxen med folkmusiken för hennes farfar, Lill-Jöns var bygdespeleman av stora mått och han spelade mest varje dag.

" Je lärd me farfarslåtan, men je vårte lej hans låtar, je ville ha nå nytt. Dom hitt på de att om de skull ha nå rolit, då skull dom te Käln, dom dans i stugu ne me sjön. Je ha späla på dans je å, de va bäre å stråka på d. De va nå halvväxt e stårscher som ackompanjer på cittra å gitarr. Ibland lejd ma spelamän från Bensjöan, men dom feck man ju betala. En gång när stårschan ville ha bal lejd ma n´Kalle Grönvik å späla, men han smälla i fioln i en stenrös så vi fickskick bitan te Lindahl i Lövsta för reparation. Ja nog had man rolin allti, de e synn om en männisch som int kan späla å sjong"

Förutom musiken intresserade Märta sig för insamlandet av gamla bruksföremål vilket resulterat i ett gårdsmuseum. På äldre dagar ägnade hon stor kraft åt att skriva bygdens historia.

En mycket stark och driftig kvinna tycker jag det verkar som. H E Sundström har upptecknat sex polskor efter Märta på Mon i boken Spelkvinnor.

Märta avled den 29 september 1987 i Kälamon, Bräcke.

*Text: Eva Sundin*

**Källor:**

Bodsjö kyrkoarkiv

Låtar o spelmän från Håsjö socken, H E Sundström

Märta Olsson på Mon, Ansedel på Disgen

Spelkvinnor, H E Sundström.
Birgitta Öhr

**Maria Birgitta Johanson** föddes den 2 februari 1933 i Madesjö. Hennes föräldrar var **Erik Gustav Ragnar Johansson** född den 13 april 1898 och **Ingrid Matilda Lorensson** född den 28 oktober 1904. Hennes syskon var **Anders Olof** född 1934, **Nils Erik** född 1935 och **Ingrid Anna Greta** född 1937.

Hon var folkhögskolelärare.

Birgitta var född i Östra Bondetorp i Madesjö socken 1933. Som ung flyttade hon till Jönköping där hon tog anställning på sjukhuset som vårdbiträde. Efter kort tid där blev hon elev vid Ölands folkhögskola, flyttade till Lund, tog studenten vid ”Spyken” och fortsatte studier i biologi och geografi vid universitetet. Efter en kort tid som lärare vid Ölands folkhögskola tog hon anställning som lärare vid Hållands folkhögskola (numera Åredalens folkhögskola) från 1961 till pensioneringen. Större delen av livet var Birgitta lärare på folkhögskola i biologi och geografi. Hon var en mycket god pedagog, hade ofta exkursioner i den västjämtska fjällmiljön. Birgitta var engagerad och engagerande i sitt läraruppdrag, uppskattad och omtyckt i sin bildningsgärning. Hon var saklig i sin framställningskonst och visade ett levande naturintresse som smittade av sig.

Birgitta var kyrkligt engagerad och var också kyrkvärd. Hon hade förtroendeuppdrag i Undersåkers församling och efter pensioneringen i Frösö församling. Birgitta hade också uppdrag på stiftsnivå. Hon var också medlem i EFS lokala missionsförening i Undersåker. Birgitta var också politiskt engagerad i Centerpartiet.

Birgitta bars av sin kristna tro som visade sig i handling på olika sätt i hennes kontakt med medmänniskor. Hon hade en förmåga att glömma sig själv i tjänst för andra. Hon stödde ekonomiskt hjälporganisationer av olika slag som Läkare utan gränser, Röda korset, diabetesföreningar och kristen verksamhet. Efter flytten till Kalmar blev hon hemmahörande i S:ta Birgittas församling vars kyrkoförening hon bistod ekonomiskt.

Birgitta träffade vid sin tjänst i Undersåker den unge konstnären **Leif Öhr** som i mitten på 1960-talet gick på skolan som elev. Tycke uppstod och de bildade familj och fick **två söner Anders** född 1972 **och Fredrik** född 1975**.** Paret gick senare skilda vägar med var genom livet goda vänner.

Leif Öhr har i sin självbiografi "Cykelbudet och generalsekreteraren - en resa i tiden", som kom ut 2013, bla beskrivit tiden vid Hållands folkhögskola och livet med Birgitta.

Birgitta dog den 30 juli 2021 i Kalmar.

*Text: Eva Sundin*

**Källor:**

Cykel budet och generalsekreteraren, Leif Öhr, 2013

Kyrkboken Madesjö

Minnesord i Barometern och ÖP
Brita Callin

**Brita Callin** föddes den 6 juli 1924 i Kila, Södermanlands län. Hennes föräldrar var **Sven Callin** född 1882 i Boteå och **Svea Larsson** född 1890 i Stockholm. Hennes syskon var **Sven Olof** född 1920, **Lars Erik** född 1921. Hon bodde med sina föräldrar och syskon 1940 i Björkvik, Södermanlands län. Brita växte upp i den norra delen av Kolmården, på Häradsgården. Pappan var skogschef och hela familjen tillbringade mycket tid tillsammans ute i markerna, väl utrustade för långa vandringar i alla slags väder. På detta sätt vaknade Britas stora intresse för naturen och hon fick lära sig att man aldrig ska vara rädd, utan tro på sig själv och sin egen förmåga.

Brita var bokhandelsmedhjälpare och turistvärdinna i Östersund, Frösön och Åre. Hon gav ut dikter, målade och umgicks med konstnärer.

Brita gifte sig 1945 med bergsingenjören **Stig Herman Sigfrid Kämpinge** född 1919. De fick sonen **Jan-Olof Kämpinge** den 17 januari 1947 i Karlskoga.

1950 bodde Brita i Stocksund med Jan Olof. Frånskild 1950.

1960 bodde Brita med Jan-Olof i Härke på Frösön, frånskild 1960 från flygteknikern **Sten Sture Karlsson Kvidal** född 1925 i Fredrika.

1975 var Brita frånskild, reseledare och bodde på Frösön. Hon arbetade på somrarna som värdinna på Wilhelm Peterson-Bergers Sommarhagen och vistades vintertid i Jämtlands- och Lapplandsfjällen, där hon senare kom att fungera som färdledare. Hon gav sig gärna ut ensam på äventyrliga turer men umgicks också med samer, som lärde henne mycket om livet på vidderna.

1985 bodde Brita i Totten Åre, Fahlén. Hon gifte sig tredje gången den 10 nov 1977.

Brita utkom 1957 med diktsamlingen *”Tag min hand”*, illustrerad av Einar Forseth. Hela samlingen har en elegisk ton och sätter den sökande människan i fokus, en varelse som utlämnad åt mörker och tystnad beständigt söker efter ljus och en hand att hålla i ”Tag min hand”. Här ryms också naturlyrik och stilla betraktelser över vårens regn, ängars fuktiga gräs och myrmarkers varmröda mossa.

1978 utgav hon samlingen *"Sardinien - nuraghernas ö"*.

**Sardinien**

Till Sardinien kom hon, som svensk reseledare, första gången i maj 1964 och kände redan efter en kort tid att här ville hon stanna. Här fanns den atmosfär - en spännande blandning av vildmark och kultur - som hon letat efter. Hon bodde en stor del av året på Sardinien och dog på Sardinien.

Brita dog i mars 2009. Hon var då änka.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Lars Hambergs jämtlandsbibliografi

Folkräkningar 1940, 1950, 1960, 1975 och 1985

14 augusti 1994 artikel i DN om Britas bok om Sicilien.

Sonen Jan-Olofs facebooksida
Karin Cajsa Brita Larsson

## **Karin Cajsa Brita Öberg Larsson**

**Karin Öberg** föddes den 25 maj 1874 i Kramfors och dog 29 april 1957 på Karolinska sjukhuset i Stockholm.

1892 tog hon sin examen vid Säbrå småskollärarinneseminarium. Hon tjänstgjorde därefter i Kramfors och på Aborsön. År 1896 inskrevs hon vid folkskollärarinneseminariet i Umeå och 1899 avlade hon sin examen där. Hon tjänstgjorde därefter i Lit 1899-1902, i Finsvik i närheten av Härnösand 1903-1906 och slutligen i Hägra, Rödöns socken 1907-1933.

Somrarna 1905 och 1906 besökte hon Rödön och sin blivande make, bonden och skriftställaren, **Lars Larsson** i Trusta. Efter 1907 då hon började sin tjänst i Hägra besökte de varandra allt tätare och så småningom förlovade de sig. 1912 gick bröllopsresan till Gotland där de vigdes i Vestkinde gamla kyrka.

*Karin och Lars Larsson som nygifta*

Karin skötte sin skola i Hägra och Lars sin gård i Trusta och de träffades på helgerna. De var exempel på dåtidens särbos. Vid sin pensionering 1933 flyttade Karin helt till Trusta, Rödön.

*Karin, till vänster, med sin klass och kollega.*

Biodling, trädgårdsodling och hälsokost låg dem varmt om hjärtat. Litteraturen var ett kärt intresse för dem. De satt ofta framför brasan och läste högt för varandra. På somrarna tillbringade de många timmar i sin trädgård. Karin i sin solstol och Lars påtande i sina land.

*Karin, längst t.h, med uppsikt av gårdens pigor.*

Karin ägnade de ideella och kulturella folkrörelserna ett varmt intresse och deltog i dess arbete. Nykterhetsrörelsen, fredstanken och religionen hörde till hennes stora intressen . Hon brukade skriva små etiska stycken i Jämtlands tidning och i Vita bandet. I Jämten har hon också medverkat.

*Släktfoton genom uppgiftslämnaren Sigrid Grenholm*

Läs mer om vad hennes man Lars Larsson skrivit om Karin. länk.

*Karin och Lars på ålderns höst*

*Uppgiftslämnare: Sigrid Grenholm*, dotter till Lars Larssons systerson. Hon bor på den gård Trusta, Rödön där Karin och Lars Larsson bodde.
Kerstin Ersdotter "Gräfs-Kerstin"

**Kerstin Ersdotter** föddes 4 december 1786 i Gräfsgården i Vemdalen och hon dog den 5 maj 1874 i Vemdalen. Hennes föräldrar var bonden **Erik Olofsson** född 13 mars 1749 död 2 juli 1833 och Brita **Sigfridsdotter** född 7 juni 1759 död 29 juni 1844. Hennes syskon var **Olof** född 1789 **Mattes** född 1792, **Måns** född 1799 och **Eric** född 1802. När fadern dött så står Kerstin som bonde, senare som piga när brodern bor på gården. En av hennes bröder ska ha varit Hede tingslags siste profoss.

Hon kallades **Gräfs-Kerstin** för hon bodde i en liten stuga som låg nära den stora Gräfsgården.

När hon dog står hon som ogift fattighjon i Kyrkbyn.

Gräfs-Kerstin var en klok gumma som kunde bota. Hon praktiserade koppning, gjorde massage, drog skadade leder till rätta. Hon hade rykte om sig att vara hårdhänt. Hennes snäppare vid koppning var tillverkad av en gammal lie och den slog hon igen med hjälp av ett vedträ. Vid tillrättaläggandet av en ben- eller armskada ställde sig Kerstin och patienten på var sida om en gärdesgård, "offret" med den skadade extremiteten instucken genom en springa. Vid massage för ont i rygg ordinerade hon den kranke att lägga sig på golvet eller marken. Hon sate sig sedan på ryggen och med sin tyngd och kraft med knogar och knän bearbetade hon ryggen.

Kerstin samlade och odlade själv sina läkeväxter bla malört och libbsticka. Hon planterade lövträd och buskar vid gårdarna i byn utan att fråga om lov. En sälg vid kyrkogården och två stora häggar vid Gräfsgården påminde länge om Gräfs-Kerstin. "När Du kommer till kyrkan och ser en fågel i sälgen, så är det jag", ska hon ha sagt när hon planterade trädet.

   **Libbsticka** var en universalört inom folkmedicinen. Bladen skördades före blomningen. Man gjorde en gröt på de färska bladen genom att koka dem i svinister. Gröten lades på bölder. En dekokt på bladen reglerade marsmältningen och menstruationen. Pulver på mald libbstickerot i brännvin var ett medel mot ischias och reumatism. Libbsstickerot kunde också ingå i rissmorningen.

**Malört** användes i huskurer. Malörtsdroppar och malörtsbrännvin togs mot dålig mage och diarré. Man plockade bladen som torkades och kokades. Buketter av malört hängdes bland kläderna mot mal.

Kerstin ska ha varit av knappt medellängd, undersättsig och kraftfullt byggd. På ålderns höst ska hon ha haft problem med rörligheten och gått med käpp.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Lars Hammarin: Bot och botare, 1998

Jämten ; 1918

Husförhör, födelse- och dödböcker Vemdalen
Anna Werner

**Anna Brita Olofsdotter Paulsson** föddes i Åsen, Hammerdal den 30 januari 1877. Hennes föräldrar var handlanden och gästgivaren **Olof Gustafsson** född 20 december 1846 död 1879 och handelsföreståndarinnan **Gunilla Nilsdotter** född 9 juni 1853 död 1936 i Stockholm. Hennes syskon var **Nils Gustaf** född 1878 död 1879. Mamman flyttade med dottern till Bye i Lith den 17 april 1884 och gifte om sig med **Olaus Pålsson** född 1846 död 1903 och de får Annas halvbror **Nils Paul** den 12 juli 1886 död 1889. Familjen flyttade till Östersund den 3 augusti 1890.

Anna gifte sig 1902 med grosshandlaren **Jonas Olof Werner** född 23 november 1873 i Sundsjö död den 3 mars 1913 i Östersund. 1902 flyttade Anna till Stockholm. Hennes barn är **Per Olof Gunnar Stig** född 17 mars 1903 i Adolf Fredrik och **Nils Erik Magnus Gunnar** född 18 februari 1905 i Hedvig Eleonora. Efter mannens död 1913 flyttade Anna 1914 till Östersund med barnen.

Anna var kulturhistoriskt forskare och skriftställare. Hon svarade för många lärda och genomarbetade bidrag i årsböcker och tidskrifter. I Jämten hade hon sålunda länge ett fast forum för sina essäer och kulturteckningar, byggande på ambitiösa studier i arkiv och bibliotek. Annas ämnesmässiga spännvidd var betydande. Bland hennes många förtjänstfulla **artiklar i Jämten** under lång tid framstår de följande, som representativa för hennes personliga intresse och inriktning på gestalter ur den jämtländska historien:

"I rockar gula, rockar blå..." Litet om det karolinska inslaget i jämtländsk personhistoria" 1924.

”För långvarig och trogen tjänst : några erinringar om de av Patriotiska Sällskapet belönade i Jämtland” 1929.

”Då Hammarskjöldarna voro jämtar : person- och kulturhistoriska anteckningar” 1930.

”Ur en gammal skolmans anteckningar” 1932.

”De, som satte yxan till roten : minnen och hågkomster från 1890-talets Jämtland” 1933.

”De sista på skansen : ur Jämtlands personhistoria berättad för Jämten” 1934.

”Georg Adlersparre : hans hem och familj : till hundraårsminnet av hans död” 1935.

”Lisa Östensdotters efterkommande : några radanteckningar till ett gammalt hem” 1936.

”Assesorskan Arndt : personhistoriska anteckningar kring ett gammal porträtt” 1937.

”I doktor Grenholms tid : anteckningar efter hörsägner och tryckta källor” 1938.

”Ulfsparrar i Jämt land : personhistoriska anteckningar” 1939.

”Kring länsherrens gård : personhistoriska anteckningar” 1943.

”Vänner och bekanta i 1890-talets Östersund” 1944.

”Kungliga besök i Jämtland : några personhistoriska anteckningar” 1945.

Tillsammans med Per Vilhelm Enström svarade hon för person- och kulturkrönikan i **”Östersunds historia”**, del II tiden 1863–1936, utgiven i Östersund 1936.

Anna medverkade också med hundratals kulturartiklar i **Östersunds-Posten** och hon skrev även några artiklar i **årsboken Gamla Östersund**.

Här kan Du läsa en av artiklarna som Anna Werner skrivit i ÖP 1929. Länk.

Anna dog 1959 i Engelbrekt, Stockholm.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Lars Hambergs jämtlandsbibliografi

Församlingsböcker Hammerdal, Lit, Östersund

Födelsebok Hammerdal

Folkräkningen 1910

Sveriges dödbok
Adda Pålsson

## ADDA Ursila Paulina Pålsson

**Adda Ursula Paulina Pålsson** föddes den 10 november 1864 på Rödön. Hon dog den 9 november 1935 i Östersund.

Föräldrar var **Pål Persson** från Lit och **Anna Olofsdotter** från Vike i Ås. Familjen bodde i slutet på 1880-talet i Tängtorpet i ett litet torpställe,

Adda fick inga egna barn, men **Märta Langén**, barnbarn till Wendela Smith växte upp i huset på Storgatan 23 och hade Adda som sin "extramamma".

Adda började 1883 som barnsköterska hos **Wendela och Diedick Cappelein Smith** i Köpmanshuset D C Smith på Storgatan 23 Östersund. Från 1912 fick hon ta över ansvaret för hela det stora hushållet till sin död 1935. Adda var anställd i 52 år.

*D C Smiths gård. Adda och barnbarnen med trilla. Foto: okänd.*

"Adda", som blev det smeknamna Paulina fick, när hon kom till familjen Smith 1883, växte upp i Ås. Föräldrarna köpte 1874 ett litet torp i Tängtorpet och bedrev jordbruk. Adda hade två systrar, **Brita** som emigrerade till USA och **Anna** som blev gift med norrmannen **Haldor Nord** och bosatt i byn Landsom intill Tängtorpet.

Adda blev som en mycket kär familjemedlem för familjen Smith på Storgatan 23 då hon från början hade ansvaret för många av Wendela Smiths barn och barnbarn.

Wendela Smith bedrev tillsammans med sin man grossistfirma och affär och när maken Diederick hastigt dog fortsatte Wendela själv med hjälp av sina barn och systrar och många trotjänare, däribland Adda, att driva verksamheten vidare. Adda hade efter 1912 ansvaret helt för hushållet och bakade och lagade mat för ett stort antal matgäster varje dag. Bl a. **Bengt "Banke"** från Frösön som levererade oxkött. Han tog sig friheten att fria till Adda men fick nobben.

Från huset på Storgatan bedrevs också en viss social verksamhet för de som hade det lite sämre och även det fick Adda ordna med. Adda var missionsförbundare och skänkte mycket till missionen. På grund av det tunga arbetet drabbades Adda av bensår. Hon litade dock inte på läkare utan gick som sin husmor till homeopaten.

Adda avled av hjärtsvikt. Hon ligget begravd i Ås i Haldor Nords familjegrav. Begravningen som hölls den 17 november i Östersund och 18 november i Ås bekostades helt av Wendela Smith.

*Uppgiftslämnare: Eva Sundin*

**Källor:**

D C Smith ett köpmanshus i Östersund 1872 - 1955. Krönika av Kickan Söderström.

Jämten 1972, Kickan Söderström

Ett år i Ås 1998. Eva Sundin

Ås socken historia, (Täng) Alexander Stafverfeldt
Hedvig Westerberg

**Hedvig Laura Andersson** föddes den 29 oktober 1881 i Östersund. Hennes föräldrar var bankdirektören **Anders Gustaf Andersson** född 1841 i Örebro död 1909 och **Laura Georgina Karolina Moberg** född 1860 i Stockholm död 1939 i Östersund. Hennes syskon var **Gustaf Markus** född 1885, **Tekla Lovisa** född 1887, **Berndt Halvar** född 1888, **Erik Walter** född 1894 och **Svea Karolina** född 1900. Alla födda i Östersund. Pojkarna tog efternamnet Holmstedt. Familjen bodde på gård 1/2 150 1890 och gård 149 1900 i Östersund.

Hedvig tog studenten som privatist i Östersunds allmänna läroverk 1900.

Hon var medarbetare vid Jämtlandsposten och senare Jämtlands Tidning. Hon blev folkskollärare 1902 i Kalmar och tjänstgjorde i Östersund och Hornsberg till 1910. Hon hade 1905 fast tjänst på Jämtlands tidning samtidigt som hon var folkskollärarinna.

Hedvig emigrerade till Amerika i augusti 1910. Där hon skapade sig en framtid som journalist och författare. Hon arbetade för tidningarna ”Svenska Amerikanaren” och ”Hemlandet”, främst med översättningar till svenska, samt ägnade sig åt nyheter. Hedvig var biträdande redaktör för "Svensk Amerikanaren". Hon rönte stor uppskattning för sina många välskrivna skisser om främst småfolkets villkor och hade betydande framgång bland de svenskamerikanska läsarna. Hedvig skrev ofta under pseudonymen ”Stintan”.

Hedvig gifte sig den 27 augusti 1910 med ingenjör **Hugo Westerberg** (1880-1946) i Amerika. De bodde i Chicago.

Hedvig gjorde en besöksresa hem till Sverige 1921. På passagerarlista båten Stockholm står det längd 5 foot 4 inches, blond och blåa ögon, hade kontanter $120.

Hedvig dog den 17 mars 1932 i Chicago. Begravning och bränd i Amerika. Urnan nersatt i Östersund den 19 maj 1932.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Lars Hambergs jämtlandsbibliografi

Folkräkning Östersund 1890 och 1900, dödbok Östersund

Folkräkningar i Amerika 1920 och 1930

Passagerarlista 1921

Emiweb
Inger Hultgren

**INGER Maria Leontina Pihl** föddes den 2 augusti 1930 i Linköping. Hon kom som treåring till Östersund med sin familj.

Hennes föräldrar var **Axel Herman Pihl** och **Lizzy Gunhild Maria Andersson.** Pappan var militär.

Inger gifte sig 1961 med Christer Hultgren och de fick barnen **Eva** 1961, **Olle** 1963 och **Anders** 1965.

Inger växte upp i Karlslund i Östersund.

**Simning**

Hon och hennes två syskon kom tidigt i kontakt med simning sedan badhuset byggts i Östersund.

Inger hade ett tag svenskt rekord på 100 meter frisim. Senare i livet blev hon simskolelärarinna.

**En sportig familj**

Inger var intresserad av många sporter och det var naturligt för henne att utbilda sig till gymnastiklärare.

Familjen åkte mycket längdskidor och sprang i skogen. Hon och hennes man åkte Vasaloppet och sprang maraton. På äldre dar spelade Inger golf. Hon åkte slalom tills hon var 82 år.

*Foto: Ulla Andersson, Länstidningen*

**Utbildning och arbete**

Hennes grundutbildning var gymnastiklärare.Hon läste många kurser på distans från Umeå universitet bla med samhällsinriktning. Hon skrev en lärobok i ergonomi för gymnasiet. 1978. Den har tyckts i flera senare upplagor.

Hon blev studierektor och arbetade med utredningar för Länskolnämnden och Skolöverstyrelsen.

Hon doktorerade i historia 1982. Hennes forskning var oftast om Jämtland.

**Böcker**

"Lärobok i Ergonomi", 1978, gavs ut i flera upplagor.

"Kvinnors organisation och samhällets beslutsprocess : Fredrika-Bremerförbundet och Husmodersförbundet Hem och Samhälle på riksplanet och lokalt i Jämtlands län 1925-1975". Avhandling, 1982.

"Pionjärer och miljonärer : Svensk damidrotts första hundra år", 2008.

"När barnmorskan kom till byn", 2010.

Hon har även skrivit artiklar i årsboken Jämten.

Inger var en målmedveten kvinna som inte stoppade förrän något var helt omöjligt. Hon deltog ofta i den politiska debatten.

Inger dog 17 februari 2021 i Östersund.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Tidningsartiklar och dödsruna Länstidningen och Östersundsposten

Wikipedia

Kyrkböcker
Elsa Christina Ek

**Elsa Lovisa Christina** föddes 18 mars1913 i Brunflo. Föräldrarna var båtföraren **Oskar Ek** född 13 juni 1885, död 1968 och **Brita Vilhelmina Lindstedt** född 26 november 1890, död 1967. Hon har två syskon **Birgit Elisabet** född 1917 och **Karl Erik** född 1928. Familjen flyttar från Brunflo till Rödingsberg, Alsen 1920.

Elsa flyttar till Risinge i Östergötland 1932. Bodde i Risinge och Norrköping. Hon gifte sig 1941 med **Karl Ivan Mauritz Johansson** född 1903, död 1983. I folkräkningarna 1950 och framåt bodde de i Finspång, Risinge.

Författare och musikpedagog, musiklärare. Hon har bla undervisat i gitarr.

Böcker:

"Odelstorpet Ottslätta", 1977. Självbiografi om ett torp i Alsen.

"Det började med en glänta i skogen", skriver Elsa Christina Ek, och det var för länge sedan, drygt hundrafemtio år. Men sannsagan om det jämtländska torpet Ottslätta börjar på allvar 1919, då småbrukaren Andreas Lindstedt och hans hustru Elise inropar det på auktion. Och riktigt allvarligt, för att inte säga gripande, blir det då Lindstedts brorsdotter Brita och hennes man Oskar övertar stället 1920, sedan Lindstedt bearbetat dem i ett halvårs tid, barskt och egensinnigt, hänvisande till att hans fru blev allt ofärdigare och inte kunde sköta ett hem längre.

På marken och i världen, 1980 (7 dikter och 2 bibeltexter: Jämtska motiv ur Höga visan och Ordspråksboken).

Ångbåtsbefälhavaren, 1983. Boken handlar om hennes far Oskar Ek

Elsa Christina Johansson dog 14 maj 2001 i Finspång.

*Text: Kerstin Ellert*

*Foto: Lars Olov Westin, Alsen. Bröllopet mellan Oskar Ek och Brita Lindstedt 1912, huvudpersonerna i böckerna Ottslätta och Ångbåtsbefälhavaren.*

Källor:

Norrländsk uppslagsbok

Kyrkböcker Brunflo, Alsen och Risinge

Bibliotekspresentation
Agneta Grut

**Sigrid Agneta Gyllenstierna** föddes den 21 december 1917 i Stockholm. Hennes föräldrar var generalen och friherren **Göran Gyllenstierna** född 31 juli 1876 i Stockholm död 1968 och **Anna Charlotta Neijber** född 9 februari 1882 i Stockholm död 1977. Modern var konstnärlig. Hennes syskon var **Görvel Kristina** född 1905 död 1984, **Bo** född 1907 död 1996, **Ebbe** född 1911 död 2003.

Agneta kommer från friherrliga ätten GYLLENSTIERNA nr 3. Friherrlig 1569-07-10. Introd. 1625. Gammal dansk frälsesläkt, som inkom till Sverige på 1400-talet med Erik Eriksson d. ä. Ätten har utgrenat sig i flera grevliga och friherrliga ätter.

Agneta var arbetsterapeut och konstnär.

Agneta växte upp i Stockholm. Hon var tidigt intresserad av idrott, ridning, simning och fäktning där hon tillhörde landslaget.

Agneta var 1939 till 1963 gift med överstelöjtnanten, simmaren och femkamparen **William Oscar "Wille" Grut** född den 17 september 1914 i Stockholm död 2012 i Östersund. Begravd Djursholms begravningaplats.

Hennes barn är ***Lene*** **Margit** född 1940, **Rolf *Torben*** född 1943, **Anna Helen *Viveka*** född 1948, ***Ebbe*** **Allan William** född 1950 och **Maria Elisabet *Betty*** född 1959.

1952 flyttade familjen till Jämtland som Agneta kom att älska. Hon intresserade sig för den jämtländska kulturen och sysslade under en period med jämförande folklivsforskning i länsmuseets regi. Agneta var även konstintresserad och undervisade i batik, keramik, vävning och porslinsmålning.

Efter skilsmässa 1963 utbildade hon sig till sjukvårds- och terapibiträde. Hon arbetade fram till pensioneringen vid landstingets dagcenter för förståndshandikappade. Där skapade hon med sina elever bland annat korsstygnsbroderiet **”Vår lilla stad”** som kan ses i Östersunds lasarett.

Agneta bedrev också simundervisning för förståndshandikappade under 20 års tid. Hon fortsatte att idrotta långt upp i hög ålder. Vindsurfning och sportdykning blev nya intressen och hon deltog i den populära slalomtävlingen Skutskjutet i Åre ett flertal gånger.

Agneta var aktiv i många föreningar som Blå stjärnan, Skid- och friluftsfrämjandet, Mykologerna, Geologerna, Röda korset, Rädda Barnen och Östersundsgymnasterna. Hon hade ”gröna fingrar” och odlade en färgsprakande blomsterprakt runt sitt älskade timmerhus på Frösön.

            Under hela sitt liv har Agneta Grut målat tavlor. 2008 hade hon sin sista utställning, akvareller utförda med stor möda, då hon vid det laget blivit nästan blind. Utställningen var till stor glädje för henne.

Agneta dog den 24 februari 2008 på Frösön.

*Text: Kerstin Ellert*

**Källor:**

Minnesruna i Dagens nyheter 9 mars 2008

Gamla Östersund 1987

Adelsvapen Gyllenstierna

Elgenstiernas ättartavlor

Svenska journalen nr 2, 1985
Karin Bernholm

**Karin Anna Birgitta Bergren** föddes den 6 december 1932 i Linghed, Svärdsjö.

Hennes föräldrar var **Rolf Tage Emanuel Berggren** född 18 augusti 1909 och **Elsa Valborg Höglund** född 3 januari 1910. Hennes syskon var **Inga Elisabet** född 1934, **Bo Erik Gunnar** född 1936 och **Brita Kristina** född 1945.

Hon gifte sig 1954 med **Tore Bernholm** född 18 december 1932. De fick barnen **Anna** född 1955, **Maria** född 1958, **Erik** född 1965 och **Sofia** född 1973.

Karin bodde och var verksam 51 år i Jämtland där fjällen och den vackra naturen har varit en källa för inspiration till hennes konst.

Som 18-åring började Karin på Beckmans. Då träffade hon sin livskamrat Tore Bernholm, också studerande i Stockholm. Efter studierna gifte de sig och ﬂyttade först till Dalarna sedan till Jämtland där Tore öppnade tandläkarpraktik. Karins kontakter från studietiden nyttjade hon under sin period med småbarn till att göra mönster till barnkläder för veckopressen.

Karin utvecklades och blev känd som en duktig och allsidig konstnär. Nämnas kan utsmyckningarna i Ulriksfors fångvårdsanstalt, Radio och TV-huset i Sundsvall, landstingshuset i Stockholm, obelisken i Torvalla med mera. Karin antog alla utmaningar med friskt mod och uppfann nya tekniker när det behövdes. Mer och mer lade hon tonvikten på textila material med utsmyckningar i kyrkor som Lits och Revsunds i Jämtland, Kristine kyrka i Falun med flera. I landstingets och kommunens lokaler runt omkring i Jämtland finns många av Karins verk, allt ifrån målningar och vävar till handtuftade mattor.

Karin var en strålande pedagog och föreläsare, utan manuskript trollband hon sin publik. Hon var även en uppskattad bildlärare på Birka Folkhögskola under några år.

Efter en tredje stroke blev Karin rullstolsburen. Hon ville då komma närmare sina barnbarn och efter 51 år i Jämtland gick ﬂytten till Åkers Styckebruk. Det blev det sista äventyret som slutade med hennes bortgång. Det var svårt för henne att uthärda ett liv utan skapandet.

Karin dog 2016 i Åkers Styckebruk.

*Text Eva Sundin*

Se en film om Karin Bernholm inspelad av Gösta Hörnfeldt 1981-82. Länk.

**Källor:**

Textilsidor på nätet

Kyrkböcker

Dödsruna i Länstidningen 20 mars 2016 och i Östersundsposten 29 mars 2016
Brita Kristina Örn

### **Brita Kristina Örn, piga, hushållerska och kaféidkerska.**

**Brita Kristina Örn** föddes i Lit 1883 och dog i Oppne, Gällö 1969. Hennes föräldrar var **Sven Persson Örn** född 1854 död 1940 och **Dorotea Ersdotter** född 1861 i Undersåker död 1936. Sven, som efterträdde sin far Per Molin som hästjägare under Hölje, får som synes ett eget soldatnamn Örn.

I folkbokföringen för år 1900 hittar jag Sven med familj i Halåsen och då som arrendator. Nu har familjen utökats med ytterligare tre barn, **Anna Paulina** född 1891, **Svea Erika** född 1893 och sonen **Per Emil Örn** född 1900. Varför det är så långt hopp mellan äldsta dottern och lillasyster Anna Paulina undrar man ju.

Från Halåsen går sedan flytten till Åskott. Där blir familjen inte länge utan 1904 finns Sven Örn som statardräng på Stensgården Frösön. De två äldsta flickorna flyttar in till Östersund 1906 och 1908.

*Foto: Från vänster Anna Örn, Svea Örn, och Brita Örn*

1906 åker sedan Brita ner till Göteborg för att hjälpa till i farbrodern Per-Olof Molins familj. Efter ett år åker hon därifrån direkt upp till Åre där hon sedan finns hos sin faster Anna-Britas familj under ett år. En faster som också varit piga sedan unga år.

1913 flyttar resten av familjen till Refsund och Ubyn (Gällö). Nu verkar Sven ha fått arbete som rättare vid sågverket i Gällö. Flickorna som har varit på olika håll som jungfrur och hushållerskor flyttar hem till Ubyn en sväng igen.

**Brita Kristina** står som fröken, piga alt hushållerska och sköter samtidigt om föräldrarna. När mamman dör 1936 och pappan hamnar på hemmet 1937 slår hon till och öppnar **Pensionat och Kafé** inne i Ubyn som hon driver i 10 år till 1946, kanske längre. Hon flyttar hem till sin bror Per Emil och står då som hushållerska.

Hennes yngre systrar har båda flyttat till Undersåker, som deras mor härstammar från och där hittar de två bröder som de gifter sig med.

Anna Paulina gifter sig med skolläraren Olof Laurentius Edlund och de flyttar sedan till Jämtlands Änge. Svea Erika gifter sig med brodern Anders Edlund och de flyttar sedan till Järpen. De två bröderna är yngre syskon till lärarinnan och missionärskan **Brita Edlund** som finns på annat ställe här i kvinnodatabasen.

Brita Kristina dog i Oppne 1969.

*Text Eva Sundin*

**Källor:**

Egen släktforskning (systrarna Örn var kusiner med min morfar.)

Bräcke hembygdsförening (som bidragit med fotot på kaféet)

Lits hembygdsförening  ( Soldatsforskning)
Menua

## Location

Menuea is a country that is located on the north-east of most maps. The country is a island country (about 1/2 the size of Australia). It's closest neighbors is Nearilus to the west and Ashar almost twice the distance to the south- southwest. There are a few important geographical features in Menuea.

### The Ashwaste

A blackened desert nestled into a mountain range, named the blacked sierras, in the shape of an upside down U. This was the site where the country's leader rose to power

### The Sapharin River

A river that originates from Lake Sapharin in the north-northeast. The river flows downwards, through the capital, by the blackened sierras, and other towns before emptying into the ocean and the port city of Trasite

### Sorrow Lakes

NW of Menuea, a series of lakes and arable farmland. Rivers form off of the hills to the NW of the lakes, those rivers come together to create the come together the Forgear River (pronounced foe-gee-air)

## Climate

Menuea is mostly a desert island. Most of the country is dunes and sand with little to no population. The areas around the coast are where most of the populace resides, due to around 40-60 off the coast being viable for farming.

## Government

The government of Menuea was that of a monarchy. The leader of the country was a descendant of a royal line of humans, who ascend to power almost 700 years ago named Ammon. Ultimately the law was made by Ammon but control is later divided into seven dukedoms, which breaks down even further. Following the defeat of Ammon by the Dawn Breakers Nearilus has taken control of the country with the dukes serving as administrative liaison.

## Culture

### Religion

Religion of any gods was illegal although people were allowed to worship Ammon; but not forced. Many chose to worship Ammon due to his role in ending the Skinrot epidemic and the fact that he conducts public miracles for the followers and citizens. As the country is currently in a state of disarray the religious practices of its people is unknown.

#### Slavery

Slavery is legal in Menuea. In order to become a slave you have to commit a crime, with different crime sentences carrying different lengths. theft = 5 years, murder = life. Keep in mind that elves live a long long time. Slave have almost no rights. Upon becoming a slave, you are branded, starting with your left bicep you are given a marking, which shows who owns you and what crime you committed. If you are a troublesome slave, your brand changes and your sentence increases. People who are guilty of murder, rape, treason, and perjury, are given a special mark, called the Mark of Shame

#### Mark of Shame

The mark is applied directly to the face and these slaves are generally bought to preform especially dangerous jobs. Also if you die while you are in slavery, a temple dedicated to Ammon will gather the bodies and continue their slavery as undead. usually the flesh is burnt away and the skelton is raised to preform menial but simple task

This Slave culture has created a very harsh but very lawful society
Ella Lövgren

**Ella Sefastsson** föddes den 3 september 1905 i Häggenås. Ellas föräldrar var **Magnus Haqvin Sefastsson** från Rossbol, Lockne och **Anna Kristina Eskilsson** från Espnäs, Lockne. Hennes syskon var **Allan** 1900-1910, **Cefast** född 1901, **Bibi** född 1903, **Gertrud** född 1904, **Ingrid** 1910-1920 och **Bror Holger** 1917-1990.

Ella visste tidigt att hon ville ha ett vårdyrke och arbetade bl.a. vid sanatorierna i Backe och Mörsil.

Hon utbildade sig vid Barnmorskeläroanstalten i Göteborg och blev utexaminerad 1930.

Mellan 1930-och 1932 var Ella anställd som reservbarnmorska i Jämtlands län, bl.a. i Kall, Stugun och Gällö. Hon återkom till Häggenås 1932, då hon efterträdde sin **mor Anna Sefastsson** som distriktsbarnmorska (Anna finns också i kvinnodatabasen), fram till sin pensionering 1965. Vid landstingsmiddagen det året avtackades hon med en guldklocka, som överlämnades av landshövding Anders Tottie.

Under de 35 år Ella var verksam, förändrades mycket inom yrket. I början var det hemförlossningar med eftervård, men det blev alltfler förlossningar på BB-avdelningen på Östersunds sjukhus. Ibland hann man inte fram till BB i tid, så ett antal taxifödslar inträffade också.
Förebyggande mödravård infördes med flera besök hos barnmorskan, provtagningar och samtal inför förlossningen. Ella ivrade också för mödragymnastik och hon såg till att de blivande papporna skulle kunna vara med under förlossningen på BB. Det var inte så vanligt då.

När den nyförlösta kom hem med barnet, for hon hem till familjen, skötte om barnet och modern och såg till att allt fungerade på bästa sätt.

Tillsammans med distriktssköterskan Cecilia Danielsson var Ella med och vaccinerade mot polio. Med tacksamhet över att det fanns vaccin mot denna farliga sjukdom, såg de till att ”alla” i Häggenås kommun blev vaccinerade.

Hon var engagerad i kommunalpolitiken bl. a. som ledamot i kommunfullmäktige och i fattigvårds- och barnavårdsnämnden.

Ella engagerade sig också i verksamheten i Föreningshuset i Häggenås, där man bl. a. ordnade basarer och aktiviteter för barnen.

Ella gifte sig den 16 april 1938 med **Carl Helmer Lövgren** (1901-1990) från Häggenås och de fick ett barn. Ella och Helmer flyttade till Östersund där hon dog den 4 december 1989.

*Text: Ann-Margret Ahlin*

**Källor:**

Kyrkböcker Häggenås

Sveriges dödbok