Hades (underverden)

**Hades**, eller **underverdenen**, er en underverdenen fra den græske mytologi og den oldgræske religion, der tjener som efterliv til menneskeheden, og stedet regeres af dødsguden af samme navn. Hades er en slags portal til to forskellige efterliv, for alle dem med troen på de gamle græske guder. De to efterliv er Elysium for de dydige og Tartaros for de fordømte.

Det står slemt til i Hades, da der sjældent kommer nye sjæle dertil, idet ganske få mennesker følger den oldgræske religion længere. Da Filip Engell og Satina Mørch kommer til Hades for at redde Søren, bliver de taget til fange. Her møder de Herakles.

Trappen til Hades deler sig fra trappen til Helvede ved 59. trin fra bunden, på den venstre side. Fra Paradis' trappe, som er forbundet til Helvedes trappe, skal man gå 278 trin ned i stedet. Hades' trappe er overgroet efter århundreder uden at være brugt, stejl, snoet, smal og hugget i sorte sten, der næsten glider i et med de mørke omgivelserne. Trinnene på trappen er ujævne, nogle af dem er så stejle, at man er nødt til at kravle baglens ned ad den. Der er mange trin, og det flere minutter at komme ned ad den. Hades er det eneste kendte dødsrige, hvis port er ulåst.

Hades er et sted, der fremavler mørke tanker, får dem til at formere sig og fylder sindet med skygger og modløshed, indtil man til sidst giver op og giver efter, for eksempel for vandet i Lethe.

## Geografi

Det meste af Hades goldt land, bestående af en masse grotter af forskellige størrelser med drypsten, gange, tunneller og rå klippeformationer. Hades begynder i virkeligheden først efter porten, men grotten med floden Styx, som ligger før porten, regnes på sin vis som en del af underverdenen.

### Steder

#### Floden Styx

*Hovedartikel: Styx*
Det første man lægger mærke til, når man er ved at nå Hades via trappen, ekkoet af en fjern dryppen, fra stedets mange drypsten. Kort efter vil rå klippeformationer vokse ud af skyggerne som kæmpemæssige monsterhænder, der rækker ud efter en, og vand driver ned ad deres fugtige sider, og der lugter muggent og indelukket som i en gammel kælder. For enden af trappen er der et barskt og goldt klippelandskab, omringet af glasskårsagtige bjergsider, og floden Styx, bred og sort, bugter sig gennem denne kolde natur som en gigantisk slange. Floden minder i udseende om Isfloden i Helvede,, men en forskel er, at en svag dis stiger op fra den som ånder, der svæver over det oliesorte vand. Ved flodbredden er der en skammel og et vakkelvornt træbord, hvorpå der står et spil skak, hugget i sten. Der er en mørnet træpæl i den sorte flod, hvortil er tøjret en lille båd med en årrer i bunden. Dette er færgemanden Karons båd, og hans plads. Stedet er stort set helt stille. Selv mens man sejler gennem Styx er der ingen bølgeskvulp, og lyden af vanddråber, der falder bemærkelsesværdigt langsomt fra årren, uden at skabe ringe i flodens vand, er den eneste lyd, man kan høre.

Længere ude på floden opsluges alting igen af tonstunge skygger og klipperne kan ikke ses herfra. Når man ser ned i Styx, Gruens flod, vil man se ens værste mareridt. På den anden side af floden er der mere land, og det vokser ud af mørket jo tættere på det man sejler. Der er dukker flere savtakkede klipper på på vejen over floden, som man nærmer sig den anden bred, som for det til at se ud som om, man sejler ind i gabet på en mastodontisk haj. Bredden er magen til den på den anden side, grå rå og gold og er en evighed af sten og klipper.

#### Stien til Hades' port

På denne side løber en smal grussti langs Styx' bred, som fører til indgangen til Hades. Den følger floden et stykke tid og drejer så væk og fører dybere ind i det døde landskab, indtil den ender ved porten til Hades.

#### Porten til Hades

Porten til Hades er en stor, tung træport i klippevæggen. Portens træ er mørnet og den hænger på rustne hængsler, der før i tiden skreg højt, når porten blev skubbet op, men som har været stille siden mordene på Hades og Persefone. Lige foran porten, lænket med tykke kæder, vogtede den trehovede hund Kerberos, indtil Aziel Stofeles havde løsnet den og lokket den ud i floden Styx, som han havde delt med Moses stav og derefter samlet omkring hunden, så den druknede og døde. Nu ligger Kerberos i kanten af Styx, hvor han er skyllet op. Porten åbnes indad, og er aldrig låst.

#### Skillevejen mellem Elysium og Tartaros

Bag porten til Hades er der en grotte, omgivet af fugtige mure og spidse drypsten, der hænger ned fra loftet som drabelige lanser. Der er ingen lys nogen steder, men man kan alligevel se, idet skyggerne er grå og ikke sorte. Skyggerne er til gengæld overalt og svøber stedet i dens kolde kulør, og fjerner stort set al farve. Den eneste lyd og bevægelse her er ensomme dryp fra stalagmitterne. Der er hverken mennesker eller nogen anden form for liv i denne grotte, kun mørke og sten. Når man går gennem grotten når man snart efter en korsvej, og grotten fortsætter her til højre og venstre. Dette er korsvejen mellem Elysium og Tartaros. Ved vejen til Elysium til højre kan et glødende lysskær anes, mens vejen til Tartaros på venstre hånd fører ind i endnu tungere og mere massive skygger. Normalt befinder de tre dommere, som bestemmer, om man kommer til Tartaros eller til Elysium her.

#### Tartaros

*Hovedartikel: Tartaros*
Ved vejen til Tartaros åbner grotten sig op og forgrener sig, og lange underjordiske hvælvinger snirkler sig ind og ud mellem hinanden i et labyrintisk netværk, der fører dybere og dybere ind i den mørke del af Hades. Her lugter af fugt, forfald og ælde. Her begynder fordømte menneskesjæle også at dukke op, der ligesom i Helvede bliver straffet for ugerninger i livet. På et tidspunkt udvider grotten sig til et stort rum, hvor der fra loftet hænger mennesker, lænket med tykke kæder i armene og med en ambolt fastgjort til benene, som tynger dem ned. De ligner først enorme drypsten. Her straffes også djævle fra Aziel Stofeles' hær, der forrådte Lucifer og kæmpede imod ham i Den Store Djævlekrig, hænger ligesom menneskene fra loftet, med både ambolte, møllehjul og klippesten bundet til deres ben eller om livet, mens andre står lænket under stalagmitter med hovederne trukket tilbage af et reb om hornene så de konstant bliver ramt i panden af de faldende dråber. På vejen kommer man også forbi et mindre bjerg, hvis top fortaber sig i skygger, og der er mennesker, der forsøger at skubbe store sten op ad dets stejle bjergsider, men hver gang de når toppen smutter stenen fra dem, og de må starte forfra, igen og igen.

De største forskelle mellem Hades og Helvede er antallet af fordømte og mængden af støj, og dernæst temperaturen. Hades virker koldt og dødt, og ingen af de fordømte siger noget og finder sig i smerten. Denne tavshed trykker mod ørerne og gør stedet endnu mere uhyggeligt. Man kan nogle gange gå flere minutter uden at se en sjæl. Sjælene i Hades er heller ikke lænket sammen i horder, eller tvunget til at tage deres straffe af dæmoner.

Tartaros er i dag blevet indlemmet i Helvedes kongedømme.

##### Tantalos' sø

*Hovedartikel: Tantalos' sø*
Efter et stykke tid kommer man til en underjordisk sø med dejligt, klart vand med et træ, der står helt nede ved søkanten med saftlige klaser af pærer, æbler, figner og oliven i toppen. Træet løfter frugterne væk, hver gang Tantalos, som er lænket til træet, forsøger at plukke af dem, og søens vand trækker sig tilbage hver gang han prøver at række ud efter det. Der står endnu et træ ved søkanten, hvor halvguden Herakles engang stod lænket til. Det har knortet bark og er knastør. Når Herakles havde rakt ud efter vandet, ville det trække sig tilbage som det gjorde med Tantalos.

##### Floden Lethe

*Hovedartikel: Lethe*
Efter søen på vejen dybere ind i det sorte Hades dukker flere tunneller, grotter og fordømte op, og på et tidspunkt kommer man til floden Lethe, Glemslens flod, der ligesom Styx flyder tavst gennem det dunkle landskab, men vandet her er ikke sort men ligner normalt, klart og rent vand, på nær det faktum, at der er ingen refleksioner i overfladen. Der går en smal stenbro over floden.

##### Floden Flegeton (og derefter floden Kokytos???)

*Hovedartikel: Flegeton*
På den anden side af broen og derefter er der snirklede gange, snævre grotter og store hulrum, og på vejen ligger de to floder, Flegeton og Kokytos (eller Acheron???) også og vejen går længere og dybere ind i Hades' skygger.

##### Hades' tronsal

*Hovedartikel: Hades' tronsal*
På et tidspunkt når man en Hades' tronsal. Tronsalen er en stor sal hvis mure hvælver sig op og ender i et loft med en uendelighed af drypsten. På en høj af kranier står Hades' mægtig stentrone eller jerntrone med armlæn. En trappe fører fra jorden op ad kraniehøjen, op til tronen. Der er flere stensøjler i tronsalen, som har en masse former og uhyrelignende ansigter hugget ind i sig. samt lys i form af piedestaler af kranier med skåle på toppen, der holder flammer. I en af tronsalens stensøjler er en af Hades' fordømte smeltet sammen med klippestenen, så man ikke kan se, hvem der er menneske og hvem der er klippe. Det er en af de tre dommere, der sendte filosoffen Sokrates til sin død i det gamle Grækenland. Hans krop tegner sig i klippestykket som linjer og sprækker, der tager form som en knoglet arm, halvdelen af en udmagret brystkasse og noget af et ansigt, hvoraf det ene øje kan ses og det andet forsvinder ind i klippemasserne.

##### Floden Kokytos

*Hovedartikel: Kokytos*
Ved at gå ud gennem tronsalens udgang og til højre, og dreje til højre hver gang grotten deler sig, kommer man ikke lang tid efter man til et område med drypsten og skygger, hvor Kokytos, Jammerens flod, ligger lige fremme og ganske tæt ved. Kokytos' vand er stille.

##### Fængselsgrotten

*Hovedartikel: Fængslet i Hades*
I Hades er der en fængselscelle, som er en lille, snæver stengrotte med et hårdt klippegulv og klippevægge. Der er kraftige jernkæder fastgjort til klippevæggen, smedet sammen med tykke bøjler af stål til holde fanger om halsen. Grotten havde på et tidspunkt en solid dør af jern på hængsler, som blot var én stor, massiv jernplade uden noget håndtag. Denne dør blev slået ned af Herakles, da han reddede Filip Engell og Søren fra fængslet, da Hades havde spærret dem inde. Der er kun en smal sprække under døren. Der er klipper over det hele og ikke en eneste anden åbning nogen steder. I grottens ene hjørne står der tre blikkrus fyldt til kanten med vand fra Lethe, Glemslens flod. Fængselsgrotten kan nås gennem en masse tunneller, grotter og gange. Der ligger nogle klippestykker fra loftet i grotten, som faldt ned da Herakles slog døren ind.

##### Vejen fra fængselsgrotte til tronsalen

Vejen tilbage fra fægnselsgrotten til tronsalen går forbi en del klippevægge, hvoraf en del af bjergsiden er smuldret til grus og støv, efter Herakles smadrede sin knytnæve ind i dem flere steder, da han ledte Filip Engell, Satina Mørch og Søren tilbage til tronsalen efter at have reddet Filip og Søren ud af grotten.

Vejen fra porten til Tartaros og til fængselscellen blev afmærket af Satina Mørch, da hun slap ud for at hente Herakles, så hende, Filip og Søren kunne finde ud derfra.

##### Frugttræer

*Hovedartikel: Hades' frugttræer*
Dybere inde i Hades er der flere træer ligesom det, Tantalos er lænket til, med saftige frugter. Der er mange djævle fra Aziel Stofeles' hær, der er lænket til disse træer, men de får lov til at spise af frugterne idet de er dødelige, og hvis de døde, kunne de ikke længere straffes. Dog smager frugten afskyeligt. Der er ikke langt mellem dem og floden Lethe.

## Optræder i

### *Den Store Djævlekrig*

* *Den forkerte død*
* *Den faldne djævel*

## Referencer

1. ↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 1,13 1,14 1,15 1,16 1,17 1,18 1,19 1,20 1,21 1,22 1,23 1,24 1,25 Kenneth Bøgh Andersen. *Den forkerte død*. Høst & Søn. 2009.
2. ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 2,6 2,7 2,8 2,9 Kenneth Bøgh Andersen. *Den faldne djævel*. Høst & Søn. 2016.
3. ↑ Kenneth Bøgh Andersen. *Ondskabens engel*. Høst & Søn. 2010.
4. ↑ 4,0 4,1 4,2 Forsiden til *Den forkerte død*, malet af Rasmus Jensen