השגת עדכונים לסקין של אדגר

לאחר שדיבר עם דוקטור גרסיה, אדגר גילה שישנם מספר אנשים אלימים בבית החולים שהוא מאמין שאפשר יהיה לעשות איתם עסקה - בריאות תמורת האלימות שבהם.

האפשרויות שהוא בודק כולן של אנשים במצב בריאותי קשה. האפשרויות הן:

א. גבר שכנראה הוא מארגון פשע.

ב. שוטר מקוף שנפגע במהומות

ג. עבריין צעיר מאחת הקבוצות המקומיות בגוטהם

ד. רוצח שנורה בעת שנתפס על ידי המשטרה.

אדגר תוהה במי כדי לבחור למען מטרותיו...

כפי שנאמר, למה להסתפק במועט? ג'ק מתכנן כיצד יגש לתחקר את אפשרות א'.

על פי המידע שאדגר קיבל מגרסיה, התקבל לבית חולים גבר בשם חואן מרטינז ולינובה דה אריו (Juan Martínez Villanueva de Arroyo) בעקבות ארוע ירי בצפון העיר לפני כיום. הגבר הגיע לכאן עם שבע (!) פצעי יריה בגופו. הוא עבר ניתוח במשך שש עשרה שעות וכרגע הוא בחדר מבודד כשהוא כבול ואזוק שם. הכדורים פגעו לו במספר איברים פנימיים בניהם הכבד והטחול. כרגע הוא מחובר למכשירים ואלא אם ימצאו לו שתל מתאים הוא כנראה ימות בשבוע הקרוב.

הוא שואל את גרסיה אם יש לו כלשהי דרך להכניס אותו לחדר של חואן כי "*אם נפעל מהר מספיק, יתכן שנוכל להציל חיים, לא רק של חואן הזה, אלא נפשות נוספות בעתיד*".

הדוקטור מסתכל עליך במבט תוהה. נראה שאינו מבין על מה אתה מדבר, אבל הוא מהנהן בעיניו ובראשו "*להכנס פנימה זה קל, בוא איתי - נכנס ונבדוק אותו. נראה מה אפשר לעשות למרות שהמצב שלו מאד קשה.*".

ושניכם, בלבוש בית החולים, פוסעים אל המחלקה בה נמצא חואן ולינובה, אל החדר. הדוקטור מהנהן לשומר בכניסה והדוקטור ואדגר נכנסים בלי יותר מדי דרמה.

החדר מלא במכשור מהבהב ומרצד, מקרצץ ומבפבפ, קולות אורות קווים וצבעים ממלאים את החדר. קטן, במרכז, על מיטה יש דמות גברית, שלא התגלחה כבר כיומיים, מכשירים מחוברים אליה מכל הצדדים. גרסיה מרים את התיק ויחד עם אדגר הם מציצים לראות את מצב החולה.

הוא לא חולה, אבל הוא בברור פגוע מאד. עם שבע יריות בגופו, אין לו הרבה זמן לחיות בעולם הזה.

אפשר לראות את עיניו עוקבות אחריכם, עיניים מלאות בכאב ובסמים שמנסים להתנגד לכאב.

https://zaggocare.org/dangers-missed-bedside-alarms/photo-of-man-in-hospital-icu-with-lots-of-machines-hooked-up-w-photog-credit/

"*אז חואן, עושה רושם שהחיים לא הסכימו איתך לאחרונה...*" אדגר מציץ בגליון הרפואי, "*לפחות שבע פעמים... הממ...*". אדגר הולך סביב המיטה ומתיישב ליד חואן. "*גורם לך לחשוב*" הוא אומר, "*על הבחירות שלך בחיים, לא?*" עצירה דרמטית. "*לצערי אתה לא מגיב היטב לטיפול ומתדרדר, אז נותרו לך אולי, מה? חמישה ימים לקריסת מערכות? באמת מצער*" אדגר מניד בראשו ומתרחק מהמיטה.

"*אולי*" הוא מדגיש את המילה ומסתובב באיטיות בחזרה לחואן כחושב "*יש אפשרות עוד לעזור לך, לתת לך חיים בחזרה*" הוא נע בחזרה לפצוע ומתיישב לצידו. הוא נוגע, לא בעדינות יתרה באחד הפצעים, בעליל מכאיב לחואן "*אבל בשביל זה אני צריך להבין למה לתת לך את האפשרות הזו*". אדגר רוכן קדימה לאוזנו של חואן (ג'ק פותח את עצמו לסביבה, מציין את התשתית המקומית, את ניחוח האתר הקלוש שיש פה, הוא מתמקד בזהות של האובייקט לפניו, בחיבור המטפיזי שנוצר מהכוונה שלו ומרצונו שהאובייקט יענה לדרישה שלו) והוא שואל ברכות, "*מה זה שאתה באמת רוצה?*"

חואן נראה מבולבל, אבל בו בזמן נראה שהוא יודע בדיוק מה רוצה, גם אם הוא לא אומר את זה. מלמול מלא כאב מבטא את העובדה שהוא יודע, בברור, שאת המצב הנוכחי הוא לא רוצה. אפשר לראות בתנועות ידו המתעוותות את הרצון להבריא.

בו בזמן - אדגר יכול להרגיש את הרצון הזה, לא מוגדר אבל ברור, כשידור של מידע היוצא מהאובייקט שנקרא "חואן" אל אדגר. בליל של מידע המכיל ביטויים נפשיים רבים ומורכבים, שבבסיסו, כנראה, הבליל מבטא רצון לבריאות. הבעיה היא שזה בליל מידע וצריך יהיה לייצר פילטרים מסודרים להפוך אותו למשהו ברור. למשפט שהאובייקט יגיד בצורה פשוטה וברורה. יכולת/פילטר כזה עדיין בשלבי יצירה בתוכו של אדגר, אך הוא כבר יכול לזהות את הגדילה של הקוד המתאים בתוכו.

"*נראה לי בטוח להניח שתרצה שהכאב יפסק.. הממ.. אתה רוצה לחיות*" הוא קובע. "*יש מה לעשות עם זה אבל כמו כל דבר בחיים, כפי שאתה בוודאי יודע, יש לזה עלות. טוב או רע אין דבר בחינם*". הוא רוכן לעבר אוזנו של חואן לוחש "*יש לי את הכח לקחת ממך את הכאב הזה, להחזיר אותך לקו הבריאות אבל בתמורה, אתה תצטרך לותר על מה שהביא אותך לכאן למן ההתחלה - אתה תתן לי את הקיבולת  שלך לאלימות*" (capacity  for violence). הוא מתיישב שוב, "*נשמע לי הוגן, לא? קרמתי אפילו*" הוא מסתכל על חואן במבט משועשע. "*אתה בפנים? מה כבר יש לך להפסיד, אה?*"

המבט של חואן מבולבל, ומבטו עובר על גופו של אדגר, אשר לבוש בבגד הלבן/כחול של בית החולים. הוא מנהנן לחיוב ועושה סימן של מונה כסף עם היד. נראה שהוא חושב שמדובר בכך שהוא יקבל עוד סמים להפחתת הכאב והוא מוכן לשלם בכסף טוב למען זאת. חוסר ההבנה הזו אינו מספק לעסקה. זה קרוב אבל עדיין חסר.

כשד אדגר הציע עסקה מאד ברורה, אך הצד השני הציע משהו אחר - כסף. צריך, כך אדגר יודע, להבהיר שהכוונה היא לא כסף אלא אותה קיבולת לאלימות. חואן צריך להבין שזה חלק מנשמתו והוא נותן אותה בתמורה לבריאות. צריך שחואן יאשר שהעסקה היא ביחס לנשמתו ובעסקה יעבור חלק מנשמתו  (הקיבולת לאלימות) אל אדגר.

כשחואן יתן אישור לכך, הוא בעצם יתן הרשאת 'שינוי' לגשת לתיקיות המתאימות אצלו בקוד ולעשות את השינוי הנדרש.

אדגר בוהה בו לרגע  ופורץ בצחוק. הוא טופח לו, לא בעדינות יתרה, על החזה, "*או, זה מוצלח, כה מוצלח*" הוא ממש מוחה דמעה מעינו, "*לא, לא חומד, אתה לא מבין מה מצבך, שום סכום בעולם כבר לא יעזור לך... מפה ואילך זה רק שקיעה לתוך כאב ולמוות מתוק*", הוא מחכה רגע, נותן לזה לשקוע. "אני" הוא מדגיש את המילה, "*עם זאת, כן יכול לעזור אבל כפי שאמרתי, דבר לא ניתן בחינם בקיום האומלל הזה שלנו. אני*", הוא מדגיש שוב, "*אהיה מוכן לעזור לך, לפטור אותך מהכאב הזה*" הוא לוחץ לו על אחד הפצעים בחזה, "*לתת לך להחלים; ממש כמעשה נס. ואני אהיה מוכן להציל אותך, להציל את חייך בתמורה למשהו קטן; ממך*" הוא מדגיש את המילה תוך תקיעת אצבע איפה שכואב. הוא רוכן שוב לחואן ולוחש לו בטון מסוכן (sinister) "*זה משחק של גדולים פה, לא עוד שטויות כמו כסף. אני דואג שאתה יוצא מזה, נרפא מהפציעה הזו ואתה נותן לי חלק מהנשמה שלך, את מה שנותן לך להיות אלים, את הקיבולת הזו שלך לאלימות, entiendes ese hombrecito?*"

אפשר לראות בעיניים ובפנים של חואן את רצף המחשבות שהוא חווה -  בהתחלה יש אי הבנה, "*על מה הוא מדבר בכלל*" כך הוא חושב. אז עולה בו ההבנה. והוא מבין את העסקה.  אז הוא מתמלא בפחד כנראה עולות בו זכרונות ילדות, סיפורים שסיפרו לו כילד, דברים שאמרו בכנסיה, סרטים שהוא ראה על שדים ועסקאות. וכל אלו משתנות לחוסר אמונה - איך יכול להיות שזה קיים? הוא בטח חושב, זה לא קיים. אין כזה דבר. הוא בטח משקר! הוא חושב ומשכנע את עצמו. אולי, הוא בכלל ממשפחת פשע אחרת, מנסה לפגוע בו באיזה שהיא דרך?

אדגר מרחרח את האוויר ליד ראשו של חואן ואומר "*הממ... מריח כמו... פחד... זה טוב חואן, פחד יעזור לך לשרוד. הוא אומר לך עכשיו שאתה ניצב מול משהו מסוכן... כן...*" אדגר נעמד, חיוך קורן על פניו "*כפי שאמרתי קודם, אני פה בשביל לעזור; ולך*," הוא מציץ בגליון הרפואי שוב, "*אין עוד הרבה זמן. למעשה, ברגע שאצא מהדלת, הספירה לאחור תמשיך. אני עם זאת, כבר לא אחזור*" הוא מביט דרך חואן,"*אולי אשלח פרחים לקבר שלך? נראה*" הוא מושך בכתפיו ובבירור נראה שהוא עומד ללכת

עד כמה שקשה לחואן להתבטא, קל לאדגר לראות את ההשתנות של המחשבות שלו, נעות כמו גלים על פרצופו של חואן.

אפשר לראות את חוסר האמונה משתנה לכעס ואז משתנה, תחת הכאב שהוא חווה, לחוסר אונים ובסוף מתייצב על איזה שהוא שילוב בין חוסר אמונה לחוסר ברירה. בשלב הזה חואן מהנהן לך בהסכמה.

זו כבר הסכמה מודעת,  אדגר משוכנע, הסכמה שבה חואן מבין - גם אם הוא לא מאמין בכך - שמדובר בעסקה מול הנשמה שלו, ובתמורה הוא יתרפא.

כל שנשאר הוא להתחיל את תהליך העסקה, להפעיל את היכולת המיסטית ולקבל מספר זיהוי מסודר של האובייקט חואן שמולו, ולרוץ עם העסקה....

"*קיבלת החלטה נבונה חואן*", אדגר מתקרב אליו שוב, חיוך נטול הומור על פניו. לא שזה באמת נחוץ, אבל ג'ק מוודא ששגרות ההסוואה שלו רצות ופותח את עצמו לתשתית המקומית וקורא את המספר המזהה של האובייקט שמולו. הוא חש רטט קל כשהוא נוגע בתשתית האלוהית לראשונה מזה זמן רב; אולי זה סטטי, הוא מתרץ לעצמו אך אין להכחיש את ההרגשה של הנגיעה במשהו כה מושלם. אף על פי כן, הוא לא מאבד אפילו מחזור בודד וליבה שניה כבר מריצה שאילתא מתאימה בפורטל הטפסים המקוון ושולפת את הבקשה להרשאה לערוך את האובייקט שמולו. הוא לא כל כך בטוח למה זה אפשרי לו, אבל חושד שכוחה של העסקה הוא שמתיר להרשאה הזו להתממש. שוב, הוא לא נותן לזה לעכב אותו והוא שולח את הזרוע המכנו-מיסטית שלו לתוך האובייקט שמולו ופורס את הקוד שמולו. הוא מעדכן את הסטטוס הבריאותי של האוביקט ומוודא שזה יוצר את סדרת ההנחיות לתשתית שתגרום לזה לקרות ומיד לאחר מכן, הוא מאתר את השגרה בקוד המקור ששולטת בקיבולת לאלימות ועושה לה קאט. ליבה אחרת כבר פתחה את הקוד של עצמו, מחכה לאישור המערכת. היא מייד מדביקה את השגרה המועתקת עם קבלתו.

אחרי נצח שארך כמה עשיריות השניה, אדגר פולט "נעשה!". לאחר כדקה הוא מוסף ברכות מפתיעה "*בבוא היום, אני מעריך שתרגיש שאתה צריך עזרה נוספת, כנראה להרגיע את החיים הסוערים שלך. יתכן שאסכים לתת לך אותה ואז אמצא אותך במועדון הקורטני אקט*". הוא סב על עקביו ויוצא מהחדר.

אדגר מזהה את התוספת בתשתית שלו, את הקוד שאפשר את האלימות בתוכו של חואן. הקוד מכיל עשרות מליוני פקודות ופיסות מידע, כעת נדרש לחבר את הקוד החדש אל תוך הקוד של הסקין הקיים. דבר שייקח זמן. בשלב הראשון מדובר בפרוסס נוסף (באותו מרחב שמות של הסקין) שמריץ את הקוד החדש, ורק שולח פקודות ומידע הלוך ושוב מול הפרוססים של הסקין, אולם ברגע שהמידע יתחיל לזרום בין שני אלו ותווצר תאימות סבירה, יהיה אפשר לאחד את הקוד. אדגר מעריך שכזה דבר יקח כשלושה ימים.

הבעיה האמיתית של אדגר זו העובדה שבקרוב יגיעו לכאן פיזית מלאכים או לחילופין תשתיות יתאפסו על חואן על מנת לרפא אותו, והוא לא רוצה להיות כאן כשזה יקרה.

כשהוא מרים את מבטו הוא רואה את דוקטור גרסיה עומד לידו נועץ בו מבט תוהה, פיו פעור ברצון לשאול דבר מה אך הוא עוצר את עצמו. כעת שהדוקטור מזהה שאדגר סיים את מה שהוא עשה הוא אומר "*מה זה היה? למה פגעת בו? מה... מה... מה עשית כאן?*"

"*בוא, אסביר לך בדרך*" הוא פותח את הדלת לגרסיה, "*למעשה עזרתי לו, בדיוק כפי שאמרתי לך שאעשה; ממש בקרוב זה גם יבוא לידי ביטוי במצבו הרפואי*." הוא מוליך את הדוקטור במסדרון בעדינות אך בנחישות. הוא אמנם ממהר אך משדר שהכל בשליטה. הכל תקין. "*השאר היה חלק מהתהליך כיוון שהוא היה צריך... אממ.. שיכנוע. כבר היו לך חולים שפשוט סירבו לקבל את הטיפול היחיד שיציל אותם, לא?*"

"*כאאאאן*," משוך הדוקטור את המלה, "*אבל זה היה נראה שאתה מכאיב לו בכוונה. הוא כנראה פושע, אבל, להכאיב לו? בכוונה? אני נשבעתי שאני אעזור לבני האדם, לא אפגע בהם. חשבתי שאתה כזה גם?*"

"*הייתי צריך את הדרך לעזור לו להתמקד, להבין את מה שאני אומר לו, בלי ללכת סחור סחור. כאב, במיוחד*" הוא מדגיש את המילה, "*במקרה הזה, היה הכלי הנכון למשימה*". הוא משתתק לרגע ואז ממשיך "*היה מקרה של זיהום קשה ברגל של מטופלת שלך, קארן משהו, אם אני זוכר. מה היה הדבר הנכון לעשות כדי להציל אותה? נאלצת לחתוך את השריר הנגוע עוד לפני שיכלו להרדים אותה... ואני חושב שכולם שמעו את הכאב. אבל מה, לא רק שהצלת את חייה, כנראה שגם את הרגל שלה. זה לא בדיוק אותו המקרה, נכון, אך התוצאה דומה. במחיר של מעט כאב עכשיו, אתה תראה שהוא יצא מזה ויחלים מהפציעה הזו. לא רק שכך, אלא שהוא ימצא את עצמו אדם שונה. הרבה פחות אלים מבעבר. הוא כבר לא יכאיב כך לאנשים אחרים*."

הדוקטור תולה באדגר מבט תוהה ולא נראה שהוא באמת מבין את עומק דבריו של זה. "*הסיכוי שהוא יצא מזה חי, נמוך. הוא במצב רע, כמו שראית. אבל גם אם הוא יצא מזה חי, מנסיון, הם בדרך כלל חוזרים לחיי הפשע שלהם. אני לא רואה איך הוא יהיה אלים פחות. למרות שזה אכן יכול לקרות*..."

"*שני דברים שאני יכול לומר לך בוודאות: הוא כבר בחצי הדרך להבראה מלאה - שבעת הקליעים הללו כבר לא יהרגו אותו, אולי משהו, או כנראה מישהו, אחר עוד יכול להשלים את המלאכה כמובן, אבל הוא יצא ממצבו האנוש. דבר שני הוא שהוא ללא ספק יחזור לחיי הפשע*." הוא מצחקק קלות, "*נכון לומר ינסה*" הוא מדגיש "*לחזור לחיי הפשע אבל הוא ימצא שהטעם שלו לאלימות נעלם. איך זה משפיע על פושע מקצועי? שאלה מעניינת, לא? בכל מקרה, ברכיים הוא כבר לא ישבור*".

הדוקטור מסתכל על אדגר במבט מלא בחוסר אמונה, אך גם חיבה עמוקה.

\*\*\*\*\*\* סוף סצנה \*\*\*\*\*