recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Dinesen

**Dinesen** (547 - nu) er et menneske som ejer bordellet Dinesens Hyggehus i Menneskenes Rige. Han er en mindre figur i TBA 1.

## Baggrund

Dinesen blev født i Menneskenes Rige i 547. Han havde en ganske fornuftig barndom, så ungdom, og læste lingvistik på universitetet. For at finde empiriske data til sin bachelor drog han ud til nærliggende landsbyer. Her var målet at studere variationer i den menneskelige dialekt, men der fulgte en uforventet bivirkning af hans studier. Han bemærkede, hvor mange stakkels kønne kvinder der levede i fattigdom. Velfærdssystemet af Bayoe Wrix var stadig nyt, især i disse omegne, og dækkede ikke rigtigt disse stakkels møer.

Dinesen, som altid havde troet på seksuel frihed, valgte at tilbyde dem at arbejde for ham i Menneskenes Rige som bordelpiger. De kunne ikke takke nej. Snart fik han konverteret sin afdøde tantes villa til et bordel, som han navngav Dinesens Hyggehus. Alt gik strygende, udover at han begyndte at udvikle følelser for en af sexarbejderne ved navn Julija, som han følte han måtte fortrænge for professionalismens skyld.

## Under TBA

Satyren Orrotius, som er i Menneskenes Rige for første gang i sit liv, støder på Dinesens Hyggehus i sin søgen efter et sted at overnatte, før han besøger Kong Gladiolus den Tredje næste dag. Han bliver lokket til, da han på skiltet læser at etablissementet garanterer pletfrie lagener.

Han går indenfor og beder Dinesen, som var i færd med at snakke med en rødhåret dame, om et værelse. Dinesen spørger gustent hvor lang tid han forventer at bruge det, og Orrotius svarer at han regner med at skulle bruge det hele natten. Dette forbløffer og forarger Dinesen, som aldrig har kendt til én med sådan stamina før. Dinesen spørger hvilken kvinde Orrotius vil have til at tage sig af ham. Dette fornærmer blot satyren, der ikke har fanget hintet endnu. Til sidst klargør Dinesen at han snakker om sexarbejdere, og en forlegen Orrotius forklarer hurtigt sin misforståelse. Dinesen spørger en sidste gang med et tålmodigt smil om han stadig kunne overveje at sove her, men Orrotius takker nej og smutter.

## Personlighed

Trods hvad man skulle forvente af professionen er Dinesen en meget renlig og professionel mand, som lægger vægt på hygiejnen i sin forretning og sexarbejdernes velfærd. Han udviser også en stor høflighed, da han ikke på noget tidspunkt taber hovedet under samtalen med Orrotius, der ville frustrere en svagere mand. Han ordner sine sager med et smil på læben (der godt kan virke lidt sleskt), også selvom han plages af sin udødelige kærlighed til Julija, som han ved han aldrig kan realisere.
Antropolis

**Antropolis** er Orkernes Rige og Orkerkongens hjem. Det er en bastant nation syd for både Menneskeriget og Elverkongeriget. Efter udrensningerne i perioden 591-593, er den blevet mindsket til en spøgelsesby.

## Beskrivelse

Byen, der i betydelig grad blev optimeret i 460'erne, består af høje tårne (heriblandt Orkerkongens Slot og Fangetårnet) og ellers hårdføre klyngehuse af sten. I orkernes gyldne alder blev der omkring riget opført en gigantisk væg af Kanald-galdrede sten med tre store porte.

Byens mur blev gennemhullet i slaget i 589 (herudover døde Kongen), og størstedelen af befolkningen blev slagtet af Den Ukendte Konges mænd i den første halvdel af 590'erne.
Den Store Bølge

**Den Store Bølge**var en gruelig flodbølge, der i 593 fejede over Thabruatis ' omliggende have. Den nåede efter sigende en højde, der varierer mellem 650-750 meter, og sønderslog over en bred kam piratskibe, derunder dét tilhørende P. Irats Mandskab, hvor de fleste af de formuer og besiddelser, de havde indsamlet over årene, sank til havets bund.

Den Store Bølge blev også kaldt andre navne, som **Styrtsøen**og **Havets Hævn**.

## Årsag

Hvad forårsagede Bølgen blev aldrig ordentligt opdaget. Ord fra en unavngiven pirat lød:

* "Bølgen rejste sig som et bæst fra skovbunden - fattigt på noget skub, men rigt i alverdens arrigskab. Vandskorpen vækkedes uden varsel, og bæstet greb fat om båden og slyngede den på sin ufrivillige side. Tolv års mas, slugt af Bølgen, alt i mindre end et minut."

Altså var der, efter alt at dømme, intet der satte Bølgen i gang. Dette førte til mere troende fortolkninger. Årsagsfinder Månevej  skrev:

* "Der er tale om en velfortjent straf, farvandene har ikendt deres sørøvere. Styrtsøen havde i urokkelig ro holdt øje med piraterne - de som antog et liv af forbrydelse kunne betale sig - blot så den i sidste ende kunne stille sin drabelige uenighed til skue. Og så, på dagen disse tyveknægte havde i sinde at vende hjem, kastede den sig over dem, og årenes ligegyldighed blev tydelig for enhver. Så snakker de om lidelse, om tab og om sorg, og hvor meget denne plageånd har stjålet fra dem - og i dette selvsamme øjeblik indser blot de forstandige, at denne smerte netop er hvad deres ofre førhen har været ude for. Det er et fænomen så skønt som det er frygtindgydende."

Nogle har bedømt, at Bølgen var en form for magisk angreb sendt af det afsides kontinent Hermetius - dog er denne teori uden belæg.
Armbrøstpil

Armbrøstpil er en elverpige der er apodtivdatter af Bue og Pil, ejerne af Bue og Pils Bue og Pil.

## TBA 2

Efter at have fejlet i at købe en bue i Den Slappe Streng besøgte Eventyrerne Bue og Pils Bue og Pil i håb om at få en bue til Kalunku. Bue og Pil tog imod dem, og de begyndte straks at prutte om prisen - som endte på 30 guld, hvilket begge parter var tilfredse med. Efter at have fået en bue og pile kom Orrotius til at tænke på at han gerne ville have pile til sin Armbrøst. Bue og Pil kaldte derfor deres ven Arm Brøst ind, da han solgte armbrøst pile. Orrotius spurgte hvem der solgte Armbrøst så, hvilket de svarede at pigen Armbrøstpil gjorde. Hvis de skulle have fat i hende måtte de dog gå ud at hente hende. Bue afslørede så at Armbrøstpil var i en alder hvor hun skulle giftes væk. Orrotius var dog ikke interesseret.

Orrotius købte så nogle armbrøst pile af Arm Brøst, som gav en virkeligt lav pris. Det gjorde Bue sur, da han var dårlig til at forhandle, og han smed Arm Brøst ud. I det samme afslørede Bue at han og Pil var fædre til Arm Brøst og Armbrøstpil. Orrotius, der fik ondt af Arm Brøst, tilbød både ham og Armbrøstpil at tage med på eventyr, da det virkede til at de ikke var glade for at arbejde for Bue og Pil i Bue og Pils Bue og Pil. Arm Brøst sagde ja, og kaldte på Armbrøstpil og sagde at de ville tage afsted på eventyr. Armbrøstpil sagde bare "okay". Derefter fløj de så fra reden.

Med det samme kom Arm Brøst dog til at fornærme Orrotius, og Orrotius virkede til at fortryde at have tage ham med, og at de måske kun skulle tage hans søster med. Orrotius spurgte om han overhoved virkeligt ville være eventyrer, hvilket han afslørede at han ikke ville. Faktisk ville han være Meler. Orrotius opfordrede ham til dette. Armbrøstpil var også hurtig til at bakke Arm Brøst op. Arm Brøst spurgte så Armbrøstpil om hun havde nogen drømme. Orrotius afslørede at han faktisk kendte en der søgte en brud (hentydende til Laxioliuz). Armbrøstpil var dog ikke interesseret, men ville i stedet finde en sød elver. Hende og hendes bror gik derfor derfra.

## Trivia

* Da hendes bror hedder Brøst til efternavn kan det antages at hendes fulde navn er Armbrøstpil Brøst. Hendes to fædre hedder derfor muligvis også Bue Brøst og Pil Brøst.
* Ambrøstpil anses ofte for at være den værste figur i TBA loren
De Loyale Væbnere

***De Loyale Væbnere*** er et skuespil skrevet af Meleren i 589. Det blev finansieret og opført af den daværende kronprins, da Fabrice Mastoré, som ejede det lokale teater, havde afslået det. Det er et af de mest opførte og det mest citerede: "En elvers sværd skal mindst være så spidst som hans ører!"

## Temaer

*De Loyale Væbnere* var et særegnet stykke på tidspunktet. Det promoverede ganske progressive idéer, særligt om samarbejde med Elverrigets nabo, Skeldvogt og dets folk. På trods af splid og ufred, sagde Meleren med stykket, skulle man finde det i sig at vise nåde og respekt for sit medvæsens loyalitet til deres kultur, love eller mestre. Stykket agiterede også stærkt for en lov der forbød at bringe våben ind i fredede, offentlige bygninger. Denne lov blev senere indført i 590.

## Respons

Publikum blev med det samme forelsket i stykket da det blev opført i kronprinsens palads. Fabrice Mastoré brummede, ifølge de Kongelige Arkiver, "han havde ret. Jeg tog fejl." Melerens navn blev verdenskendt, og stalden hvori han skar sine første outlines ud på væggen med en kniv blev forvandlet til et museum.

## Trivia

* Få ved det, med en kopi af manuskriptet havnede i Mánzsílius' paladshave, hvor det blev opført for den stolte Meler.
Elverguvernøren

Elverguvernøren (??? - ???) er en unavngivet elver, der holdt den højtrangerende position "Guvenør" i Elverkongeriget under Krone-Kuppet. Det vides ikke om han stadig er Guvernør under begivenheder i TBA 2.

## Under TBA

Efter at Constantine og Orrotius er blevet adskilt, ankommer Constantine til Obsidiandalen efter at vlre sejlet ned af Lavafloden. Mens han står og uvejer sine muligheder dukker Elverguvernørens vogn op længere nede af vejen. Guvernøren var på vej fra et ukendt sted, hjem til Elverkongerigets hovedstad, Elverbyen. På rejsen var også hans kone, samt hans vagt og chauffør Kiarlu. Da vognen kommer tæt på Constantine hopper chaufføren Kiarlu af for at udspørge ham. Det ender med at Kiarlu fanger Constantine, og smider ham i baggagerummet.

Under rejsen taler Guvernøren lystigt med både sin kone og sin chauffør. På et tidspunkt begynder det dog at undre ham hvorfor Kiarlu egentligt stoppede, og hvem personen i baggagerummet er. Kiarlu påstår at han har fanget en snigmorder, der var ude på at myrde Guvernøren. Elverguvenøren tror ukritisk på Kiarlu, og bliver utroligt glad grundet hans ansattes loyalitet og dygtighed, og muligvis også over at åbenbart være vigtig nok til at nogen ville bruge energi på at snigmyrde ham. Han belønner Kiarlu ved at give ham 20 guld, og fortsætter derefter med at snakke med sin kone.

Da gruppen ankommer til Elverriget betaler han Kiarlus løn på 20 guld. Han beordrer ham derefter til at bringe snigmorderen til kongen, og at tage sig af vognen. Derefter forlader han både Kiarlu og historien.

## Personlighed

Elverguvernøren er en meget positiv person. Han virker til at være glad for at snakke og lave jokes. Han er også fuldt ud en optimist, der kun ser det positive ved at Kiarlu reddede hans liv, og ikke de negative ved eftersigende næsten at blive myrdet.

Som del af hans carefree attitude virker han også til at være en tand naiv. Han er ikke typen der har brug for en masse detaljer for at forstå en sag. I stedet tager han bare fuldt ud folk på deres ord, og stoler på at de har styr på situationen. Han er derfor ikke den aggressive eller ambitiøse ledertype, men rettere en der stoler på at et kompetent hold kan tage sig af alle problemer, uden at han behøver at godkende alle deres beslutninger.

Han virker også til at have et ganske letsindigt forhold til penge, hvilket nok skyldes et liv i rigdom. Han giver gladeligt en ansat en bonus der svarer til hans fulde løn, uden at have hverken bedt om det der udløste bonussen, eller at have tjekket at det er blevet gjort på acceptabel vis. Sammen med hans attitude antyder dette at han er vokset op i en rig familie, hvor alting er blevet gjort for ham, og hvor han aldrig rigtigt har måtte arbejde for noget.
Archer

> "*So you're the pest who thinks they can take down Team Rocket, eh? Hehehe...please."* — Archer
>
>

Archer is an admin for Team Rocket.

## Chronological Information

### Relationships

Giovanni (boss), Green (fellow admin), Ultra PC (enemy)

## Appearance

Archer is a man with cropped teal hair. He wears a Team Rocket uniform: a black undershirt with a white v-neck emblazoned with the Team Rocket logo and white slacks.

## Personality

As a Team Rocket admin, Archer is a fairly self-assured and cocky individual. Because he comes from a dimension where Team Rocket won, he's quite dismissive of anyone trying to challenge Team Rocket. However, this also means that he can become quite thrown off when he loses a battle.

## *What If I Made a Pokémon Game?*

When the Ultra PC reaches the top of the Lavender Town Tower that Team Rocket took over in the R0K-3TO Dimension, they encounter Archer. He mocks them for standing up against Team Rocket's absolute control and says that he'll be more than enough to take care of them. He becomes quite flustered after losing and rushes out of the room, accidentally dropping the Saffron City keycard the Ultra PC needs to save Phyco.

## Pokémon Team

Encounter 1: Golbat, Houndoom, Weezing, Muk, Honchkrow

## Trivia

* Archer is voiced; however, his actor is unlisted.
Mazster Sri

**Mazster Sri** er den centrale antagonist af TBA 3. Han er en ældgammel Hermetisk Kanald-troldmand og ejeren af det mystiske Mánzsílius palads, hvor passionerede Kanok-troldmænd samt afdøde sjæle fra Thabruatis ser ud til at færdes.

## Beskrivelse

Sri er cirka 175 - 180 cm høj. Han ser gammel ud, og har klare blå øjne, der er rimeligt blodsprængte. Hans hår og skæg er en grå farve, der er på kanten til at være helt hvidt. Hans tænder er meget gule. Han er konstant iklædt en gylden spids hat, med et rødt mønster på der forestiller noget lignede rosenhække, og en lang gylden kappe. Under kappen er han iklædt en lang kutte.

## Galleri

Mazster Sri SkitseMazster Sri Mini Figure
Kanto

**Kanto** (??? - 589?) var en minotaur der var medlem af P. Irats Mandskab op til og under TBA 1. Han forsøgte at myrde Orrotius og Constantine i Skyggeskoven. Han begik umiddelbart selvmord ved marchere ind mellem træerne og væk fra stien helt alene.

## Baggrund

Det vides ikke hvor Kanto vokesede op. Der er ikke umiddelbart blevet fortalt om nogen minotaur samfund på Thabruatis, så han er enten kommet fra et andet kontinent, eller er vokset op i et blandet folkeslag.

På et tidspunkt blev han et medlem af Paoul Irats Mandskab, og fungerede som gruppens primære kriger. Han var en af de få der overlevede skibets Slørbug epidemi og søgte længere ind på land for at finde guld, sammen med Paoul, Dennis, Bananfjæs og Stumme Sten.

## TBA 1

Sammen med resten af sin gruppe havde Kanto sat i baghold op i Skyggeskoven, for at overfalde forbipasserende rejsende. Ligesom resten af sine venner havde han ikke just overvejet faren ved denne plan.
Kanto var med til at stoppe Constantine, Orrotius, Elićivič og Satan da de kom igennem lysningen piraterne lå på vagt i. Gruppen krævede alle Eventyrernes penge, og da de fik aflsag, truer de med vold, Kanto højest af alle. Orrotius prøvede at overbeviste dem om at lade Eventyrerne gå, da Vagterne var på vej, og de var alle i fare. Paoul gik med til at de alle flygtede i bytte for at piraterne fik Satan når de var ude derfra. Kanto var dog utilfreds med den aftale, og da han ikke fik nogen støtter fra sine pirat-kammersjukker besluttede han at selv tage sig at situationen, og direkte angribe de 3 helte. Grundet hans store kræfter slår han Orrotius omkuld, og kæmper blot mod de to øgler. Paoul Irat holder sig ude af konflikten, men efter at Constantine konstant beder dem om deres hjælp, men han kæmper mod minotauren, ender Bananfjæs med at gå imod sin agressive kammerat. Da Kanto indser at hans venner ligefrem er villige til at slå ham ihjel grundet hans agressive og onde personlighed, har han et øjeblik med selvreflektion. Han indser at han ikke vil kunne vinde kampen, og har ikke lyst til at blive dræbt af en han anså for en god ven. Derfor vælger han at lide en ærefuld død, og løber dybere ind i Skyggeskoven, hvor han antageligt blev myrdet af Skyggerne.

## Personlighed

Kanto var meget agressiv, og elskede at myrde andre i kamp. Han havde intet problem med at dræbe uskyldige og tage deres penge. Han var dog ikke nogen fan at give op, selv hvis det bragte hans live i fare at lade være, og ville hellere prøve at kæmpe mod hele verden, end gå med til at lave en kompromis.
Samtidig virkede han dog til at have en hvis respekt for sine venner, selv når han var uenig med dem. Han ville derfor hellere dræbe sig selv, end at kæmpe til døden med en person han godt kunne lide.
TBADND Wiki

## Velkommen til det officielle Thabruatis-Wiki (Også kendt som TBA)

**Velkommen til TBA!** Stedet for den episke fantasy-trilogi, der primært finder sted på kontinentet **Thabruatis**. Her finder de nervepirrende og morsomme eventyr sted - og alt kan ske!
Læs om alverdens spændende figurer, såsom eventyrerne Orrotius (**Robert Pattinson**) og Constantine (**Steve Buscemi**), den korrupte chauffør Kiarlu (**James Franco**) eller om den svindlende og moralsk fordærvede Rose (**Emma Watson**). Du kan også læse om begivenheder som Krone-Kuppet og Slaget om Nyverden. TBA-wikiet udpensler også fakta om steder og byer, såsom det krigeriske Antropolis og den legendariske havneby Polis. Styrk også din viden med ekstra eksklusiv lore om universet - direkte fra skaberne selv. Du kan samtidig også dykke ned i verdens monstre og væsner eller om, hvordan kongerækkerne fungerer.

Du kan også slå dig til vores forum og stille spørgsmål, lave meningsmålinger - du kan også bare smide en (sød) hilsen!

(Alt, der skrives på dette wiki, er fiktivt og er derfor ikke i overbevisning med skabernes egne holdninger, politiske standpunkter, menneskesyn eller verdensopfattelse. Skaberne frasiger sig ansvaret for alle udsagn, tegninger, ord eller dirkursive indramninger, som personer vil finde stødende).

Enjoy!

## Latest activity

Photos and videos are a great way to add visuals to your wiki. Add one below!
Matophes

**Matophes Grant Matophes** (534-595) var den agerende regent af Menneskenes Rige på vegne af Kong Basvar, samt borgmester af bystaten Mastertown. Han var en af lederne under Slaget om Nyverden, sammen med Kong Jalokin af Skeldvogt og Elverkongen. Som tak for hans vigtige rolle under slaget blev han gjort til regent og leder af Menneskenes Rige indtil at Kong Basvar nåede en alder hvor han selv kunne regere.

## Baggrund

Matophes voksede antageligt op i Mastertown. På et uvist tidspunkt blev han demokratisk valgt til bystatens leder og borgmester - en position han holdt i 594.

Matophes blev venner med den tidligere kongelige troldmand Argemetes, og tillod ham at holde til i Mastertowns forladte kloster. Matophes var også bekendt med, eller måske endda venner med, Kong Gladiolus den 3. og kendte personligt til hans elskerinde Felicia - omend de ikke var tætte nok til at han kendte til hendes barn med kongen.

Under starten af Den Ukendte Konges raceudryddelser forholdt Matophes og Mastertown sig neutrale, omend de fortsatte med at lade diverse racer samt flygtninge fra Menneskenes Rige at slå sig ned i byen.

## Under TBA 2

### Eventyrerne kommer til Mastertown

Eventyrerne kom i 594 til Mastertown i deres jagt på General Collins. De frygtede dog at Mastertown kunne være på Den Ukendte Konges side, og valgte derfor at først sende Didrik Irenfreid og Biver, som jo var mennesker, ind for at spørge om situationen. De spurgte den første mand han så. Uden at de vidste det, var denne mand byens borgmester - Matophes. Matophes forklarede at byen ikke var som den havde været, efter at Kanald-Lavet var brudt sammen. Dog var der 1 troldmand tilbage, som havde trænet under en Kanald troldmand - nemlig Argametes - der stadig holdt til i byen. Argametes var blevet beskyldt for at dræbe Prinsesse Smørblomst, og havde været forsvundet siden at han flygtede. Matophes indrømmede dog hurtigt at han personligt vidste hvor han var.

Didrik bad ham så klargøre deres forhold til Menneskenes Rige og Den Ukendte Konge, og Matophes forklarede at de tog fuldkommen afstand fra dem. Han forklarede så at de var et politisk uafhængigt sted, som prydede sig med mangfoldighed. Mangfoldighed var nemligt noget Kanald-Lavet altid havde ønsket.

Resten af Eventyrerne kom ud fra deres skjulested, og forklarede at de søgte General Collins. Matophes genkendte navnet Collins, og regnede ud af Didrik så var Didrik Irenfreid - en person en mystisk gammel mand som måske var Collins ofte nævnte som en potentiel leder af "hæren". Matophes bragte så Eventyrerne til klosteret hvor han holdt til. Undervejs fortalte han at han er byens borgmester, og at hans navn er Matophes. Matophes introducerede så Eventyrerne for Argametes og Collins i klosteret.

I klosteret planlægger Eventyrerne, Collins og Argemetes at samle en hær og en flåde i Mastertown som sammen med elverne og øglerne kunne besejre menneskene. Matophes gik med til at hjælpe i krigen, og sammen med Didrik begynde at samle en hær. Han sendte desuden byens bedste håndværkere til Den Forladte Havn for at lave skibe.
Yrsa Collins

**Yrsa Collins**(??? - 586) var søster til General Jacob Collins. Hun døde af ukendte årsager inden TBA startede.

## Baggrund

Yrsa blev antageligt født i en lille menneskeby nær De To Tinder. I løbet af sin barndom flyttede hun med sine forældre og sine 5 søskende Jacob, Peter, Miranda, Sigrid og Rigmor til Menneskenes Rige. Her boede de sammen i 7 år i fryd og gammen. Det endte dog da en røver brød ind i familiens hjem, og myrdede Yrsa forældre. Børnene blev derefter adopteret af landets general Reinhard Baker. Reinhard behandlede dem som sine egne børn, og gav dem en meget militær fokuseret opvækst. Reinhard Bakers høje stilling i samfundet betød af pigerne i familien blev giftet væk til stærke allierede rundt om i Thabruatis. Det vides dog ikke om Yrsa blev giftet væk, men det kan antages at hun gjorde.

I 586 døde Yrsa af ukendte årsager. Dette bragte antageligt stor sorg til hendes bror Jacob, hvilket antyder at de to havde holdt kontakt gennem livet.

## Under TBA 2

Jacob Collins nævner Yrsa da han fortæller Eventyrerne om sit liv.  Han forklarer at hun er den eneste søster han fuldt ud ved hvor er nu til dags, da hun døde 8 år tidligere.

Da Eventyrerne kommer til Haraldsen Residensen modtages de af Miranda Haraldsen, søster til Yrsa og Jacob. Jacob kalder hende ved et uheld Yrsa, hvilket fornærmer Miranda meget.

## Trivia

* Det kan antages at Yrsa var den søster Jacob Collins havde det nærmeste forhold til, da han ikke præcis vidste -  eller virkede til at have nogen interesse i - hvad der var sket med hans andre søstre. Han foveklser også Miranda med Yrsa i en let dement episode, hvilke kunne fortolkes at Yrsa er den person han savner mest, og som hans hjerne helst vil se.
Trompetelver

**Trompetelver** er en soldat under Slaget om Nyverden. Trompetelver spiller på sit horn for at signaleree vigtige øjeblikke.

## Under TBA 2

### Hærenes Møde

Da hærene mødes på markene mellem Skeldvogt og Elverriget, før at de skal invadere Menneskenes Rige, beslutter lederne at de først vil holde nogle inspirerende taler. For at vise at Elverkongen skal til at holde sin tale spiller Trompetelver en kort melodi, som fanger de andres opmærksomhed, og siger at kongen vil holde en tale. Elverkongen takker Trompetelver for det.

### Kampen mod Bjørnar Haraldsen

Under Slaget om Nyverden stormer hærene, ledet af Elverkongen, ind i tronsalen og hjælper Eventyrerne, som er ved at konfrontere Bjørnar Haraldsen. Et stort slag starter, sat i gang af Trompetelver, refereret til som Hornblæseren, der trutter i sit horn. Om Trompetelver overlevede kampen vides ikke.

## Trivia

* Ligesom Elverkongen er Trompetelvers navn blot deres job, hvilket skyldes at rollen som trompetspiller anses for hellig. Det vides dog ikke om personer fødes til rollen, og derfor bare døbes Trompetelver fra starten (som det antydes er tilfældet med Elverkongerne), eller om trompetspilleren opgiver deres gamle identitet og blot påtager sig navnet Trompetelver så snart de får jobbet.
Sexy Sexy Time, Magic Hand

**Sexy Sexy Time, Magic Hand** er et bordel der ligger i Købstad. Det er mest kendt for at være der Paouls romantiske interesse Susanne arbejdede under TBA 1 og 2.

## Trivia

* Meget interessant er bordellets navn på et oldgammelt sprog fra Førverden, og der er sandsynligvis ingen af figurerne i historien der ved hvad dets navn betyder.
* Både TBA 1 og TBA 2's token creepy, irriterende og lettere ubrugelige hvide fyr (Dennis i TBA 1 og Biver i TBA 2) har fået taget deres mødom på Sexy Sexy Time, Magic Hand
Mánzsílius Palæets Inskriptioner

**Mánzsílius Palæets Inskriptioner** er en række inskriptioner og tegninger indgravet på væggene i et mystisk rum i den nedre del af Sri's palæ. Orrotius og Konrad støder på dem under deres flugt fra en kimær.

## Historie

Under et hemmeligt natmøde mellem Orrotius, Constantine, Konrad og Ogar opdager de at døren bag dem er blevet låst med et jernrør. Fordi de skal bryde den op ender de med at komme ud af rummet for sent, og ender med at stå lige foran kimæren der patroljerer gangen. De fire personer flygter derfor ned af to forskellige gange, Constantine og Ogar af den ene og Orrotius og Konrad af den anden. Kimæren jagter Orrotius og Konrad, hvilket tvinger dem til at spærre døren bag dem med et sværd. De finder derefter dem selv stående i en lang gang, med lyst for enden, hvilket de går mod. For enden ad gangen er en nedadgående vindetrappe, og for enden af den spiller noget fredfuldt klassisk musik.

På vej ned ad trappen passerer de en masse med stenvægge med mos på. På disse vægge er også en lang række inskriptioner. Inskriptionerne virker til at hænge sammen med Profetien. I alt ser duoen 3 forskellige tegninger på væggene. Inskriptionerne forestiller det følgende:

* En stor gruppe vise mænd står og tilbeder en mystisk skikkelse i en kuppel (den skikkelse matcher den person i kuplen Konrad og Orrotius ser når de når trappens bund). En af personerne der tilbeder kuplen er tilsyneladende Maszter Sri. Et par af figurerne tilbeder ikke kuplen, men har i stedet ryggen til. En af dem virker til at være Argametes.
* En stor mængde orme der kravler op i livet på kvinder. Disse tegninger matcher de Eventyerne så tilbage i Thabruatis, hvor Ormene angreb kontinentets kvinder.
* To Verdener, en på toppen og en på bunden. Den nederste verden har et stort træ (som står på hovedet på tegningen), og dets rødder bryder sig op gennem den øvre verden, og videre op mod solen. Det fører til at det ødelægger den øvre verden.

Konrad og Orrotius vender tilbage til rummet næste eftermiddag, og opdager en lille ændring på inskriptionerne. Skikkelsen på den ene tegning, som havde lignet Argametes, er forsvundet. Der virker ikke til at have være tegnet ovenpå, så de konkluderer at magi må have været involveret.
Linjeformationen

**Linjeformationen** er en faglitterær militærstrategisk bog af den daværende hærfører Grunth.

## Baggrund og Indhold

Bogen blev skrevet af den menneskelige hærfører Grunth, som ønskede at nedskrive den succesfulde marcheringsstrategi han havde opfundet, og som havde hjulpet ham til at få stor militær succes. Hans teori byggede på en idé om at sætte alle sine tropper i en enkelt linje, så fjender der opdagede deres fodspor ville være ude af stand til at vurdere hvor mange medlemmer der var i hæren. På den måde ville fjenden ikke kunne vide om de ville kunne besejre Grunths hær, hvilket både kunne føre til at Grunths hære ville blive skånet af stærkere fjender, eller at svagere fjender fejlagtigt ville angribe Grunths hær og fejle.

Linjeformationen har også andre fordele, så som at der kun er en enkelt person i hæren der har deres ryg ubeskyttet. Bogen forklarer også adskillige ting man yderligere kan gøre for at få strategien til at virke endnu bedre, så som at få den bagerste person til at gå baglæns, så ingen kan snige sig op på linjen og myrde dem alle en efter en.

## I TBA

Under TBA 3 bringer advokaten og Eskadrille 2 medlemmet Jens Sigmund Linjeformationen op, da gruppen prøver at vælge en formation af gå i gennem grotten til Hermetius. De vælger at gå i linjeformationen, med Didrik forrest, og Agor gående baglæns i enden som i den udvidede linjeformationen beskrevet i bogen.

Da de når frem til Hermetius nævner Didrik at der ikke er noget der lettere kan bryde linjeformationen op end at skifte retning, en ting der uden tvivl nævnes i bogen, og at de derfor bør fortsætte med at gå ligeud.
Anders

Anders var Kims lærling og et oplagt valg som stedfortræder.

Efter Kims tragiske død, blev det dog rivalen Mik, der fik rollen som Kims efterkommer.

Sandsynligvis blev Anders alligevel nok medlem af Miks mandskab efter P. Irat gik på pension.

## Trivia:

* Anders havde som den eneste på mandskabet en matroshat
* Anders fulde navn er Anders Abel Niels Didriksen (også kendt som Anders A. N. D.)
Ben-Hur: A Tale of the Christ

**Ben**-**Hur**: **A** **Tale** **of** **the** **Christ** is a 1925 American silent epic adventure-drama film directed by Fred Niblo and written by June Mathis based on the 1880 novel *Ben*-*Hur*: *A* *Tale* *of* *the* *Christ* by General Lew Wallace. Starring Ramon Novarro as the title character, the film is the first feature-length adaptation of the novel and second overall, following the 1907 short.

In 1997, Ben-Hur was selected for preservation in the United States National Film Registry by the Library of Congress as being "culturally, historically, or aesthetically significant."

## Plot

In this silent classic, Judah ben-Hur discovers that he has been betrayed by his childhood friend Messala, leading to separation from his family. Punished for an accident, Ben-Hur is unjustly forced to serve on a Roman ship, where he becomes a friend to the vessel's admiral, Quintus Arrius. Eventually, Ben-Hur has the chance to compete against Messala in a chariot race, providing him with a shot at vengeance.

## Synopsis

Ben-Hur is a wealthy young Jewish prince and boyhood friend of the powerful Roman tribune, Messala. When an accident and a false accusation leads to Ben-Hur's arrest, Messala, who has become corrupt and arrogant, makes sure Ben-Hur and his family are jailed and separated.

Ben-Hur is sentenced to slave labor in a Roman war galley. Along the way, he unknowingly encounters Jesus, the carpenter's son who offers him water. Once aboard ship, his attitude of defiance and strength impresses a Roman admiral, Quintus Arrius, who allows him to remain unchained. This actually works in the admiral's favor because when his ship is attacked and sunk by pirates, Ben-Hur saves him from drowning.

Arrius then treats Ben-Hur as a son, and over the years the young man grows strong and becomes a victorious chariot racer. This eventually leads to a climactic showdown with Messala in a chariot race, in which Ben-Hur is the victor. However, Messala does not die, as he does in the more famous 1959 adaptation of the novel.

Ben-Hur is eventually reunited with his mother and sister, who are suffering from leprosy but are miraculously cured by Jesus Christ.

## Cast

* Ramon Novarro as Ben-Hur
* Francis X. Bushman as Messala
* May McAvoy as Esther
* Betty Bronson as Mary
* Claire McDowell as Princess of Hur
* Kathleen Key as Tirzah
* Carmel Myers as Iras
* Nigel de Brulier as Simonides
* Mitchell Lewis as Sheik Ilderim
* Leo White as Sanballat
* Frank Currier as Arrius
* Charles Belcher as Balthazar
* Dale Fuller as Amrah
* Winter Hall as Joseph
* Claude Payton as Jesus Christ
Jernklo

**Jernklo** er en mindre antagonist i TBA3. I sit oprindelige liv var han uddannet pirat fra Piratskolen med lutter 12-talskarakterer på sit karakterbevis. Derefter havde han sit eget skib, Klo-akkeren, som han sejlede havene tynde med. Da han døde af ukendte årsager, døde han fattig og alene. I TBA3 fremkaldes han som et levende skelet ved hjælp af Prudios' magi for at kæmpe mod Eventyrerne.

#### Under TBA

Jernkloen er med i en kort scene, hvor han vækkes til live ved hjælp af Guden Prudios' magiske kræfter i et forsøg på at udradere Eventyrerne, som kort forinden havde dræbt Prudios' højre hånd, Mazster Srí.

Som et af tre skeletter, der støder på Eventyerne, vælger den tidligere Kaptajn, Jernklo, at gå til angreb på P. Irat.

"Jeg er en rigtig pirat, det turde du aldrig at være! Du er for blødsøden!" angreb Jernklo.

"Jeg er ikke blød som en søagurk, jeg er meget hårdfør! Jeg har en hård skal som den mest hårde krabbe i verden, okay?" svarede den gode P. Irat.

\*hårde krabbe, haha\*

"Dine hænder, de ligner søtang! Det eneste, de mangler, er farven!"

De kæmpede en klodset og bøvlet kamp, der resulterede i mange forbigående slag og selvskade. Jernkloen var som skelet dog lettere at gøre skade på, hvilket i sidste ende endte med, at Jernklo lå på jorden med 2HP tilbage og bad for sit liv.

"Du har slået mig, du har slået mig i en hæderlig piratduel. Jeg ville ønske, jeg havde noget, jeg kunne tilbyde dig. Men jeg brugte alle mine dødelige penge på alkohol og på ludere!" indrømmede den slåede Jernklo.

"Ligesom mig?"

"Akkurat ligesom dig." sagde Jernkloen og fjernede diamanterne fra sin jernklo.

"Tag dem! Tag dem! Bare skån en gammel kaptajns liv, selvom jeg ikke har meget liv tilbage."

Paoul Irat tog imod bestikkelsen og svarede: "Havde du spurgt for ti år siden, havde jeg dræbt dig på stedet. Men bare giv mig dem, jeg har brug for dem... til husleje."

Og således løb Jernklo ind i skoven.

#### Personlighed

Jernkloen har det med at være teoretisk klog. Derfor ligger det meste i munden for ham. Det resulterer i, at han får en ordentlig en på sinkadusen, når hans spidsfindigheder fremtvinger fysisk udadvendte reaktioner fra modstandere. Derfor har Jernkloen måtte se sig til takke med at styre et skib og en besætning frem for at kæmpe slag. Dette gjorde, at han levede længere end den gennemsnitlige pirat. Som frygtindgydende skelet, var det dog ikke bedre. Han måtte atter se sig slået.

Desuden elsker Jernklo dinosaurer. Og han sang ofte på en karaoke-bar nede på den lokale piratbar i Polis.
Bent

Bent (534 - 589) var en venlig bartender der ejede kroen Den Skarpe Daggert i Menneskens Rige. Han var en af Constantines forretningsmæssige forbindelser, og hjalp både ham og Orrotius da de besøgte byen. Bent blev tragisk myrdet da han hjalp Constantine og Orrotius med at flygte fra byen.

## Baggrund

Bent var søn af en kok ved navn Christian den 2. Hans farfar var ligeledes kok og hed også Christian.Ulig sine forfædre nøjedes Bent dog ikke med at være kok. I stedet lavede han sit eget værtshus i Menneskenes Rige, hvor man både kunne få mad og alkohol.

Bents kro Den Skarpe Daggert blev et typisk tilholdssted for småkriminelle, og på den måde lærte han Constantine at kende, som var smugler. Bent arbejdede sandsynligvis ofte sammen med smuglere, da han fik installeret en hemmelig gang ind og ud af byen i sin bar. Grundet sin omgang med lettere lyssky typer, fik han også en stor viden om hvad der foregik rundt om i byen.

Sammen med en ukendt kvinde fik Bent på et tidspunkt en søn, som han navngav Christan den 3. efter sin far og sin farfar. Christian blev med tiden også kok.

## Under TBA

### Samtale med Eventyrerne

Da Contantine og Orrotius kommer til Menneskenes Rige besøger de straks den Skarpe Daggert, for at få de nyeste nyheder, og måske finde en måde at tjene nogle penge. Da Bent havde et godt forhold til Constantine fortalt han gladeligt den største nyhed. Kongen var forsvunden! Og som et resultat var de lyssky glade. Det inspirerede Orrotius til at opsøge Dronningen, for at hjælpe med at finde kongen.

### Død

Efter at Constantine og Orrotius var blevet beskyldt for at have myrdet Dronningen, flygtede de til Den Skarpe Daggert med De Kongelige Vagter i hælene. De forklarede Bent om deres situation, og da Bent kendte Constantine troede han på hans uskyld. Han viste dem derfor en hemmelig lem han havde skjult i barens gulv. Den førte uden af byen gennem en række tunneller og en Obsidian Hule. Så snart at heltene sprang derned brød vagterne dog kroens dør ind, og stormede mod Bent. I kaosset blev Bent angrebet af Konrad Crowe, som spiddede ham gennem ryggen med et spyd. Bent døde på stedet.
Radovan

**Erobreren Radovan den Snedige** (497-540) var kongen af Skeldvogt fra 512 til sin død. I 539 startede han en krig, hvor han med Dragedalen på sin side forsøgte at underlægge sig Menneskenes Rige. Han formåede at slå den daværende menneskekonge Kong Jörvar den Anden ihjel, men blev i 540 dræbt i et voldsomt angreb fra Elverriget.

## Historie

### Liv og død

Radovan var en meget ambitiøs øgle der stræbte efter at dominere større dele af Thabruatis. Han brugte mange år af sit liv på at armere Skeldvogt og dets folk. En af hans projekter var at bygge en stor mur omkring byen, som dog faldt i 540. Radovan agiterede i høj grad for en nationalitetsfølelse i sit hjemland, og benyttede det ældgamle fjendskab mellem øglenerne og menneskerne til at starte den blodige krig, hvor hans hær forsøgte at erobre Menneskenes Rige.

Med dragerne på sin side havde Radovan ikke svært ved at kæmpe sig nordvest på, selvom menneskene også fik assistance fra Flodbyens dværge. Efterhånden kom Radovan i nærkamp med Kong Jörvar den 2., hvis sværd knækkede under øglens robuste klo. Radovan dræbte Jörvar, hvilket fik menneskene til kortvarigt at kapitulere. Det lignede en sejr for øglerne, og en tilfreds Radovan indtog menneskenes by.

Dog trådte Elverriget til og belejrede byen med sin massive hær. Med en regn af ildpile slagtede de en stor del af øglerne og drog de overlevende ud af byen. I dette angreb omkom Radovan, og Skeldvogt blev derefter belejret af menneskene.

### Eftermæle

Skeldvogt havde helt indtil Slaget om Nyverden i 594 et udtrykkeligt præg af Radovan over sig. Hans mærke blev båret af enhver øgle, der begræd hans død, levede for Skeldvogts kultur og/eller ønskede en dag igen at blive selvstændige. I 579 startede den oprørske Jalokin, der så sig selv som Radovans spirituelle efterfølger, en borgerkrig for at genvinde Skeldvogts suverænitet. Han dræbte den menneskeudpegede konge, Tjannar, og fokuserede så på at genopbygge Skeldvogt i Radovans patriotiske image, med en ny mur og fokus på militæret.

Da Jalokin i 594 blev anset for at være landsforræder og hængt, og hans livvagt Jerry steg til magten, blev Radovans skygge endeligt løftet fra Skeldvogt.

## Trivia

* Radovan er den første figur i TBA til at angribe Menneskenes Rige og uplanlagt sørge for en gigantisk brand.
Klaus

**Klaus** (547 - nu) er en bartender som ejer kroen Den Skæve Gulerod i den spinkle flække Scrumark. Han er en mindre figur i TBA 1.

## Baggrund

Ikke meget vides om Klaus. Han blev født i 547, antageligt i Scrumark eller i byens omegn. Da han var ordblind var det svært for ham at tage en uddannelse, men han havde på den anden side en rigtig sans for forretning og salgsstrategi. Han bemærkede, at Scrumark var en by mange skulle igennem for at nå til Menneskenes Rige, og fik den geniale idé til at åbne en kro som de rejsende kunne smutte forbi.

Det blev et hotspot for omrejsende af mange forskellige racer, og Klaus tjente kassen. Især populære blev hans happy hours, som han glædeligt kunne give flere i træk af, da økonomien dækkede det. Selv da Kong Gladiolus den Tredje i 589 blev kidnappet kunne Klaus formå at holde sin forretning i gang, trods landet lå i stigende anarki.

## Under TBA

Constantine kommer et smut forbi Den Skæve Gulerod på sin vej til Menneskenes Rige for et hemmeligt job. Han bestiller en stærk pilsner, hvilket Klaus hurtigt serverer ham. Trods Constantines kutte regner Klaus dog hurtigt ud at han er en øgle, og han spørger indtil hvorfor han befinder sig her, i tider hvor særligt øgler ikke rigtigt kan være sikre i Menneskenes Rige. Constantine lukker mere eller mindre for samtalen med sin klo.

Senere dukker Bjørnar Haraldsen op og indleder en kamp med Constantine, som Klaus vælger ikke at blande sig i. Kampen ender i at satyren Orrotius dukker op og hjælper Constantine med at skræmme Bjørnar væk. Efter det sætter de sig begge og har deres første samtale af mange. Klaus giver sig først til at rydde op, og betjener dem derefter resten af aftenen.

## Personlighed

Klaus er meget stolt af sin forretning. Hans selvværd hænger hovedsageligt sammen med, hvor godt den klarer sig. Han nyder at betragte sine kunder have det sjovt, selvom han ikke selv er den mest sociale. Han er også ganske frisindet, og er begejstret for at se nye racer i sin biks. Med det sagt kan han godt blive urolig hvis mere kontroversielle racer (som f.eks. øgler) dukker op og har risiko for at skabe konflikt.

## Trivia

* Klaus er den første figur der introduceres i hele TBA.
Ormene

**Ormene** er en gruppe monstrøse, menneskeædende kæmpeorme, der enten stammer fra Hermetius eller et magisk punkt i gangen mellem Thabruatis og Hermetius. Deres pludselige angreb på alle fertile kvinder i Thabruatis fungerer som den centrale problematik i TBA 3.

## TBA 3

### Ormenes Angreb

Ormene nævnes for første gang da Sefelia oversætter stemmernes profeti for Eventyrerne. Profetien siger at som del af verdens undergang vil orme dukke op og fortære alle fostre. Kort efter at profetien er blev hurt, strømmer en hær af kæmpeorme ud af hullet som en flodbølge, og med deres monstrøse munde kommer de mod Eventyrerne, som er funget til at flygte. Goninok og Goninuk ædes af ormene. De resterende Eventyrer gemmer sig i træerne, mens ormene strømmer forbi.

Kort efter høres et skrig, og eventyrerne finder en goblin med ormene dryppende ud af underlivet. Ormene har kravlet ind i hende, og ædt hendes foster og hendes livmor. Ormene gør det samme mod andre kvinder.
Eventyrerne søger derfor deres ven Paoul Irat, da hans kone Susanne er gravid. Da de finder Paoul er Susanne dog allerede blevet dræbt af ormene, som har ædt hendes livmor, hvilket fødte til døde fra indre blødnigner.

Efter at være kommet til Menneskens Rige finder Eventyrerne ud af at ormene ikke kun har ædt fostre, men i stedet livmorene på alle frugtbare kvinder. Heldigivs er mange kvinder blevet reddet, men de må gemme sig i træer eller aflukkede rum til situationen er under kontrol. Hvad der blev af de orme der var på fri fod i Thabruatis vides endnu ikke.

### Angrebet på Ormene

Som regent for Menneskenes Rige samler Matophes kontinentets konger til et møde. Under mødet besluttes det at Eventyrerne skal tage sig af situationen. Eventyrerne, som ikke rigtigt ønsker et nyt eventyr, planlægger at løse det hurtigt, og foreslår at smide Wildfire i hullet ormene oprindte fra. Forslaget blev godtaget. Eventyrerne smider Wildfire i hullet, men hører det aldrig ramme bunden. Kort efter åbner en hemmelig gang sig, som de går ned af. I løbet af deres rejse gennem gangen finder de mange døde orme dræbt af ilden, og ingen levende. Det antages derfor at ormene er blevet besejret. Dog så Eventyrerne ingen beviser på hvor de kom fra, så det er muligt at der stadig er flere derude.
Den Tavse Elskerinde

***Den Tavse Elskerinde*** er en drama af den elveriske dramatiker og digter Canta Schirma. Stykket havde premiere i 575 på Lexters teater i Elverriget.

## Modtagelse

Stykket så moderat succes, og fik generelt positive reaktioner fra publikum, der som regel roste historiens stærke feministiske busdkab.

Skuespillet modtog dog blandet kritisk respons. Anmeldelserne rækkede fra X. Z. Asbjørn, der skrev, "Ligesom stykkets hovedperson finder jeg mig mundlam - for ord kan ikke beskrive denne histories vigtighed og skønhed," til O. Q. Hilbort, som skrev, "Jeg forlod teateret så tavst som Elskerinden, og da jeg var kommet hjem havde jeg indset at hun, som stykkets navn havde reklameret, intet havde sagt mig." Hilbort skrev dog senere i en 583 artikel hvor han anmeldte Schirmas samlede portfolio, "Over årene indså jeg, at den sande tavse Elsker var den lille del af mig der havde elsket *Den Tavse Elskerinde* uden at lade resten af mig vide det - men han har sidenhen talt ud."
Eventyrerne

**Eventyrerne** er den centrale gruppe i TBA. Originalt var det blot betegnelsen for duoen Constantine og Orrotius. Hen ad vejen har mange figurer dog fulgt med duoen på deres eventyr, og er derved blevet en del af gruppen. Kun personer der frivilligt har fulgt med gruppen, og har (virket til) at hjælpe Orrotius og Constantine nå deres mål anses for medlemmer af Eventyrerne.

## Første Inkarnation (TBA 1)

### Medlemmer

**Originale:**

* Constantine
* Orrotius

**Tilkommere:**

* Elićivič
* Paoul Irat
* Dennis

## Anden Inkarnation (TBA 2)

### Medlemmer

**Originale:**

* Constantine
* Orrotius
* Paoul Irat
* Didrik
* Biver

**Tilkommere:**

* Kalunku
* General Collins
* Argametes
* Laxioliuz
* Ogar

## Tredje Inkarnation (TBA 3)

### Medlemmer

**Originale:**

* Constantine
* Orrotius
* Paoul Irat
* Frigild
* Sefilia
* Gogognaus
* Gonisilvan
* Gonihaus

**Tilkommere:**

* Konrad
* Ogar
* Fraszhí
Kong Gladiolus den Tredje

**Kong Gladiolus den Tredje**(522-591) var kongen af Menneskeriget, der i 589 blev kidnappet af både den daværende Orkerkonge og sin egen søn Prins Tusindfryd i et landsomspændende kup . Han blev i den sidste ende befriet og hanket op af Orrotius, Constantine, deres medrejsende og Den Kongelige Hær. I 591 blev han likvideret efter ordre fra Den Ukendte Konge.
Filipus

**Filipus** var en elverdreng der var loyal overfor den 3. Elverkonge. I 594 blev han sendt til Dragedalen for at tilbageerobre Drageharpen.

## Under TBA 2

Takket være Eventyrerne have Elverkongen fundet ud af at Den Ukendte Konge havde fået Konrad Crowe til at stjæle Drageharpen fra elverne under der det virkede som en tilfældig brand. Menneskene brugte den nu til at styre dragerne - en vigtig brik i deres udryddelse af de ikke-menneskelige racer.

Eventyrerne ønskede at rejse til Dragedalen og skaffe Drageharpen. Efter at have dræbt elveren Kiarlu i selvforsvar var de dog blevet smidt i fangekælderen af kongen. Elverkongen valgte derfor at sende sine egne til Dragedalen. Han sendte den unge dreng Filipus og den gamle vise mand Karmino. 48 andre mænd blev også sendt afsted.

Filipus var meget spændt på missionen, da han altid havde ønsket sig at kunne gøre noget godt og heltmodigt for sit land. Han tog sin trofaste morgenstjerne med sig, og drog ud på sit livs færd.

Filipus og Karmino nåede frem til Dragedalen inden for en uge. De andre 48 omkom inden at de nåede deres destination. En del af dem blev dræbt af de giftige gasser omkring vulkanerne i ørkenen.

Filipus og Karmino så de mange drager, og prøvede at dukke sig for dem, for ikke at blive opdagede. Filipus sagde, at skulle de blive opdaget ville han bare kæmpe mod dragerne med sin morgenstjerne. Karmino følte sig ikke helt tryk ved at den unge dreng havde så voldsomt et våben. I det samme blev de dog opdaget af en drage, der brændte dem ihjel med sin ild. I sin døende stund sendte Filipus en brevduen tilbage til Elverriget, som fortalte at de havde fejlet deres mission.
Gorm Gunradsen

**Gorm Gunradsen** var en vagt der boede i Elverriget. Han var sandsynligvis enten et menneske eller en elver. Gorm arbejdede som vagt ved Det Hellige Tempel , og omkom sandsynligvis i branden startet af Magdalene og Konrad Crowe. Han nævnes i TBA 2 da Orrotius og Constantine læser listen over vagter der arbejdede ved templet da branden forekom og Drageharpen forsvandt.
Jalokin

**Jalokin** (543 - 594), også kendt som **Jalokin den Suveræne**, var kongen af Skeldvogt i TBA 1 og TBA 2. Han steg til magten efter at have besejret Tjannar i borgerkrigen i 579. Under Slaget om Nyverden flygtede han fra kampen, hvilket fik hans folk til at erklære ham for dessertør. Han blev hængt i forbindelse med optøjerne efter Ogar Erobrerens begravelse, og hans mest loyale livvagt Jerry blev valgt som ny konge.

## Trivia

* Jalokin har en behåret ryg. Det ses sjældent hos øgler, da øgler normalt ikke har hår. For at holde det under kontrol får han Jerry til at vokse hans ryg.
Obsydian

Hey, enjoy the wiki

Obsydian exists outside of the game, or the world, or any world really. As such, he is unbound by the rules of any of them. He is possibly ancient, possibly insane, but definitely unpredictable.

He does actions that seem random at the time, yet later will become important. It may be coincidence or it may be planning, who can tell?