Помста Пушка

Помста Пушка

"Помста Пушка" - перша книга циклу "Безвихідь" серії «Коти-вояки: нове покоління».

## **Обкладинка**

На обкладинці зображений білий пухнастий нахмурений кіт (Пушок) на фоні темної зоряної ночі. Також зображено силует кота який кудись іде. За ним двоє інших грайливо б'ються. А під ними видніється напис:

*"...Їх буде троє. У жилах всіх трьох тече неоднозначна кров. І вони вирішать нашу долю..."*

## **Офіційний опис**

Десь там зароджується зло. Цього вже не спинити. Він маленький, але грізний. Він пухнастий, але всередині зачерствілий. А в цей час вони мають зустрітися з ним віч-на віч. В них трьох тече самітницька кров. В них трьох тече кров кицюнь. Хто вони? Хто він? І за що він мститься?...

## **Анотація**

Це сталося колись давно. Але уламки цього зла і ненависті досі не зникли. Кіт зі згнилим серцем продовжує справу смерті. Скільки ще нещасть обрушиться на Громовий Клан? Смерть, страх, помста... Життя, любов, дружба... У цій веремії почуттів шлях визначать лише троє котів, яким устелено шлях зірками. Ці коти ще зовсім малі. Вони і не здогадуються, що порятують ліс. Маленькі клубочки туляться до своїх мам. Лише віддане кланам серце знайде шлях, і не здасться. Не опустить лапи.

## **Присвячення**

Присвячується Ерін Хантер, яка вивела авторку на цю дорогу. А також моїй кішці, Члапі, на яку я можу подивитись, і з певністю сказати "*Це - воячка"*

## **Сюжет**

У пролозі чорно-руда кішка Ягідка несе чорне кошеня. За нею йде її сестра Ожинка, яка вмовляє сестру передумати. Ягідка описує що дві повні тому, потвора збила біло-бурого кота Гриба. У кішки сильний кашель. А ще чверть повні тому від голоду загинула біла кішка Малинка зі своїми кошенятами. Ще вона згадує що це була єдина надія на порятунок чорному кошеняті, і що воно загине без молока. Ожинка недовірливо питає, чи приймуть її там. Ягідка кричить, що мусять. Кішка промовляє, що вони лишать малечу тут. Нагадавши кошеняті, що мама її дуже любить, вона не може стримати сльози, тому кладе кошеня під калину. Підкликавши сестру киця каже що їм час іти. Наостанок, нявкнувши що надіється на те, що кошеня приймуть у клані.

Маленька кішечка потягується від сну. Розповідається, що киця у сні бачила темний, холодний, тихий ліс. Там не було ні вітру ні здобичі.

У ясла встромляється чорна, смугаста голова. Кіт підходить до мами кицьки, Білохмарки, і питає як кошенята. Згадується що кошенят звати - Кленонька, Кущик і Дощик. Білохмарка мурчить що мабуть все гаразд. Питає у кота, Сутінкосмуга, як ідуть справи у патрулів. Той сміється, що треба у Смерекохвоста попитать. Тоді, киваючи на кошенят нявчить, що з них виростуть віддані вояки і чудові мисливці.

Тоді до ясел заходить золотиста кішка Злотогривка. Вона стомлена і засмучена через те, що в неї померло кошеня, Буренький. З її кубельця чується нявкання її донечок, Ластівки та Маківки. Також написано що це її перший виводок. За нею поспішають її хлопець Листошуб, та медикіт Громового Клану Гостровух із маковими зернятами. Розповідається що Злотогривка ще зовсім молода королева. Далі написано що Кленоньці її шкода, хоча вона не розуміє як це - втратити кошеня.

Помітно що Яблучконоса заспокоює свою донечку Пташечку.

Кошенята Вербошубки вже от-от стануть новаками. Їм було по п'ять з половиною повень. Описується що Тернинка, Стеблинка і Ромен вже завеликі для ясел.

Потім до Яблучконосої заходить Вивіркостриб, і треться щічкою об неї. Перолап, стрибає навколо ніжно сірої кішки Вербошубки. Також оповідається, що він її кошеня з попереднього виводку.

Кленонька визирає назовні. Вона помічає чорну, кішку з рудими плямами - Рудоспинку, яка стомлено притуляється до пня. Далі до неї підходять новаки: Сніжколап та Краплелапка, вони щось питають, і йдуть до новацького кубла. А Рудоспинка іде до кубла іхнього провідника, Плямозора.

Яблучконоса, закликає Кленоньку, не виходити з ясел самій. Киця по дорозі назад, зустрічає свого брата - Кролелапа. Він розказує їй що справи йдуть добре, і звертає увагу кішки на те, що всі якісь нервові. Вона згадує Рудоспинку. Озирається, і помічає Куцохвоста, який махає обрубком свого хвоста. Розповідається, що їхній воєвода, Смерекохвіст, також здавався схвильованим. А провідник з Вересошубкою про щось перешіптувалися.

Пізніше Яблучконоса питає у свого батька - Смерекохвоста - чи щось сталося. Кіт хоче їй відповісти, але Плямозір щось прошипів йому на вухо вказуючи на Кленоньку. Воєвода киває і кличе доньку.

Плямозір влаштовує віче на якому присутні Кленонька, Кущик і Дощик. Плямозір каже Білохмарці забрати кошенят.

## **Головні герої**

Кленонька

Кущик

Біленька