Cincisprezece Regate

**Cele cincisprezece regate, principate și orașe-state ale Asworului**

Aakra (capitala: Aakra) – sud

Blazon: manticora de aramă pe câmp purpuriu

Țară mică și deșertică, întinsă între Ținuturile Aride și Marea Siramiană; cuprinde cetatea Aakra și orașele din jur.

Aakra, Perla Deșertului, orașul de baștină al prințesei Alma și cetate de scaun pentru regii din dinastia Elweise, se află în sudul extrem al continentului Aswor, pe țărmul abrupt al Mării Siramiene.

Legendele spun că a fost ridicată de Elfi și oferită de Salhir prințului Ronan Elweise, în urma eliberării ținutului Siramas de sub tirania regelui caderran Xamos – Spaima Mărilor.

Important centru cultural și universitar, găzduind cea mai mare bibliotecă din Aswor și una din cele mai vechi și mai importante din lume.

După Războiul de Cincizeci de ani: cuib al rebelilor conduși de Konrad.

Parțial distrusă de invazia jasperienilor.

Dalwar (capitala: Cassim) – centru-sud, la nord de Aakra și Ținuturile Aride

Blazon: acvila de deșert, galbenă, pe câmp roșu

La fel ca Aakra, s-a aflat pe vremuri sub stăpânirea piraților caderrani.

De-a lungul istoriei, cel mai de nădejde aliat al Aakrei; vreme de două mii de ani, între cele două regate a existat o prietenie legendară, formând prima alianță ce a dus la Unificarea înfăptuită de prințesa Alma, prin logodna acesteia cu regele Lynceus.

Leina (capitala: Brine) – sud-est, zona Golfului

Blazon: un delfin albastru pe câmp cenușiu

Orașe pescărești la origine. Parte din Ţinutul Siramas. Pe vremuri, a făcut parte din regatul lui Ronan, dar numeroasele lupte cu piraţii din Caderra și Zayid au dus în final la retragerea trupelor aakriene din Leina. Ruptura a durat vreme de aproape cinci sute de ani.Este prima regiune adăugată la Imperiul Almei, după Dalwar, întrucât regina a considerat că Aakra are drept istoric asupra Leinei.

Mai târziu, în epoca modernă, zona a devenit o importantă sursă de petrol.

Mirishunne (provincia Miris, capitala: Falax) – centru

Ebren (capitala: Ebreni) – centru

Cele două provincii care au pornit Războiul de Cincizeci de Ani se află în regiunea Drut, înconjurate de junglă, despărțite de fluviul Vilm.

Cel mai fertil teren din Aswor, climă temperată.

Regiune bazată pe agricultură.

În trecut, se spunea că zona centrală a fost binecuvântată de elfi și s-a aflat sub protecția lor, întrucât Pădurea Tăcută pornea de la granița cu cele două țări. Ambele țări s-au predat fără luptă în războiul pornit de Alma.

Estrua (capitala – Indira) – nord-est

Gunt (capitala – Dohara) – est

Zaria (capitala – Antira) – sud-est

Cele trei țări care au fondat Alianța Răsăriteană, sprijinind Ebren în Războiul de Cincizeci de Ani. Li s-au alăturat forțele din Solandis (est, peste Marea Solas), iar Leina (petrol) și Aakra (poziție strategică) au fost încorporate cu forța în Alianță.

Krasska (capitala: Samala) – vest

Mirqa (capitala: Aspana) – vest

Eskos (capitala: Adali) - vest

Kunme (capitala: Kunme) – vest

Țări aflate la granița cu Ținutul Quthain, au ținut partea Mirisului în timpul Războiului de Cincizeci de Ani, formând Organizația Națiunilor de Frontieră.

Saelia –  nord

Blazon: un turn de piatră pe o stâncă înzăpezită, pe câmp albastru

Pe vremuri oraș independent, ridicat în podișul Terrenmore și considerat invincibil. Se spunea că, atâta timp cât zidurile lui vor veghea de pe înălțimi, Nordul nu va putea fi cucerit.

Cetatea a căzut însă, după nici trei zile de asediu, în mâinile Almei și ale armatei din Sud. În orașele nordice s-a vorbit de vrăjitorie și de puterea demonilor, întrucât niciodată până atunci Saelia nu a putut fi învinsă.

După Războiul Amurgului Roșu, a rămas sub protecția Nordului.

Sewolia (capitala: Ljannes) – nord, la poalele Munților de Gheață

Blazon: un șoim-de-zăpadă pe câmp indigo

Tărâm aspru și rece, acoperit de zăpezi veșnice, învăluit de noapte în cea mai mare parte din an; singurul regat pe care Alma nu l-a putut cuceri. A fost însă alipit la imperiu în urma căsătoriei reginei din Sud cu regele Gallar.

Sevaud (capitala: Ljannes) – nord, la sud-vest de Sewolia

Blazon: doi lei albi de stâncă având spadele încrucișate

Regat antic, țară de baștină a reginei Ludmilla, soția lui Ronan Elweise și mama copiilor lui legitimi. Legendele spun că oamenii de aici erau de o rară frumusețe, fiind înrudiți cu elfii; aveau părul argintiu și ochii verzi ca smaraldul sau albaștri ca safirul, purtau haine din blănuri de vulpe albă, călăreau cai albi ca zăpezile veșnice din nord și locuiau în palate minunate, cioplite în gheață.

Dincolo de setea ei de putere, dorința cea mai mare a Almei a fost să șteargă complet din istorie amintirea Ludmillei și a tuturor urmașilor ei. Sevaudul a fost ținta ei de la bun început.

Când a pătruns însă pe teritoriul Sevaudului, armata din sud a găsit orașe părăsite și cetăți arse; nu se vedeau niciunde minunatele palate de gheață din legende; doar construcții simple, din piatră și lemn, înconjurate de păduri de brad. Localnicii fugiseră spre Nord, punându-se sub protecția regelui Gallar al Sewoliei.

După sfârșitul războiului și moartea regelui Gallar, Sevaudul, Saelia și Sewolia au rămas unite, sub numele de Regatele Unite ale Nordului, cu capitala la Ljannes, sub sceptrul prințului Harald, fiul surorii mai mici a lui Gallar.

Pădurea Tăcută (capitala – Ethoetan, cetatea lui Salhir) – ținuturile Elfilor

Blazon: un cal alb înaripat pe câmp indigo

Ținut misterios, mărginit de păduri dese și ape fără fund.

Se spune că toți aceia care au pătruns pe potecile înșelătoare ale Pădurii Tăcute au rămas pierduți pentru totdeauna.

Alma a apucat acest drum primejdios îndrumată de Faramund, fiind singurul muritor care a pătruns în cetatea lui Salhir, și a primit de la acesta legendara Sabie de Smarald.

După ce Elfii au părăsit regiunea, oamenii au pus stăpânire pe ținut; pădurile au fost tăiate și s-au construit orașe. Cetatea lui Salhir și-a păstrat însă numele vechi, Ethoetan, Orașul de Argint, în amintirea vremurilor trecute.