Kalarel den Grusomme

Kalarel den Grusomme er en human necromancer, der holder til i det forsvindende tårn i skoven nord for Myth Mather.

## Backstory

### Barndom

Kalarel voksede op i Myth Ondath, som en dreng på gaden. Han blev navngivet Marish på børnehjemmet. I sine unge år fandt han pludselig ud af at han havde kræfter, som de andre drenge ikke havde. Han fik tæv for at være anderledes. En dag blev det for meget og han reagerede voldsomt mod én af de andre drenge og uden at han vidste hvad han gjorde røg der en spøgelsesagtig hånd fra ham og greb fat i drengen. Drengen faldt til jorden mens han skreg. Marish vendte sig om for at løbe væk og løb ind i en mand med en lang mørkegrøn kappe. Manden fik Marish manet til ro og fik, efter lidt tid, helbredt drengen. Manden sagde at han hørte til Akademiet i Lothen og at de ofte hjalp unge mennesker, som har kræfter de ikke selv kan styre. Manden købte sikker passage til ham selv og Marish og de begav sig mod Lothen.

### Akademiet

Marish blev optaget på Akademiet, men da han kom fra fattige kår og ikke kunne betale for sit ophold skulle han arbejde for både kost og logi. På Akademiet klarede han sig ikke godt og måtte derfor stå som en af de sidste i rækken til at vælge arbejde for semestret. Til trods for mange forsøg fandt Marish ikke noget naturtalent inden for nogle af de gængse skoler af magi. I de første år endte han med at tømme natpotter, vaske op i messen og vaske tøj for dem som betalte for deres plads. I den periode blev han behandlet som skidt, det skete at de betalende elever hældte deres natpotter ud over Marish eller gemte skorpioner i deres vasketøj. Han fandt ud af at han kunne genoplive skorpionerne efter han havde slået dem ihjel og de derefter ikke ville gøre ham fortræd.

Marish begyndte at læse op på hvordan man kan rejse de døde. Necromancy er ikke velset på akademiet, men han var alligevel nysgerrig. Det krævede flere nætter på biblioteket hvor han nærstuderede bøger om nekromantik. I smug gik han og øvede sig i de forskellige spells, der var at finde i bøgerne. I en periode var han hver nat i biblioteket og øvede sig og når daggry kom, lagde han bøgerne på plads og startede sit arbejde, som normalt. En nat hvor han sad i biblioteket kom en anden elev ind, som opdagede hvad han havde lavet. Marish rettede en spell direkte mod eleven og slog ham ihjel på stedet. Han løb fra biblioteket uden at se sig tilbage.

Akademiet var på den anden ende i de følgende dage. Marish holdte lav profil og brugte ingen af sine nye kræfter, for at undgå mistanke. Akademiet blev endevendt, men muligvis på grund af hans ringe evner blev Marish aldrig afhørt. Efter noget tid begyndte historien om hvordan han havde overfaldet drengen i Myth Ondath at florere. Dette knyttede sig til rygterne om den døde elev på biblioteket og snakken begyndte i krogene at det måske var Marish der havde gjort det. Da rygterne blev for meget for Marish valgte han at flygte tilbage til Myth Ondath, Han brød ind på biblioteket og stjal de bøger han havde mest behov for og fandt derefter en udvej gennem kloaksystemet.

### Livet i skoven

Akademiet betragtede flugten som en erkendelse af skyld. Marish havde fået en lille dags forspring. Tidligt om morgenen to dage efter hans flugt se nogle sorte skikkelser på horisonten. Han forsøgte at gemme sig i det bakkede landskab, men der var det allerede forsent. De tre skikkelser havde set ham og satte i jagt. Han holdt øje med dem og som de kom tættere på indså han at de vidste hvor han var. Marish begyndte at løbe og satte kursen tilbage mod vejen og mod Myth Nantar.

Der gik ikke længe inden de tre skikkelser, som alle var på hesteryg, indhentede Marish. Da Marish indså at det ikke nyttede noget at flygte vendte han sig om og trak sin tryllestav og pegede den på den forreste af de tre. Den forreste rytter tilbød ham muligheden for at komme med fredeligt eller vælge at tage kampen. I samme øjeblik skød en stråle ud fra Marishs tryllestav og rytteren tørrede ind og faldt ud af sadlen. De to andre jægere kiggede uroligt på hinanden, den ene trådte sin hest an og galopperede mod Marish. Han undgik det sværdslag der var rettet mod ham og fik samtidig taget fat i benet på jægeren. Hans greb og den magi han sendte med det slog rytteren af hesten og slog ham ihjel omgående. Den tredje rytter vendte om og red mod Myth Nantar, Marish forsøgte at slynge nogle spells efter den sidste rytter, men intet ramte.

Marish satte en anden kurs og sigtede nu mod at undgå Myth Nantar og gå gennem skoven til Myth Ondath. Da han slog lejr blev han overfaldet af 3 banditter, efter han hurtigt havde kæmpet dem af sig og slået alle 3 ihjel, genrejste han dem som zombier. Med disse zombier kunne han rejse næsten uforstyrret gennem skoven. Da han havde gået i en stor bue udenom Myth Nantar ankom han til den lille by Lilhlin. Det var her han begyndte at bruge pseudonymet Kalarel. Her hørte han hurtigt rygter om sig selv og kunne hurtigt fornemme at det kun var et spørgsmål om tid før han blev genkendt. Han forlod hurtigt byen igen og begav sig dybere ind i skoven. Her fandt han et forladt tårn og flyttede ind i dette. Her brugte han sine zombier, som efterhånden var blevet til skeletter til at jage og sikre ham mad.

### Hungersnøden og flugten til Myth Mather

Et halvt års tid efter begyndte de hårde vintre og hungersnøden satte ind. Kalarel begyndte at blive genkendt i Lilhlin, men dog som Kalarel og ikke som den eftersøgte Marish. Han måtte oftere til byen da vinteren gjorde at han ikke havde adgang til de samme ressourcer som tidligere. Derfor måtte han til byen for at handle sig til hvad han kunne, en af de få ting hvor hans skeletter ikke kunne hjælpe ham. I stedet satte han sine skeletter til at producere ting han kunne sælge i stedet for kun at finde mad til ham. Han begyndte at bruge Wights som mellemmænd, som kunne håndtere den øgede mængde af zombier, som var krævet. Inden længe gav hans produktion ham større rigdom, men dermed også mere opmærksomhed.

Da krigen brød ud regerede Kalarel over en hær på 15 wights og mellem 75 og 100 skeletter og zombier, men med krigen blev området omkring Lilhlin også tættere befolket. En mindre hær fra De Syv Tegn reagerede på de rygter der begyndte at opstå om at en Necromancer arbejdede i nærheden. De trænede soldate gjorde kort proces af de små grupper af skeletter der gik i små grupper til og fra deres arbejdssteder. 150 soldater, som var udstationeret i nærheden af Lilhlin gik til sidst mod Kalarels tårn. Et slag der kostede mange døde soldater, men til sidst brød de igennem og sendte Kalarel på flugt. Han åbnede en portal til Shadowfell og forsvandt på den måde fra hæren, men han havde ingen muligheder for at vende tilbage. Kalarel begyndte at lede efter en portal for at bringe ham tilbage til sin egen verden. Mens han ledte begyndte han at tale med sig selv, når Shadowfells tyngde var for meget for ham. En dag svarede en stemme ham tilbage. Kalarel var overbevist om at stemmen tilhørte Morgis.

Kalarel begyndte at tale med Morgis om sine udfordringer, både i Shadowfell og i hans eget plan. Morgis fortalte at hvis han blev løsladt fra sit fængsel kunne give Kalarel alt den magt han drømte om. Magten til at bestemme hvem der skulle leve og dø, magten til at ændre på naturen. Da Kalarel havde rejst rundt i Shadowfell i et stykke tid kom Kalarel til en lille hytte, hvor han i et mørkt hjørne skimtede et lys, han gik hen mod det og fandt intet, men da han gik ud af hytten igen, kunne han se at han ikke længere var i Shadowfell. Da han havde holdt lejr her nogle dage og forsøgt at ernære sig selv opgav han at forsøget og bevægede sig mod syd. Undervejs blev han stoppet af en gruppe banditter. Gruppen var så stor at Kalarel opgav at gøre modstand. I stedet begyndte han at tale med banditterne og overtalte dem til at frigive ham mod at han sluttede sig til dem.

## Mission

Hans mission er at befri Morgis ved at skabe portaler som fører til og fra Shadowfell. Han tror på at den eneste måde at befri Morgis fra sin celle er gennem Shadowfell. I sit arbejde bruger han lig til at give sig selv kræfter og flere minions til at åbne portaler og gennemsøge Shadowfell for eventuelle adgange til Morgis' celle.

## Det røde guld

Kalarel bruger rødt guld til at indsamle de lig der giver ham kræfter. Han betaler et styk guld for hvert lig der er i nærheden af andet rødt guld, ofte betaler han til dem der allerede har guldet.

## Det forsvindende tårn

Kalarel bor i et tårn som også fungerer som portal til Shadowfell. Tårnet skifter mellem de to planer, men bliver ofte uger i begge planer. Det gør at på det materielle plan ser ud som om at tårnet forsvinder i længere tid ad gangen. Det samme er tilfældet i Shadowfell, men der tænker man ikke så meget over den slags.