Evil lurks within Rald

Turen til Rald gik fint vi blev eskorteret til Das’har og gik selv resten af vejen vestpå mod Rald. Da vi ankom lignende sted sig selv, dog var der færre præster inde i selv modtagels halen. Vi blev dog taget godt imod og blev ført til en af ypperstepræsterne for at snakke om vores opgave.

Efter at have snakke med en af ypperstepræstindnerene, blev vi ført ind i rummet hvor deres leder Vorser sov i hans selvforskyldte koma, og som sidste gang vi var her løb der mange af disse lær babyer rundt. Mens de andre snakkede vider med præstinden, gik jeg hen til den lær baby fik opgaven af sidste gang vi var her for at aflevere en ene del af opgaven, nemlig en gul blomst fra sumpen. I mellemtiden have de andre fået information om hvad de kunne finde nede i grotterne under Rald, så vi gjorde os klar til at tage der ned.

Da vi gik ned af trappen til grotterne blev i fanget i noget underlig magi, som gjorde at for hvert skridt vi tog blev trappen længere, imens forvandlede trappegangen sig til et stort stjernehimmel med et eller andet der kom nærmere ude i intetheden. I vores iver om at kommer ud af dennen fælde vi var havnet i blev vores lille gruppe splittet op. og jeg ved ikke hvad der blev af de 2 andre. Men lige pludselig kunne jeg bare høre en stemme komme fra intetheden der talte til nogen, \*med et træk på skulderen\* hvilket jeg har fået at vide var Laliah der kommunikere med denne store kæmpe lavet af selve stjernehimlen. Efter selv at have snakket med denne stjerne kæmpe, kom der lige pludselig en Devon ud af ingenting som fortalte mig at vi bare skulle gå baglæns ned af trappen for at slippe ud, hvilket vi så gjorde.

Vi enten nede i en stor sten grotte med vand dryppede fra loftet og lyder inde fra nogle af side gange, men der var dog ingen spor af Laliah. Efter at vi have undersøgt hulen lidt kom Laliah næsten faldne ud af døren bag os.

Mens jeg hjalp Laliah op igen, rørte Devon ved en af stene og begyndte at råbe op, det viste at han sad fast og stenen var begyndt at gro op af hans arme. så vi skyndte os at skære ham fri. Men vi var ikke hurtig nok så da vi endelig fik ham fri var hans ene arm et mismatch a sten og stål fra hans kniv. Og det var kun i sekundet i tide for vi var under angreb af de væsner der befandt sig hernede. Vi fik dog overmandet dem under større problemer, og vi gik derfor på opdagelse i nogle af side grotterne. Dog meget varsomt ikke at røre nogle af stene med vand på.

Vi fandt en stor Kiste med en stor mand i, samt nogle gamle våben som vi var overbevist om var dem vi var taget derned efter. Så vi trak kisten ud til porten og mens Laliah og Devon gik op med våbnene bevogtede jeg kisten. Det viste sig dog at vi have taget en kiste som tilhørte en af sønner af gudinden Rald og en af hendes andre børn var ikke glad for at vi have taget den. Og jeg stod nu over for en halvgud der ikke var tilfreds med hvad vi have gjort og tilstanden i templet oven over os.

Men jeg fik overtalt halvguden om at vi nok skulle gøre bød for hvad vi have gjort og bringe den skyldige for templet forfald til ham, så der kunne betales den blodgæld der skyldes.

Da jeg kom op igen var templet i chaos lær babyerne angreb alt og alle og De to andre tosser have formået at vække Vorser fra hans koma, som nu kæmpede imod babyerne.

Men jeg control over situationen, dog via at hæve stemmen lidt. Jeg fik lokket Vorser ned i grotterne, mens jeg efterlod de andre til at rydde op i det rod de selv have skabt. Dernede gik det som forventet Vorser mødte hans gud og vores gæld var betalt, inden jeg igen forlod grotten sagde halvguden at han ville finde en bedre leder til præsterne, en som kunne bekæmpe den ondskab der har spredt sig over landet, men vi var aldrig mere velkommen i disse grotter igen.