Загадковий світ метеликів

Стаття кандидата біологічних наук П. Леонова про маловідомі факти з життя метеликів. Наприклад, ви знали, що органи слуху у метеликів знаходяться на грудях?... В оповіданні багато ще цікавих та маловідомих фактів.

Створюючи метеликів, природа зовсім не дбала про їх красу, а про те, щоб пристосувати цих беззахисних тварин до середовища існування. Адже малюнки крил метелика часто добре поєднуються з фоном ландшафту тієї місцевості, серед якої комаха живе. Звернемо увагу на найвідомішого метелика — капусницю. Вона вирощує своє потомство на покритих сивим нальотом листках капусти, а сама харчується нектаром блідих квіток рослин. Значить, їй необхідний світлий колір для маскування в середовищі. У деяких видів біланів по білому тлу крил розкидані темні точки. Це робить їх ще менш помітними в середовищі існування. Літає ця комаха повільно, робить в польоті зигзаги. Ось біжить за білянкою хлопчик з сачком, намагається зловити її. Махнув своїм сачком — метелик зник. З глибоким хвилюванням розкриває ловець свій сачок: на жаль, полонянки там немає. Де ж вона? У таких випадках капустянки мають звичку сідати на найближчу рослину або на землю, складати свої крильця і перетворюватися як би на невидимок. Правда, властивість складати крильця, як доводять дослідники, пов'язана у метеликів з терморегуляцією, але вона ще допомагає рятуватися від переслідування ворогів.

Є інший рід метеликів, які, сідаючи на якийсь предмет, не можуть складати свої крила, подібно білянкам. Але зате крильця в них прикрашені різноманітними малюнками. Серед яскравих квітів рослин завжди можна помітити літаючих в такому ж яскравому вбранні метеликів. Коли ця істота сидить нерухомо, то на навколишньому тлі її надзвичайно важко помітити.

На крилах у сонцевиків, що мають широку округлу форму, на бурому, сірому та коричневому тлі вимальовуються очкоподібні плямки, або оченята, віддалені від уразливих частин тіла, тобто голови і грудки. Ці оченята рятують метелика від ворогів, головним чином від птахів. Виявивши свою жертву, птах клює його саме в кінчик крила. Метелик залишається без особливих ушкоджень, злітає і рятується від загибелі.

На півдні нашої країни мешкає метелик з досить дивною назвою — мертва голова. Але чому ж так? На спині у цієї істоти чітко вимальовуються людський череп з очницями. Що означає цей дивний малюнок, сказати важко, але метелика досить важко помітити, коли він сидить спокійно, навіть на добре освітленому місці.

## Бражник винний

Багатьох метеликів рятує від ворогів оригінальна форма крил, вірніше, самае їх укладання в той момент, коли комаха сідає на якийсь предмет. У цього метелика Монашки крильця складаються так, як приблизно як у пташок. Вони ще покриті зигзагоподібними темними лініями, що вимальовуються на біло-сірому фоні. Голова зовсім не виділяється, тому що сидить істота так, що нагадує пересохлий листок дерева або іншої рослини, що відірвався від дерева та десь прицепився. Монашки зазвичай сідають на стовбури дерев, тому їх колір крил майже такий, як у деревної кори. Посадка у них спокійна, що також добре маскує цих метеликів.

А тепер поговоримо, здавалося б, про дивне явище. Багато нічних метеликів неодмінно летять на світло. Вчені зацікавилися такою особливістю цих комах з давніх пір, але до цього часу в науці немає вичерпного пояснення: що саме змушує метеликів прагнути до джерел світла, прилітати до ліхтарів, вікон будинків де світиться світло? Вивчаючи настільки загадкове явище, дослідники помітили, що не всі види нічних метеликів реагують на джерела світла. Ці істоти більш охоче летять до добре освітленим предметів. Якщо десь на полі чи на лісовій галявині встановити дві лампочки — одну на 250, другу на 1000 ватт, то до другої лампочки прилетить більше метеликів. Однак якщо звернути увагу на видовий склад цих опівнічників, то тут ніякої закономірності виявити неможливо.

## Стрічкарка червона

На півдні нашої країни світ метеликів набагато багатше, ніж на півночі. Якщо відшукати в літній час десь під горою безвітряне місце, повісити там яскравий ліхтар, то з настанням сутінків сюди почнуть прилітати метелики. Вони будуть по черзі прилітати всю ніч. Останні з'являться вже перед світанком, покрутяться біля ліхтаря і відлетять. Бражники прилітають на світло тільки після того, як наситяться нектаром квітів. Ці комахи дуже рухливі, у пошуках їжі долають за ніч величезні відстані, тому швидко знаходять джерела світла. У рисунчатому забарвленні у них переважає золотисто-жовтий, золотисто-коричневий колір, тому на яскравому світлі вони виглядають виключно красиво.

Шовкопряди порівняно з бражниками незграбні, ворсисті, білого, сірого або жовтуватого кольору з шовковистим блиском. Вони також охоче летять на вогник. Якщо у багатьох видів на світло прилітають жіночі особини, то у шовкопрядів — златогузок самці. У монашок на вогник летять лише самки. Є види, у яких на світ самки прилітають тільки в період розмноження. Лінійчаті бражники жваво летять до джерел світла перед дощем. Так що встановити тут якусь закономірність за наявними спостереженнями досить важко: є також відомості, що приліт до світла у метеликів пов'язаний зі зміною погоди.

## Кропив'янка

Прилітаючи до яскравого ліхтаря, метелики починають жваво описувати кола. Виявляється, під час польоту ці комахи орієнтуються по променю світла, летять завжди в такому положенні, щоб промінь припадав перпендикулярно осі їх тіла. Оскільки лампи є точковими джерелами світла, то промені від них виходять радіально. Підлітаючи до такого джерела, комаха прагне поставити своє тіло перпендикулярно променям, котрі розходяться колом. Ось тому-то метелики починають літати навколо увімкнених ліхтарів.

## Мале нічне павичеве око

Ці істоти наділені вельми складною системою органів чуттів. Ученим довелося докласти багато праці, поки вони вивчили цю систему. У 1922 році американський зоолог Д. Миннич опублікував цікаву замітку, в якій повідомив, що органи дотику розташовані у метеликів зовсім не там, де їх шукали, а на лапках. Цей дослідник ретельно експериментував з метеликом під назвою Адмірал, який поширений в Америці та Європі. Харчується він рідкою їжею, переважно нектаром квітів, добуваючи його своїм довгим хоботком. Органи чуттів у адмірала розташовані на лапках. Саме вони відчувають наявність нектару в квітках та керують діями хоботка. Якщо задні лапки комахи сухі, то хоботок знаходиться в пасивному стані. Але варто тільки змочити чутливі закінчення лапок, як він відразу ж розгортається і приходить в активний стан. Якщо ж метелика досхочу напоїти нектаром, то його лапки перестають реагувати на подразники і не повідомляють ніякої інформації хоботку. А як тільки метелик зголодніла, його лапки відразу ж починають реагувати на присутність вологи. Проте найвища чутливість лапок відзначається при їх контакті з рідиною, що містить високу концентрацію цукру. У цьому випадку чутливість лапок перевищує чутливість людського язика у 256 разів.

## Чернівець

Дослідникам також довгий час не вдавалося встановити, чи мають метелики слух. У старі часи з цього приводу існували тільки припущення фахівців. Більшість думок зводилося до того, що ці істоти взагалі глухі. Проте пізніше німецькому вченому Еггерсу вдалося довести абсолютно протилежне шляхом наполегливих і багаторічних зусиль. Потрібно сказати, що досліднику здорово пощастило. Він почав шукати органи слуху у цих істот саме там, де було потрібно, і врешті-решт знайшов їх. Адже вони розташовані у метеликів зовсім не там, де у вищих тварин, а на грудях, на місці їх з'єднання з черевцем. Коли метелик знаходиться в спокійному стані, то слуховий апарат не реагує на сторонні звуки. Але як тільки почувся легкий шум власних крил або крил іншого метелики, то органи слуху тут же активізуються: сидячий метелик немов би здригається.

## Совка малахітова

Слуховий апарат у цієї істоти має тісний взаємозв'язок з діяльністю інших органів. Якщо пошкодити дихальні органи, то комаха втрачає здатність реагувати і на шуми. В кращому випадку з появою шуму вона буде злегка ворушити вусиками.

Ми якось звикли до того, що метелики дуже ліниво літають, у них млявий зліт. Злітає з листочка білянка, пролетить з десяток метрів і тут же знову сідає. Але в природі існують такі метелики, яких можна назвати феноменами за красою та дальністю польоту. Помаранчево-коричневий метелик монах за зовнішнім виглядом мало відрізняється від інших своїх родичів. Але він дивує своїми прекрасними польотами. Батьківщина його - Північна Америка, там він проводить літо, а на зиму, подібно перелітним птахам, летить на південь. З Канади ця комаха здійснює переліт у південну Каліфорнію, де не буває суворих зим. Але це не так дивно, все-таки та відстань не надто велика. Вражає інше — метелик мандрує на зимівлю в Нову Зеландію, покриваючи відстань до 3600 кілометрів. Адже йому необхідно перетинати океан. А швидкість польоту у нього не так вже й велика — 12 кілометрів на годину. Як же по суті вдається здійснювати дальні перельоти? Виявляється, що метелик зупиняється на зустрічних в океані островах, відпочиває там, підкріплюється і продовжує свій шлях. А якщо довгий час не зустрічається ніяких клаптиків землі, то комаха сідає на воду. Посидить, відпочине і знову в дорогу.

## Совка жовта

Так, метелики прекрасні й загадкові істоти, але вони настільки ж і підступні. Про це потрібно сказати неодмінно. Адже їх личинки мають надзвичайну ненажерливість, тому наносять великої шкоди рослинності. Кожний метелик відкладає свої яйця на певні види рослин. Якщо кількість цих видів обмежений, принесений метеликами збиток буває величезним. У 1924 році личинки озимої совки з'їли стільки зерна, скільки можна було б навантажити у залізничний потяг завдовжки 100 кілометрів. П'ятьма роками пізніше вчені підрахували збиток, нанесений личинками метелика. Вони з'їли продуктів на таку суму, на яку можна було б побудувати новий Дніпрогес. Може бути, хтось подумає, що метелики погарячкували тільки в нашому столітті? Нічого подібного, і в минулих століттях спостерігалося те ж саме.

У 1869 році астроном Л. Трувелло привіз кілька яєць непарного шовкопряда до себе додому, в американський штат Массачусетс. З-за неуважності цей дослідник втратив якусь частину цих яєчок. Вони потрапили в благодатний ґрунт і почали швидко розвиватися. Через деякий час тут розвелося стільки метеликів, що їх личинки викликали справжню катастрофу — знищили все листя дерев не тільки в садах, але й у лісах, причому на величезній території штату.

Гусениці зеленої дубової листовійки поїдають бруньки і листя дуба. Спалахи масового розмноження цих метеликів спостерігаються циклічно — зазвичай раз на 7 років і тривають 2 — 3 роки. В цей час діброви, де лютує шкідник, стоять спотворені: листя бувають майже повністю з'їдені, понівечені або скорчені. З тоненьких гілок на павутинках спускаються жирні гусениці, падають на землю пухнасті шкурки лялечок. В теплі сонячні дні червня починається масовий рій молодих листовійок. Їх буває так багато, що ліс здалеку здається оповитим зеленувато-білою хмаркою.

Є метелики під назвою шишковая вогнівка і шишкова листовійка. Самі вони непоказні, але обидві нещадні пожирачі ялинового насіння. Гусениці вогнівки після виходу з відкладених на зелені шишки яєчок заглиблюються в них, поїдаючи луску і насіння. Листовійка ж спочатку вигризає стрижень шишки, а потім вже з'їдає насіння. Взимку шишки разом з гусеницями опадають на землю, не розкриваючись. Нерідко ці шкідники знищують 60— 70 відсотків урожаю ялинового насіння.

## Цитринець

Не менш нещадні по відношенню до рослинності гусениці п'ядениць та шовкопрядів. Сибірський шовкопряд — великий волохатий метелик сірого або бурого кольору з темними смужками і з великими плямами на кожному передньому крилі. Гусінь цієї комахи має пристойний апетит: кожна з них за своє життя з'їдає до 40 грамів хвої, але може також харчуватися молодими пагонами і корою дерев. Якщо ліс піддавався масовому нашестю шовкопряда протягом двох років, то він вже приречений на загибель, його краще вирубати, бо дерева настільки втрачають силу, що надалі не можуть існувати і все одно гинуть.

## Капустянка

Гусениці соснової, агрусової та деяких інших п'ядениць мають дивну «ходу». Їх дуже легко помітити, оскільки вони пересуваються не прямо, а згинаючи періодично своє тіло коромислом. Це пов'язано з тим, що ніжки у химерної істоти є тільки на передній частині тіла. Під час пересування гусениця чіпляється ними за субстрат, потім підтягує своє тіло, яке при цьому легко згинається. Коли гусениця рухається по землі, то складається таке враження, ніби вона вимірює свою ділянку. Соснова п'ядениця особливо лютує в посушливі роки, з'їдаючи начисто хвою сосни.

## Велика лісова перламутрівка

І, нарешті, кілька слів про гусень капустянки, яка пристосувалася харчуватися листям рослин сімейства хрестоцвітих, особливо капусти. Найчастіше від них страждає білокачанна капуста. На цьому на рослині майже завжди можна бачити білувато-зелених черв'ячків, що досягають довжини до трьох сантиметрів. Вони сидять на листку майже нерухомо, як на верхній, так і на нижній його сторонах. Тіло гусениці як би просвічує, воно всередині буває набито масою з капустяного листя. Ненажерливість цих шкідників колосальна. Якщо на великому листку оселилися хоча б три гусениці, то через кілька днів від нього залишиться тільки стрижень з прожилками.

Так, метелики мають, здавалося б, великий гріх, але втрачають вони з-за цього право називатися істотами прекрасними? Ні. Їх гусінню харчуються мільйони птахів, птахи вигодовують своїх пташенят. Так що нічого в природі особливо не покритикуешь.

## Джерело

* Автор: кандидат біологічних наук П. Леонов
* Фото: Ст. Гуменюк і А. Тихомиров
* Оригінальна стаття (машинний переклад українською)