Den Nye Verden

Den Nye Verden er en betegnelse for de vidstrakte landmasser, der ligger på den anden side af det Ældste Ocean. Den Nye Verden menes at bestå at tre kolosale øer, hvor ingen af dem er fuldstændigt kortlagt endnu. De tre øer er Lusteria, Cozumel og Bacalhau, hver med vidstrakt fauna og mystike stammer og riger.

Bacalhau er den nordligste af de tre øer, og er dækket af skove, floder og moser og hjemsøgt af heftige storme og kolde vinde. De indfødte er vilde og lever i uciviliserede stammesamfund, og går iklædt i pels, skind og fjer, og nogle bærer mystiske masker, som de mener de får naturen og deres forfædres styrke fra. De eneste kolonier, der findes her, er små og få. De er enten ejet af Avalon, Bretonnia, Gotland, Imperiet eller Marienburg, og bruges hovedsageligt som enten fangekolonier eller handelsposter med de lokale pelsjægere og guldgravere.

Cozumel er den miderste ø og er dækket af hede bakkedale fyldt med jungler og moser, og er hjemsted for brutale kongedømmer ledt af gude-konger og en hårdfør krigerkultur, såsom riget Huetar, der siges at lave grusomme menneskeofringer i deres kolossale tempelkomplekser, Achi-byerne, hvis herskere siges at være selveste må-nerne gående på jorden, staden Xibalba, som ligger ved Underverdens indgang og er beskyttet af udøde krigere, og Jacalteco kongedømmet, hvor herskereliten kan forvandle sig til dyr og lever i pyramider lavet af kulsorte sten. Kun Castille har haft held med at grundlægge små forte og handelsposter i dette gudsforladte land.

Lusteria er den sydligste af de tre øer, i nord, er den dækket af en tæt og uvejsom jungel, som ingen har set enden af. Kun de modigste stammer tør leve i junglen af frygt for det folk, kaldet Dragernes Sønner, som siges at leve i junglenes inderste og at være halvt drage og halvt mennek-se, som bor i byer af sorte sten og tilbeder bevingede slanger. Syd for junglen er der vidstrakte sletter omringet af bjerge og højdedrag, der til sidst munder ud i et goldt område, der ligner en afbrændt savannah, kaldet Ildlandet. Her ridder de lokale rundt på væsner, der ligner får såvel som heste, og tænder store båle for at tilbede deres guder. Langs Lusterias Kyster har Castille, Mirandes og Marienburg en række kolonier, hvor der vidstrakte sukker-og frugtplantager.

I havet ud for Cozumel og Lusteria findes der også en vidstrakt øgruppe, kaldet Dariena, hvor størtste delen af den Gamle Verdens nationer har deres kolonier. Stort set alle de indfødte er enten blevet helt fordrevet fra deres øer her, eller gjort til slaver i alt andet end navn, hvor de arbejder på sukkerplantager ejet af Arendal, Avalon, Bretonnia, Castille, Imperiet, Marienburg og Mirandes. Disse øer, der engang var små tropeparadiser, er nu underlagt den Gamle Verdens hersker og øernes byer er brugt som knudepunkt for handels-mænd, opdagelsesrejsende og fribyttere på rejse til og fra den Nye Verden.

Foruden disse områder bliver til tider det mægti-ge og mystiske evlske ørige, Ulthuan, talt med som den fjerde store ø. Dette er grundet dets geografiske lokation i den vestlige del af det Ældste Ocean. Dog mener mange lærte at øen er sit eget kontinent, grundet dets unikke kulturalle identitet og højere niveau af civilisation sammenlignet med de andre dele af den Nye Verden. Ligeså mener elverne generelt selv at Ulthuan er et ophøjet sted og ikke skal sammenlignes eller grupperes med hverken den Nye eller Gamle Verden.