Római Provinciák

A Római Köztársasághoz tartozó, ám területi autonómiával rendelkező területeket nevezik *Provinciának*. Minden *Provincia* élén egy-egy proconsul áll, helyettese a propraetor. A provinciák területi autonómiával rendelkeznek, azaz saját *senatus* ül össze és hoz törvényeket. A Római Köztársasággal kötelezően közös ügyek a hadügy, külügy, pénzügy, illetve az egyéb adminisztatív törvények, mint például a közigazgatás nyelve (latin), vagy a mértékegységek.

.

### A Római Köztársaság közigazgatási térképe

I. Itália

II. Illyricum

III. Sicilia

IIII. Sardinia et Corsica

V. Africa

.

.

### **Illyricum**

**Proconsul:** Marcus Aemilius Scaurus

**Propraetor:** Gnaeus Sempronius Gracchus

**Magistratus Provincialis:** Dhimitër Progoni

**Provinciális Központ:** Tirana

**Története:**

Illyricum korábban a Dunai Konföderáció, illetve az Új Római Birodalom terülének része volt. Az Első Balkáni Háború (Kr.u. 1815 / AUC 2568) utáni béke által került a Római Köztársaság fennhatósága alá. A római szenátus Marcus Aemilius Scaurust bízta meg proconsulként, aki híres volt adminisztratív és rendfenntartói ügyekben való jártasságáról. A provinciában gondot jelent a Kristo Negovani, másnéven a "Fekete Sas" által vezetett nacionalista Albán mozgalom.

.

.

### **Sicilia**

**Proconsul:** Julius Aemilius Scaurus

**Propraetor:** Emannuel Capone (Manuel Caponus)

**Magistratus Provincialis:** Victor de Stromboli-Enna (Victor Strombolicus)

**Provinciális Központ:** Palermo

**Története:** 1815. November 23-án, elhunyt I. Salvatore Meloni, a Szent Konföderáció vezetője. A halál okai nem ismertek, azonban az udvarból olyan szóbeszéd szivárgott ki, miszerint az uralkodó saját keze által vetett véget életének. Korábban depresszióban küzdött, azonban ennek jelei az elmúlt időkben halványulni kezdtek, de végül úgy tűnik, hogy nem tudta tovább vinni a rá nehezedő terhet. Szicília királya örökös nélkül halt meg. Az általa vezetett föderáció (Szardíniai Királyság, Szicília Királyság és a Legszebb Korzikai Köztársaság Szent Föderációja) így vezető nélkül maradt.

A helyi nemesek azonnal rendet teremtettek a köztársaságot követelő tömegben. A jelenleg Szicíliában tartózkodó, az eryxi Venus templomának felújításán dolgozó római polgárok közül hárman áldozatul estek a harcoknak. A Messinai-szoroshoz érkező 10 ezer főt számláló római hadsereg, Lucius Cornelius Scipio vezetésével felszólította a szicíliaiakat, hogy adják meg magukat, ha nem akarják, hogy római állampolgárok jogtalan meggyilkolása miatt háborúba keveredjen az egész országuk. A szicíliai polgárok ezen felbátorodva újból lázadásba törtek ki, mire a frissen kinevezett király lemondott, és a nemesség színe-javával együtt elmenekült az országból. Szicília hivatalosan is csatlakozott a Római Köztársasághoz.

.

.

### **Sardinia et Corsica**

**Proconsul:** Gaius Fabius Hardianus

**Propraetor:** Gnaeus Furius Camillus

**Magistratus Provincialis:** Michele Sidona

**Provinciális Központ:** Cagliari

**Története:** 1815. November 23-án, elhunyt I. Salvatore Meloni, a Szent Konföderáció vezetője. A halál okai nem ismertek, azonban az udvarból olyan szóbeszéd szivárgott ki, miszerint az uralkodó saját keze által vetett véget életének. Korábban depresszióban küzdött, azonban ennek jelei az elmúlt időkben halványulni kezdtek, de végül úgy tűnik, hogy nem tudta tovább vinni a rá nehezedő terhet. Szicília királya örökös nélkül halt meg. Az általa vezetett föderáció (Szardíniai Királyság, Szicília Királyság és a Legszebb Korzikai Köztársaság Szent Föderációja) így vezető nélkül maradt.

A Szardíniai Királyságban az amúgy is kis számban élő nemességet jogaitól megfosztották, és a Római Köztársaság zászlaját tűzték ki. A szenátus elfogadta Szardínia csatlakozását a Köztársasághoz.

.

### **Africa**

**Proconsul:** Gaius Sempronius Gracchus

**Propraetor:** Aemilianus Cornelius Scipio

**Magistratus Provincialis:** Tariq ibn Ziyad

**Provinciális Központ:** Colonia Iuno

**Története:** A napóleoni háborúk során az észak-afrikai algír kalózok támadást mértek Lucius Cornelius Scipio nyugatra hajózó flottájára, aki válaszul partra szállt Afrikában, elfogalva a partszakaszt, ezzel egy hídfőállást kialakítva. A későbbiekben az Észak-Afrikai Császárság és Portugália hadat üzent a Dunai Köztársaságnak, és a Római Köztársaság a hatályos szerződése alapján beszállt a háborúba a Dunai oldalon. Így Scipio megtámadta az Észak-Afrikai Császárságot, míg a portugálok hamar békét kötöttek. Az egyedül maradt Észak-Afrikai Császárságot Scipio gyorsan elfogalta, míg a maradék részeit Hiberniával és Ibériával kötött szerződés kapcsán szerezték meg.