Brødrene Dal og mysteriet om Karl XIIs gamasjer

Cover for DVD-utgivelsen

**Brødrene Dal og mysteriet om Karl XIIs gamasjer**er Brødrene Dals fjerde og siste TV-serie, som ble sendt på NRK1 for første gang i 2005. Serien ble laget i forbindelse med hundreårsjubileet for unionsoppløsningen i 1905. Dette var det eneste av de fire eventyrene som ikke var regissert av Kalle Fürst, men snarere av Torunn Calmeyer Ringen.

## Handling

Den 12. mars 2005 utforsket brødrene en lekkasje i Alta-dammen. Etter å ha forsøkt å stoppe vannstrålen med tyggegummi, klarte Brumund å blokkere hullet med hatten sin, som ble stående igjen i demningen. En ny hatt ble produsert av professor Bodil Surkle-Fæhrt, denne gangen med solcellepanel og påfunnknapp (kun til bruk i ytterste nødsfall). Professoren viste også frem sin nyeste oppfinnelse: et kvanteratt, som kan reise i tid og rom.

Samme kveld ble brødrene tilkalt til Slottet av selveste kongen av Norge, som ga dem et hemmelig oppdrag: å finne gamasjene til kong Karl XII av Sverige. I traktaten fra unionsoppløsningen mellom Norge og Sverige i 1905 sto det med liten, snirklete og nesten uleselig skrift at dersom kongeriket Norge ikke leverte tilbake gamasjene til svenskene innen 7. juni 2005, ville Norge igjen komme under svensk styre. Brødrene tok oppdraget, og dro hjem til huset sitt i Professor Dahls Gate, der de fikk besøk av Snerting, Joste og Mette-Mari Dal. Nevøene og niesen skulle på interrail i Europa, og ville besøke de berømte onklene sine på veien.

Den 1. juni reiste brødrene Dal til Fredriksten festning i Halden, der gamasjene hadde blitt oppbevart før de forsvant. Samtidig dro Snerting, Joste og Mette-Mari til Vassdragsdirekterotet for å finne ut hvem som ville tjene på sabotasje av Altadammen. Ingen av disse utfluktene ledet til noen store resultater, og brødrene bestemte seg for å låne professorens kvanteratt for å reise tilbake til Halden i 1905.

I 1905 snek guttene seg inn i Fredriksten Festning i vognen til Tiste Dal, men fant ut at krypten der de ble oppbevart var låst, og kun plasskommandanten hadde nøkkelen. Etter å ha sett spøkelset den hvite damen (som etter sigende hjemsøkte festningen) dro brødrene til Karlstad for å finne ham, og var vitne til underskrivelsen av unionsoppløsningen. Da nordmennene la merke til den ekstra teksten om gamasjene, sendte de straks bud på dem, men gamasjene var allerede fjernet.

Etter en tur til København for å overtale prins Carl av Danmark til å bli norsk konge, dro brødrene tilbake til sin egen tid, og oppdaget at nevøene og niesen hadde dratt til Tana kommune i Finnmark, Altas nabokommune, i forbindelse med sabotasjesaken. Der kom det frem at kommunens kraftverk var blitt kjøpt opp av aksjemeglerne Skalter & Walter AS, som samarbeidet med organisasjonen Pavo. Da Snerting ringte og spurte etter informasjon, sendte megleren Walter bud etter MC-gjengen Drittsekkene, og ba dem spionere på huset til brødrene Dal. Da dette ikke ga Walter informasjonen han var ute etter, fikk han T-sjefen og Konrad til å kidnappe Mette-Mari.

Brødrene bestemte seg for å dra til 11. desember 1718, da Karl XII falt ved Fredriksten, for å bekrefte om han hadde eid gamasjer i det hele tatt. Uheldigvis klarte Roms å stille kvanterattet på feil årstall, og de endte i stedet midt i Slaget ved Dynekilen i 1716. Guttene måtte stikke av fra slaget i en gummibåt fra Reisesekken, siden kvanterattet ikke tålte vann. Etter at rattet hadde tørket, dro brødrene til 1718, og så Karl XII iført gamasjene på en kro i følge med hans tre generaler. Utkledd som en blind mann og to Brødrene Dal-matinere fulgte de kongen til hans elskerinne Hilda Bomullsdotter. Da han kledde av seg, stjal de gamasjene, og vendte tilbake til 2005. Dessverre kunne ikke kvanterattet ta med seg gjenstander fra fortiden tilbake til nåtiden, og brødrene måtte dra til 1718 igjen. Denne gangen kledde de seg ut som svenske soldater, og fulgte etter Karl XII til skyttergravene på Fredriksten, der han ved et uhell skjøt seg selv i hodet. Da en tropp svensker kom til Hildas hus for å hente hans eiendeler, gjemte brødrene Dal gamasjene, som senere ble funnet av en tropp nordmenn (ledet av kaptein Furuknott) som brakte dem til Fredriksten festning.

Samtidig, i vår egen tid, hadde Joste og Snerting gjemt seg i skiboksen på kidnappernes bil i et forsøk på å følge etter dem. Mette-Mari ble bastet, bundet og gitt bind for øynene, og forhørt av Drittsekkene, som ikke trodde henne da hun fortalte at hun ikke visste noe om Pavo. Etter å ha holdt ut flere forskjellige typer tortur fra Konrad, klarte hun å lure de to neste torpedoene, Børre og Frank, til å røpe at Pavo var en hemmelig internasjonal organisasjon. Hun ble deretter kastet ut, siden torpedoene ikke orket mer av den sjefete holdningen hennes.

Hjemme igjen fikk Brødrene Dal besøk av kongens hoffsjef Løvenskioldsvei utkledd som en liten hest, som ville vite hvordan det gikk med jakten på gamasjene. Kongen nektet fortsatt å fortelle noen andre om saken siden han mistenkte at onde krefter spionerte på Slottet, og ikke ville skape nasjonal skandale. Dagen etter dro brødrene til Fredriksten festning i 1814, for å forsøke å finne ut om gamasjene var fjernet fra krypten på det punktet. De slo fast at de fremdeles befant seg der.

Snerting, Joste og Mette-Mari fortsatte å etterforske Pavo-saken. Etter at finansgiganten Trygve Hoffnar ikke kunne gi dem til Skalter & Walters portefølje (og heller aldri hadde hørt om Pavo), bestemte de tre seg for å bryte seg inn i aksjemeglerkontoret på Aker Brygge om natten. Her ble de gjenforent med Brødrene Dal, som hadde vendt tilbake til 2005 og fulgt etter nevøene og niesen. Sammen fant de bevis på at Walter hadde betalt Sleiken herrefrisør for at Drittsekkene skulle borre hull i Altadammen med et 14-mm SKF diamantbor, og et brev adressert til brødrene Medelsvensson, Landsvegen 14, Småland, Sverige. Uten onklenes samtykke stjal Mette-Mari med seg brevet, og åpnet det over en kokende tekjele morgenen etter. På innsiden fant de en haug med kvitteringer for oppkjøp av ikke bare vannkraft, men også gasselskaper. For å komme til bunns i mysteriet dro ungdommene til adressen, men fant kun tre svenske brødre som hadde fått i oppgave å sende alle brev til brødrene Medelsvensson videre til Långgatan 296 i Malmø. Denne nye adressen viste seg å være falsk, og eksisterte kun for at brevet skulle komme tilbake til returadressen på baksiden av konvolutten, som ikke var Skalter & Walter AS' kontorer.

Etter å ha tenkt over saken og blitt enige om at de ikke trodde på spøkelser, bestemte Gaus, Roms og Brumund seg for at den hvite damen var den fremste kandidaten til å ha stjålet gamasjene. Brødrene vendte tilbake til festningen i 1905, samme tid som deres første besøk dit, og så spøkelset for andre gang. Akkurat som de hadde mistenkt tok hun med seg gamasjene, og brødrene fulgte henne til svenskegrensen, der det viste seg at hun bare var en svensk soldat i forkledning. Brødrene Dal kom tilslutt frem til et herskapshus i Stockholm der soldaten overrakte gamasjene til en mann kledt i kappe og hette, og de fant ut at dette var hovedkvarteret til Pavo. Etter å ha sett hvor gamasjene ble lagt, reiste de tilbake til nåtiden, men fant til sin store skuffelse ut at gamasjene nå var oppbevart i en enormt stålvelv. Like etter ble de overrasket av flere kappekledde Pavo-medlemmer, bundet, og lagt under en skarp giljotin-pendel som sakte nærmet seg.

Brumund klarte å trykke på påfunnknappen, og en vifte av påfuglfjær skjøt opp fra baksiden av hatten. Da et av Pavo-medlemmene kom inn i rommet, tok han Brumund for å være Pavo Norvegicus, storpavoen av Norge, og slapp ham fri for å delta på et møte. Der fikk Brumund vite at Pavo var en organisasjon grunnlagt av Karl XIIs tre generaler etter kongens død i 1718, med et mål om å legge Norge under svensk styre igjen. Gjennom aksjemeglere som Skalter & Walter AS hadde broderskapet skaffet seg aksjemajoritet i store deler av skandinavisk kraftindustri, og planla å nedlegge Pavo kun for å erstatte det med Sveriges energimonopol AB. Brumund prøvde å overbevise Pavos leder, Pavo Primus XII Medelfjärt, om å slippe Gaus og Roms fri, men ble avslørt da Walter og assistenten Kari gjenkjente ham, og ble lagt tilbake under den dødelige pendelen.

Heldigvis hadde Snerting, Joste og Mette-Mari funnet Pavos postboksadresse, overvåket den til noen kom og tømte den, og på den måten blitt ledet til hovedkvarteret. Siden medlemmene var travelt opptatt med å flytte ut av huset, kom ungdommene seg lett rundt uten å bli oppdaget, og klarte å redde Brødrene Dal i tide. Sammen ble de enige om nevøene og niesen skulle dra i forveien til Arlanda flyplass og kjøpe billetter til Oslo, mens brødrene skulle få med seg gamasjene. Stålhvelvet virket først ugjennomtrengelig, helt til storpavoens privatsjåfør åpnet det for å få ut broderskapets protokoll, og Brumund slo ham bevisstløs med en kjevle fra Reisesekken. I hvelvet fant guttene ikke bare gamasjene, men også bevis på at Pavo sto bak den originale betingelsen i unionstraktaten om gamasjene, og alle ulovlige gjerninger og avtaler organisasjonen hadde igangsatt fra 1718 til dags dato. Seieren ble imidlertid kortvarig, idet storpavoen låste dem inne i hvelvet uten Reisesekken og kvanterattet, og med en tidsinnstilt bombe på utsiden.

På det norske Slott den 7, juni 2005, noen minutter før tolv, ventet kongen, svenskekongen, deres nærmeste medhjelpere og flere av Pavos medlemmer i spenning. Da Brødrene Dal ikke møtte opp før klokken hadde slått tolv, brøt Pavo-medlemmene ut i sang og uhemmet feiring, og selv hoffsjef Løvenskioldsvei avslørte seg som hemmelig leder. Kongen avbrøt feiringen, og kunne avsløre at det hele hadde vært en felle for å finne ut Pavo Norvegicus' identitet; brødrene hadde overlevert gamasjene allerede halv tolv. Eksplosjonen fra bomben hadde kastet hele hvelvet ut av huset, og det landet direkte på Arlanda flyplass fem minutter før takeoff. Med protokollen som bevis ble skurkene arrestert, og både brødrene og deres nevøer og niese fikk vinke til det norske folk fra slottsbalkongen.

1. ↑ Lydboka
2. ↑ Lydboka