Sieluttomat ja osittais-sieluttomat ihmiset

Sieluttomat ja osittais-sieluttomat ihmiset eli *nuket* ovat useimmiten ilmarosvojen palveluksessa olevia elollisia. Kun ihminen menettää sielunsa osittain tai kokonaan, hänen henkiset ominaisuutensa katoavat. Useimpien uhrien sielu päätyy laittomaksi polttoaineeksi, mutta *nukeiksi* voi muuttua myös ahkeralla aivopesulla ja mielenhallinnalla.

Ilmarosvoilla on todistettavasti myös lapsinukkeja, joilla on kokonainen sielu. Lapsen identiteetti on hämmentävä, sillä toisaalta lapsinukke uskoo olevansa ilmarosvokuninkaan tai tämän veljen siittämä (”erästä” riippuen saattaa kutsua jompaakumpaa veljeksistä ”isäksi”) ja toisaalta muistaa sen hetken, kun hänet on siepattu.

Nuket ovat eläessään olleet poikia, tyttäriä, isiä ja äitejä, sukulaisia, ystäviä ja kollegoja, mutta sielunsa menetettyään ne ovat kuin marionetteja, vailla omaa tahtoa. Ilmarosvojen käyttämistä sielunhäätötekniikoista on vähän tietoa, mutta Keisarikunnan osoittama soluttautuja ehti kerätä jonkin verran tietoa ennen kuin joutui salamurhan uhriksi.

### Nukkejen kehitys

Alkeellisimmat nuket mätänivät kuin ruumiit, eikä niillä ollut varjoa. Niistä kehittyneemmillä nukeilla oli varjo, eivätkä ne mädänneet kuin ruumiit, mutta ne saivat äkillisiä nenäverenvuotoja. Nykyisin nuket muistuttavat ominaisuuksiltaan suuresti ihmisiä, mutta eivät kykene vastaamaan kompakysymyksiin tai sellaisiin kysymyksiin, joihin niille ei ole ohjelmoitu vastausta.

Nuketus, joka on ilmarosvojen käyttämä nimitys ihmisuhrin sielunhäädölle, on erittäin raskas ja brutaali toimenpide. Ensin uhri lamaannutetaan sähköllä tai unikonmaidolla, kunnes hän pysyy aloillaan. Kun uhri on rauhallinen ja paikoillaan, uhrin kalloon porataan kaksi reikää, joista ujutetaan nuketusrauta aivojen etuosiin. Höyrymuotoinen sielu alkaa virrata pian uhrin suusta, ja kun sen väri alkaa muuttua helmenharmaasta lähes läpinäkyväksi, prosessi keskeytetään ja nuken kallon reiät silataan umpeen savella tai jollakin muulla nopeasti kuivuvalla materiaalilla.

Muutamassa tunnissa ihmisuhrista on tullut nukke, ja yleensä nuket ovat toimintakykyisiä, kun nuketuksesta on kulunut muutama päivä.

### Nukke- ja sieluteollisuuden kalustoa

Kolmiuuninen sielumoottori on tehokkain sieluenergiaa käyttävä moottori, joka on kokonaisuudessaan ilmarosvojen kehittämä. Ensimmäiset todeksi osoitetut raportit moottorin käytöstä ovat vuodelta 1843. Tämän edeltäjää, yksiuunista sielumoottoria käytettiin todistetusti vuodesta 1836 alkaen.

Nuketusrauta eli nukettaja on pistoolin muotoon rakennettu kone, joka työntää nuketuskävyn uhrin aivojen etuosiin ja istuttaa identiteetin. Nuketuskäpy on nuketusraudan osa, joka uudelleenkirjoittaa uhrin identiteetin. Prosessi on äärimmäisen brutaali ja aiheuttaa tuoreelle nukelle usein tunnusomaista nenäverenvuotoa.

Massanukettaja on pöytämallinen nuketusrauta, johon voi kiinnittää jopa kymmenen nuketuskäpyä kerrallaan. Tämä laite on vasta suunnitteluasteella, ja sen toimintaperiaatteet ovat epävakaita. Ei ole varmaa, että sielunpoistoprosessin yhtäaikainen pysäyttäminen antaisi tasalaatuisia tuloksia, sillä sielun painon vaihteluväli on jopa 200 grammaa ihmisestä riippuen.

Sielunharsija on kokeellinen laite, joka on ns. vaihtoterä nuketusrautaan. Jos nuketusrauta ujutetaan aivoihin niin, että laitteen takaosaan on kiinnitetty sielunharsija, nukke saa tilalle toisen ihmisen sielua ja menettää omansa kokonaan.

Sielunkuorija eli sielunpuristin on maski, jolla ruumiista lähtevä sielu kerätään polttoaineen tiivistämistä varten.