David

**David** (/ˈdæːvið/; hebraisk: דָּוִד‎, moderne: Davīd, tiberisk: Dāwīḏ, bibelsk hebraisk udtale: /daːˈwiːð/, moderne hebraisk udtale: /daˈvid/; ca. 1040 fv.t. i Betlehem, det forenede kongerige Israel-Juda - ca. 970 fv.t. i Jerusalem, det forenede kongerige Israel-Juda) er en menneskemand, som ifølge den hebraiske bibel var den tredje konge over Israel-Judas forenede kongerige for årtusinder siden, omkring 1010 til 970 fv.t. efter Ishboshet og Ishboshets far, kong Saul. Før da havde David tjent i Sauls hof som musiker og senere som Sauls hærfører, men blev jaget væk af Sauls, da han begyndte at frygte at David skulle tage tronen, hvilket skete mange år efter. Som konge udrettede David mange ting, og han blev anset som stor, mægtig, vis, barmhjertig, og som en mand, der stolede på Gud. Efter sin død endte David i Helvede som fordømt, for at have arrangeret Urias' død, så han kunne få hans kone Batseba for sig selv. På Stenbærersletten slæber David i al evighed sten frem og tilbage med de andre fordømte, heriblandt Goliat, en kæmpe mand, som David selv slog ihjel mens han levede. Filip Engell mødte både David og Goliat i Helvede, da Aziel Stofeles lænkede menneskedrengen sammen med de fordømte stenbærere.

I jødisk profetisk litteratur, æres David som en idealkonge og forfaderen til en fremtidig Messias, som kristne mener er Jesus. Udover dette huskes David i dag af jøder som en af de største konger i deres folkefærds historie, i en tid, der bliver kaldt "jødedommens gyldne tid", han anses for at være en national helt og der findes mange salmer, som er tilskrevet ham.

## Historie

### Ifølge Bibelen

#### Salvelsen af David

David voksede op i Betlehem som en fårehyrde, der arbejde for sin far, men han også blev hurtigt kendt som en fremragende citer- eller lyrespiller (nogle bibeloversættelser benytter "citer," andre "lyre". Begge instrumenter er mindre harpelignende instrumenter og er beslægtede. Nogen oversættelser af biblen oversætter instrumentet med "harpe."). Han var søn af Isaj, en bonde fra Betlehem, der havde otte sønner, hvoraf David var den yngste. En dag kom profeten Samuel på besøg i Betlehem, hvor han bød Isaj og hans sønner at deltage i en ofring, men Samuel havde en bagtanke: Gud havde givet ham besked på, at én af Isajs sønner skulle salves til konge af Israel, eftersom den daværende og rigets første konge, Saul, havde vendt Gud ryggen. Samuel salvede David som Israels næste konge, og mens David var blevet velsignet af Helligånden, havde Herrens ånd forladt kong Saul, og en ond ånd fra Herren havde i stedet overvældet ham, så Saul i perioder oplevede mental og følelsesmæssig lidelse.

#### Tjeneste i kong Sauls hof

Saul vidste ikke noget om salvelsen af David og blev ved med at regere nogle år endnu, men da en af hans tjenere foreslog at hyre David, som var berømt som citerspiller, udnævnte Saul den unge David som sin våbendrager, og kongelig citerspiller, der skulle berolige Saul med sin musik, hver gang den onde ånd fra Gud kom over Saul. Saul blev meget godt tilfreds med David. David fik også et nært venskab til kong Sauls søn, Jonatan.

#### Kampen mod Goliat

Israelitterne lå i krig med deres nabofolk filistrene, og en dag sendte filistrene en hær mod Israel, og kong Saul red ud med Israels for at møde dem på slagmarken, som var mellem byerne Soko og Azeka i Juda. Filistrene slog lejr i Efes-Dammim og Saul og Israels mænd slog lejr i Terebintedalen. Filistrene havde taget opstilling på bjerget på den ene side og israelitterne på bjerget på den anden side, så de havde Terebintedalen mellem sig. Blandt filistrene var der især én kriger, den to meter høje kæmpe Goliat, som alle frygtede. Hver dag i 40 dage stillede han sig op foran israelitterne og udfordrede dem til at finde en mand, der ville kæmpe med ham i tvekamp. Ingen turde kæmpe mod ham, og det hånede han dem for, men en dag kom David til den israelitiske hærs lejr for at bringe friske forsyninger til sine tre ældste brødre, som var soldater i hæren, og så Goliat stå frem og udfordre og hvor bange alle blev for ham. Men han hørte også, at den, der kunne slå Goliat i tvekamp ville blive belønnet med rigdom og kong Sauls egen datter i ægteskab.

David overbeviste kong Saul om at lade ham kæmpe mod Goliat, men eftersom David ikke kunne bevæge sig i kongens rustning tog David blot sin hyrdestav, sin stenslynge og nogle glatte sten fra bækken nærved med til kampen i Terebintedalen. Opfyldt af Guds Ånd lykkedes det David mod alle odds at ramme en sten lige i panden på Goliat, så han faldt død om. Derefter overrakte David Goliats afskårne hoved til kong Saul. På et tidspunkt sluttede Jonatan en pagt med David, fordi han elskede ham lige så højt som sig selv. Som symbol på pagten og venskabet gav Jonatan David den kappe, han havde på, sin dragt, sit sværd, sin bue og sit bælte. Fra den dag havde David lykken med sig, hver gang han blev sendt ud af Saul, og derfor satte Saul ham ham over sine egne krigere.

#### Kong Sauls skindsyge på David

Tvekampen mod Goliat blev begyndelsen på Davids berømmelse, men da han og Saul vendte tilbage fra slaget, kom kvinder fra alle rigets byer kongen i møde og hyldede David i sange, hvor de fortalte, at David var en endnu større kriger end kong Saul selv. I takt med at Davids popularitet steg, blev Saul grebet af misundelse og frygt for, at den unge David skulle tage tronen fra ham. Saul forsøgte flere gange at få slået David ihjel, og kastede endda to gange et spyd efter David, mens han spillede på sin citer. Saul blev bange for David, fordi Gud havde forladt ham men var med David, og derfor fjernede Saul David fra sig ved at gøre ham til tusindfører i sin hær og sende ham ud i krig. David førte sine folk ud i kamp og hjem igen, og hver gang havde han lykken med sig, fordi Gud var med ham. Saul så, hvor meget David havde lykken med sig, og nærede stadig mere frygt for ham, men hele Israel og Juda elskede David, fordi han førte hæren ud i krig og hjem igen som sejrherrer. På et tidspunkt tilbød Saul David at ægte hans ældste datter Merab, men David takkede nej, fordi han ikke mente han var værdig. I stedet blev David gift med Sauls yngre datter, Mikal. Saul ønskede stadig at dræbe David, men Jonatan overbeviste sin far om at slutte fred med David.

#### David bliver konge over Israel og Juda

I noget tid var alt ved det gamle og David fik lov til at arbejde i hoffet, men da den onde ånd fra Gud igen kom over Saul, forsøgte han endnu en gang at spidde David til væggen med et spyd. David flygtede hjem til sit hus i. Saul sendte samme nat sine folk til huset for at holde øje med David og slå ihjel om morgenen. Mikal havde dog fortalt David om Sauls plan i tide og hjulpet ham med at flygte. Saul og hans folk forfulgte David ud på landet. Jonatan rejste ud til David, som gemte sig i Horesh, og sluttede der en pagt med ham, hvor han anerkendte David som den retmæssige konge og selv afkald på tronen.

Efter at have mødt Saul og hans mænd adskillige gange, vundet over dem, men skånet dem, nåede David filistrenes land, hvor han kom filisterkongens tjeneste. Mange år efter førte David en filisterhær mod kong Sauls hær ved Gilboa-bjerget. Kong Saul indså, at han ville tabe, og begik derfor selvmord ved at kaste sig ned over sit eget sværd. Tre af Sauls sønner døde også i slaget, heriblandt Davids nære ven Jonatan. Efter Sauls død var tronen tom, og både David og Sauls ældste søn, Ishboshet, kæmpede om den. I sidste ende var det Ishboshet der vandt, og han regerede i to år, indtil han blev myrdet af to af sine egne kaptajner. David havde var imellemtiden draget til byen Hebron i Juda, hvor Judas folk savede ham til deres konge. Derefter blev David konge over Israel, og var dermed blevet konge over hele Israel-Judas forenede rige. Han indtog byen Jerusalem og etablerede den som hovedsæde for det rige, Saul havde begyndt og bragte pagtens ark til byen.. I løbet sin regeringstid udslettede David adskillige nationer i landet Israel, efter Guds befaling, da praktiserede hedenske religioner, nogle af hvilke involverede børneofringer.

#### Batseba

Kong David forelskede sig på et tidspunkt i en kvinde ved navn Batseba, men hun var gift. David blev begærlig og begik hor med Batseba, hvilket førte til graviditet. På dette tidspunkt lå kong Davids folk i krig med amonitterne, og han fik sin chance for at skaffe Batsebas mand, Urias, af vejen: David gav ordrer til at Urias skulle sendes frem i første gelled, og to dage efter var han død, og David kunne tage Batseba som sin egen. På grund af denne synd, ville Gud lade ulykke ramme Davids slægt. Men David tilbad Gud og bad om tilgivelse. Natan, en af Guds profeter, fortalte David, at Gud havde skånet ham, men at Davids førstefødte skulle dø. David trøstede Batseba og lå med hende. Kort tid efter fødte Batseba en søn ved navn Salomon. Præcis som Gud havde sagt, døde Davids førstefødte søn: efter at have overfaldt og voldtaget sin søster Tamar, blev Davids førstefødte søn, Amnom, slået ihjel af Davids søn Absalom i hævn. Noget tid efter besluttede Amnom at vælte David af tronen og overbeviste mange folk om at tage hans parti, hvorefter han gjorde det. David flygtede fra Jesuralem, men efter Absaloms død, vendte han tilbage og regerede Israel.

#### Folketællingen og pesten

Engang befalede Israels gud, Jahve, kong David at tælle folket i sit land, hvorefter han blev rasende over, at David rent faktisk gjorde det, og besluttede at straffe David. Gud lod David vælge imellem tre forskellige straffe: tre år med hungersnød, tre måneder med krig eller tre dage med pest, og David valgte de tre dage med pest og som resultat døde halvfjerds tusind mennesker.

Senere nævnte Lucifer hændelsen til Filip Engell foran Jahve for at gøre nar af guden, ved at påpege, hvor grusom han kunne være i fortiden.

#### Død

Da David var blevet gammelt udpegede han sin søn Salomon som sin efterfølger, og bad dronning Batseba om at sørge for, at han blev salvet til konge, når kong David var død. Batseba gjorde, som hun fik besked på. David døde som 70 årig og blev begravet i Jerusalem. Han havde regeret over Israel-Juda i 40 år.

### *Djævelens lærling*

#### Fordømt i Helvede

For at have arrangeret Urias' død begæret Batseba, kom David i døden til Helvede, hvor han som fordømt til evig tid skal bære sten frem og tilbage på Stenbærersletten. Han gøres selskab af Goliat, som også var havnet i Helvede som stenbærer efter David havde slået ham ihjel på jorden.

#### Mødet med Filip Engell

Da Filip Engell blev lænket til stenbærene af djævlen Aziel Stofeles, som hævn over, at Filip spoleret Aziel og hans kumpan Fluks' æblerov ved Grimbens hus, stødte Filip ind i David, som han bad om hjælp. David hjalp menneskedrengen op ad mudderet og fortalte ham, at han var nødt til at gå, hvis han ikke ville drukne i jorden. Da Filip spurgte David om, hvad de var ved at bygge, svarede han, at de blot bar stenene fra den ene ende af marken til den anden. Filip syntes, at det lød meningsløst, hvorefter David spurgte ham, om ikke alle straffe er det. Pludselig kom Goliat stormende med et mægtigt klippestykke på ryggen, og råbte, at David skulle gå af vejen for ham. David nægtede at røre på sig og bad Goliat om at gå udenom. Da Goliat truede, huskede David filisteren på, at han havde slået ham før og kunne gøre det igen, hvorefter Goliat fnøs, men tøvede med ordene, sparkede i mudderet og gik udenom.

De to mænd havde nævnt hinandens navne i konfrontationen og det var gået op for Filip, som kendte til historien om David og Goliat, hvem de var. David følte et glimt af stolthed over at blive genkendt for sin heltebedrift. Filip kunne imidlertid ikke forstå, at helten David var endt i Helvede, så David fortalte ham, at efter han var blevet konge blev han begærlig og fik arrangeret manden Urias' død, så han kunne få Urias' kone, Batseba, selv, og for denne synd var han endt i Helvede efter sin død. Han skammede sig mens han fortalte om sin forbrydelse og hans øjne fyldtes med tårer. Efter at have afsluttet fortællingen, vendte David sig om og gik. Filip prøvede at følge efter og kaldte på David, men den tidligere konge var allerede forsvundet i mængden af fordømte.

## Fysisk udseende

Ifølge den hebraiske Bibel så David godt ud, havde rødmosset hud og kønne øjne.

Som fordømt er David blevet spinkel. Hans er øjne blevet blodsprængte, og hans ansigt er blevet beskidt. Han har et fuldskæg, som er klumpet sammen i kager af ler. Han er gammel, men udtrykkene i hans øjne er endnu ældre, så det er tydeligt, at han har været i Helvede længe. På hans ryg er der lange ar fra tusinder af års piskesmæld. Hans ankler og håndled er klædt i lænker, som er lænket til andre fordømte på Stenbærersletten.

## Optrædener

### *Den Store Djævlekrig*

* *Djævelens lærling*
* *Den forkerte død* (omtalt)
* *Den faldne engel* (omtalt)

## Referencer til *Den Store Djævlekrig*

1. ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 Kenneth Bøgh Andersen. *Djævelens lærling*. Høst & Søn. 2005.
2. ↑ 2,0 2,1 Kenneth Bøgh Andersen. *Den forkerte død*. Høst & Søn. 2009.

## Referencer til Bibelen

2. ↑ Første Samuelsbog 16:1-2
3. ↑ Første Samuelsbog 16:11-13
4. ↑ Første Samuelsbog 16:14-15
5. ↑ Første Samuelsbog 16:15-23
6. ↑ Første Samuelsbog 17:1-50
7. ↑ Første Samuelsbog 17:6-13
8. ↑ Første Samuelsbog 18:1-5
9. ↑ Første Samuelsbog 18:10-11
10. ↑ Første Samuelsbog 18:12-15
11. ↑ Første Samuelsbog 18:17–27
12. ↑ Første Samuelsbog 19:1-7
13. ↑ Første Samuelsbog 19:9-18
14. ↑ Første Samuelsbog 19:19-24
15. ↑ Første Samuelsbog 20:25-33
16. ↑ Første Samuelsbog 22:5-23
17. ↑ Første Samuelsbog 23:7-8
18. ↑ Første Samuelsbog 23:14-15
19. ↑ Første Samuelsbog 23:19-28
20. ↑ Først Samuelsbog 23:16-17
21. ↑ Første Samuelsbog 24:2-23
22. ↑ Første Samuelsbog 26:1-25
23. ↑ Første Samuelsbog 27:1-7
24. ↑ Første Samuelsbog 31:1-6
25. ↑ Anden Samuelsbog 2:8-10
26. ↑ Anden Samuelsbog 4:1-7
27. ↑ Anden Samuelsbog 2:1-4
28. ↑ Anden Samuelsbog 5:1-5
29. ↑ Anden Samuelsbog 5:5-12
30. ↑ Anden Samuelsbog 6:1-5
31. ↑ Anden Samuelsbog 11:1-17
32. ↑ Første Samuelsbog 12:1-18
33. ↑ Anden Samuelsbog 12:24
34. ↑ Anden Samuelsbog 13:1-39
35. ↑ Anden Samuelsbog 15:1-12
36. ↑ Anden Samuelsbog 18:9-32
37. ↑ Anden Samuelsbog 19:1-44
38. ↑ Anden Samuelsbog 20:13
39. ↑ Anden Samuelsbog 24:1-15
40. ↑ Første Kongebog 1:28-40
41. ↑ Første Kongebog 2:1-11
42. ↑ Anden Samuelsbog 16:12