Expedition 13 Første møte med Black Marrow

**Hvem:**

* Sticki Tricki Nicki Stella Donatella «Snella» Frick Farick
* Maurice
* Fiona Halv-Firs
* Dwyghte Lifebringer
* Aburaguzgul

**Været:** Varmere på grunn av vulkanutbrudd, regn og overskyet.

**Den forlatte stasjonen:**

Ingenting å hente annet enn en haug med jernstenger (Aburaguzgul har tatt eierett på disse til sitt videre arbeid). Fant nok et bevis på at trær og planter tar til seg tåken - prøvde å ta en prøve av sevje, fikk den i ansiktet.

Ellers er stasjonen… forlatt (sjokk!). Ganske utålmodig gjeng, ved en nøyere gjennomsøking vil man kanskje finne noe?

**Veien dit:**

Vi red mellom «Trollmannsborgen» og « Flengen.»  Vi så tegn på at noe hadde skjedd ved borgen; broen og vollgraven sprengt i filler og åpen vei inn.

*Noen har sprengt seg inn, eller ut* (opp og ned er like langt, ut og inn er like trangt -hvis ikke noen bare sprenger seg vei - som vi sier der jeg kommer fra). *Bør utforskes ASAP. Ta gjerne med rottene mine tilbake i så fall.*

Hørte skrikene til den store fuglen Roc, skrikene skapte skrekk blant de deltakerne som hadde møtt på den før, jeg syntes den hadde en melankolsk og litt vakker klang, men så har jeg møtt på mye spennende og farlig i mitt liv, i motsetning til for eksempel Fiona.

**Utenfor Black Marrow:**

Ikke et særlig hyggelig sted, men det hadde en viss… majestetisk og skrekkinngytende sjarm. Nesten poetisk. Store svarte spisser, som en gigantisk dragekjeft. En trapp og en høy port på vei inn. Det første vi oppdager er en masse hodeskaller på bakken, slepemerker leder oss bort til et hodeløst dvergskjelett som er lenket fast i en stein ute på plassen -ingen annet info funnet ved skjelettet. Hode-mysteriet finner vi svaret på inne i berget.

Porten inn er blokkert med fire store jernstenger (vi finner også tegn på at det har blitt brukt spyd som for lengst har råtnet). Noen ville ikke at det som var der inne skulle komme ut. Tegnene pekte på at det var mange år (hvor mange?) siden, så vi bestemte oss for å gå inn.

**Inne i Black Marrow:**

Arkitekturen der inne skuffer virkelig ikke! En svart hall opplyst av røde, svevende lys-illusjoner lengst oppe i taket. Dramatisk! Vakkert! Jeg spør meg selv hvem og hvordan -hvor lenge har denne magien holdt seg og hvem skapte den? Noe som lignet jernbanespor på gulvet (også utenfor porten) og en slags snuplass. Sporene var mindre enn for togene til Trifectaen. Til høyre for snuplassen går det spor inn mot en en rast åpning, ikke utforsket videre -orket ikke flytte på alle steinene.

Rett innenfor porten finner vi et dvergeskjelett som har prøvd å klore seg ut. En steintavle under armen (legger ved tekst fra alle steintavler nederst i logg).

Til venstre finner vi tre rom. Nok et tegn på at dvergene som har bodd her må ha blitt skremt noe skikkelig, levninger inn mot veggen med en arm som prøver verge seg mot….. noe! Et rom med to senger (vaktstasjon?) og et rom med et gigantisk maleri av en familie uten ansikter (som nå henger i tavernaen).

Der inne ligger det en kropp som virker uberørt av tidens spisse tann, klærne fortsatt intakte, sovende. Fiona strener selvfølgelig bort og begynner å snakke til kroppen, som SELVFØLGELIG viser seg å være en slags syk skapning, **et flyvende tentakkel-hode**. Ingen av oss har sett noe lignende! Maurice tar seg av hode-vesenet med «to tette og en badehette» som mamma ville sagt.

Det tidligere intakte kroppen blir nå til støv og der finner vi to stentavler til. Takk og lov for at Aburaguzgul kan dvergisk, for resten av oss skjønte nada.

Fiona kunne nok hatt godt av litt refs, hun er konstant ute etter å kjefte og snakke dritt til meg, jeg tror det er sjalusi, men prøver virkelig å lære henne om søsterskap og medmenneskelighet.

**De tre stentavlene lyder som følger:**

*"De gamle...forstått hva Hrakk planlegger. Deres blikk er festet ... fra Bulu-Kasil. Jeg føler det ... natten lang... Potros skyndt deg..."*

*"Har noen tømt skattkamrene? Mangler rapporter fra nivå ... 3 og nivå... Operasjonen legges ned. Vårt sverd ... med flammen sendes. Ingen.... før mesterverket til Potros er ferdig, ordre fra kong Hrakk."*

*"Å nei, å nei, å nei... det skraper... skriker... deres forbannelse... jeg frasverger meg skaldene... forbannet være Hrakk og hans arroganse..."*

**Videre inn:**

Vi går gjennom en halvåpen port i enden av den stemningsfull gangen og der ser vi ut over et gapende tomrom (hvor langt, bredt og dypt er det vanskelig å beregne, selvom vi prøvde). En liten heis, festet i en kjetting-anretning er eneste mulighet videre. Dessverre kommer vi ikke lenger. Her blir vi angrepet av fem til av disse skapningene.

Et skrik paralyserer både meg og Maurice og vi er lamslåtte, mens de andre kjemper mot disse motbydelige uvesnene. En av dem planter noe i hodet på Maurice, jeg slipper heldigvis unna, takk og lov!

Vi må bruke to hele timer på å finne ut av hva som har skjedd med Maurice. Han har fått en grusom forbannelse (skikkelig spennende greier) over seg, vi skjønner at dette kommer til å gå dårligere og dårligere for hver time som går. Vi forstår også at han til slutt vil miste hodet, haha bokstavelig talt, og bli til et sånt vesen selv. Vi ser at kun to ting vil hjelpe:

*Remove curse eller greater restoration.*

*Sollys vil stagge og utsette transformasjonen.*

Han så skikkelig ulekker ut, men holdt motet oppe, for en helt!

Vi skjønte at tiden var dyrebar og bestemte oss for å oppsøke prestene i «Flengen»

Vi galloperer gjennom ødemarken og blir innhentet av «Roc» som først forsyner seg med «Ponni» før hun forsyner seg med Fiona. Fuglen flyr opp for å slippe Fiona ned i den sikre død, mens vi alle galloperer for livet.

Aburaguzgul sender sine små mekaniske dingsebomser for å vekke henne til livet der hun ligger bevisstløs i fuglens gigantiske klør, 60 fot oppe i lufta. Vi var rimelig sikre på at Fionas siste time var kommet, men ved et mirakel og skikkelig flaks, flakser hun ned og lander ved inngangen til The Rift. Den dama har iallfall, om ikke annet, noen gode magiske evner.

Vel inne møter vi på en øglemann på en struts som fører oss til presten, disse folka har en skikkelig ting for dverger. Inngravert på veggen i en korridor før prestenes innerste kammer fant vi teksten:

*«Du som skal reise til det ukjente*

*Fra alle som du føler deg nær*

*Føl ingen frykt!*

*De gamle er ikke guder*

*Skaldene i sine haller vil ønske oss velkomne*

*Seil, seil, mot ære og sannhet!*

*Tror det ligger noe saftifg info der -som for eksempel det at de gamle ikke er guder!*

De hjelper oss, men sier at dette er den eneste gangen de har mulighet til å reversere forbannelsen. Maurice blir seg selv igjen, mens er sterkt preget av hva øglepresten kaller «Det mørkeste som noensinne har kommet fra Bulu-Kasil»

Anbefaler at den neste gruppa som prøver seg på Black Marrow har et høyt LEVEL og helst en «remove curse» i arsenalet sitt, iallfall bør de satse på sol og null skyer. Ikke akkurat lett, men vi overlevde, tross alle odds. Nå fortjener vi litt downtime, så Maurice kan få det søte ansiktet sitt ordentlig på plass igjen.