Těžba nerostných surovin

*Pokud jste na Crash Course Geography dávali pozor, víte, že téměř všechno má spletitý příběh se zvraty [nejen banány]. A samotné zařízení, které používáte ke sledování tohoto videa, není výjimkou. Ať už je to počítač nebo telefon, naše zařízení mají složité příběhy, které se táhnou celým světem, od Demokratické republiky Kongo přes Čínu až po Spojené státy. Vezměte si třeba notebook. Baterie uvnitř tohoto zařízení obvykle vyžaduje materiály, jako je lithium, které dodává proud, a kobalt, který pomáhá stabilizovat náboj. Na rozdíl od banánů však lithium a kobalt nerostou na stromech. A těžba nerostných surovin, tedy odebírání hornin a minerálů ze zemské kůry, je jednou z těch lidských činností, které zasahují do všech aspektů geografie. Jmenuji se Alizé Carrère a vysílám pořad Crash Course Geography.*

Náš dnešní příběh začíná hluboko v nitru Země. Primární ekonomické činnosti, při kterých se ze Země těží, jako je těžba, dramaticky mění fyzickou geografii planety. Třeba když se zavalí doly pod povrchem. Nebo když se vyhloubí hluboké jámy pro povrchové doly, nebo když se srovnají se zemí celá pohoří. To vše může na Zemi zanechat obrovské jizvy! A přitom celé regiony mohou záviset na tom, co dokážeme ze Země vytěžit, a to jak na souši, tak na moři. Těžba nerostných surovin je tedy dalším z témat, kde se hranice mezi fyzickou a humánní geografií stírá a různé typy geografů mohou studovat různé aspekty těžby. Například geomorfologové studují, jak vznikají tvary reliéfu, a spolu s geology mohou pomoci pochopit, jaké typy nerostů můžeme na různých místech najít. Své znalosti fyzikálních procesů využívají k odhadu, kolik materiálu je v zásobě, nebo k odhadu zásob nerostných surovin. A environmentální geografové se zabývají interakcí člověka s životním prostředím a jeho změnami v prostoru. Takže jak geomorfologové, tak environmentální geografové mohou studovat elektronická zařízení, jako jsou počítače, kvůli minerálům, které používají, jako je kobalt a lithium - od toho, kde tyto minerály získáváme, až po to, jak zisk spojený s jejich těžbou ovlivňuje politiku nebo kulturu regionu.

Jako každý typ geografa vždy hledáme zákonitosti a snažíme se odpovědět na otázku, proč je něco tady a ne tam, a to nám pomohlo přijít na některé obecné principy těžební krajiny, což nám také pomáhá pochopit, kde hledat různé typy minerálů. Za prvé, hornická města nemůžeme vytvořit jen tak někde. Jak byly materiály vyvrhovány ze sopek nebo pohřbívány v dávných jezerech a oceánech, v průběhu času se stlačovaly a pak se přesouvaly geologickými procesy, rozkládaly se a přeměňovaly. A tyto a další dávné tektonické procesy zanechaly všechny tyto zdroje rozmístěné v určitých vzorcích po celé Zemi. Stejně jako to, že fosilní paliva, jako je uhlí a ropa, nebo ložiska, jako je uran, nejsou pod žádným starým úsekem země. Nebo prvky vzácných zemin, jako je cer, lanthan a yttrium, které se vyskytují na mnoha různých místech, ale jen ve stopovém množství a jejich těžba je nesmírně obtížná a nákladná - proto jsou vzácné. Palivovým zdrojům, jako je uhlí a ropa, a nepalivovým nerostným zdrojům, jako jsou prvky vzácných zemin nebo věci jako železo či vápenec, se říká neobnovitelné zdroje, protože se daný zdroj nemůže obnovit během lidského života.

Obnovují se ve velkých geologických časových rámcích, které trvají miliony let. Neobnovitelné zdroje mají tedy v podstatě omezenou nabídku, a protože se také obtížně těží, jsou velmi drahé. A tyto fyzikální faktory vytvářejí v těžebních oblastech další sociální vzorce. Například ekonomické vzorce. Činnosti, při nichž se těží věci ze Země, málokdy vytvářejí takové bohatství, jako když se suroviny získají a zušlechtí. Takže když jako geografové přemýšlíme o těžbě, uvědomujeme si, že těžba poskytuje nízkou mzdu, rizikovou práci, často v izolovaných oblastech - ale tyto oblasti často nemají mnoho jiných pracovních příležitostí. A těžba má obrovský dopad na krajinu. Vezměte si jakoukoli povrchovou těžbu s velkými jámami, kde se hromadí voda a toxické chemikálie používané k oddělování nerostů. Odstranění nadloží neboli půdy a vegetace v dané lokalitě znamená, že po ukončení těžby tam po generace nebude žádná půda. Obce, kde se tyto doly nacházejí, často nemají prostředky na to, aby toto prostředí samy napravily. Uvíznou tak v ekonomickém vzorci, který dále omezuje bohatství a produktivitu, jež by se do těchto oblastí mohly v budoucnu přesunout.

Abychom nyní mohli vyprávět o kobaltu, lithiu a počítačích, musíme nejprve těžit úplně jiné prvky. Nikl-metalhydridové baterie obsahují prvek vzácných zemin lanthan a dříve byly mnohem běžnější přenosnou baterií v noteboocích a telefonech a v elektromobilech. Nikl-metalhydridové baterie se však obtížně správně nabíjejí a jsou velké a těžké. Technologie jako telefony a notebooky nakonec přešly na používání lithium-iontových baterií, které jsou lehčí a snadněji se nabíjejí. Používání technologií, které jsou méně závislé na prvcích vzácných zemin, je také ekonomicky výhodné. Největší zásoby prvků vzácných zemin se nacházejí v Číně, která může být politicky komplikovaným obchodním partnerem. V tomto případě se jedná o lithium a kobalt. Lithium se stále častěji používá k výrobě baterií, protože snadno vede proud, je lehké a jeho struktura umožňuje obnovení jeho iontů a elektronů dobíjením, zejména při použití s kobaltem. Díky tomu je tato kombinace velmi užitečná v bateriích pro věci, jako jsou telefony, elektromobily a počítače. Lithium a kobalt jsou také strategické nerostné suroviny, což znamená, že jsou důležité pro národní bezpečnost nebo pro sílu ekonomiky. To však neznamená, že kobalt a lithium jsou bezvýznamnou alternativou.

Oblast, která se dnes nazývá Demokratická republika Kongo, dodává přibližně 70 % světových zásob kobaltu. Kobaltové krajiny - jak sociální, tak fyzické - však mají na KDR obrovské lidské a ekonomické dopady, a dokonce udržují občanskou válku. Když si přiblížíme krajinu, zjistíme, že Demokratická republika Kongo je země plná vody, kvalitní půdy a vegetace. Je také součástí geologického pohybu v oblasti Afrického riftu a nachází se zde bohatá půda, tropické deštné lesy a ložiska cenných nerostů, jako je cín a wolfram - a kobalt. Ještě v dobách boje o Afriku, kdy si Evropa rozdělovala kontinent, byla Konžská demokratická republika jako místo bohaté na suroviny velmi žádaná kolonizátory. A to odstartovalo politické nepokoje a utrpení, které stále pokračují. V roce 1960, kdy Demokratická republika Kongo získala nezávislost na Belgii, měla tato země bohatá na suroviny obyvatelstvo, kterému byla po generace odpírána lidská práva, jako je vzdělání, a obyvatelstvo tak mělo převážně primární hospodářství.

V roce 1996 vypukla v Demokratické republice Kongo válka, kterou Mezinárodní záchranný výbor považuje za nejsmrtonosnější válku od druhé světové války. I v roce 2022 pokračují regionální konflikty a válka tam má vrstvy napětí - jako jsou etnické konflikty a nedůvěra mezi vesnicemi a centrální vládou - které ztěžují zprostředkování trvalého míru. Některé boje jsou také spojeny s přístupem k půdě, zejména k půdě obsahující nerostné suroviny. Vzhledem k tomu, že proces legální těžby v KDR je časově náročný a zatěžující, je mnoho dolů nelegálních - a to znamená, že často neexistuje velký dohled nad tím, jak je půda využívána nebo jak je zacházeno s dělníky. Tyto doly se stávají místem zneužívání lidí, kteří v nich pracují, a zisky z dolů mohou skončit financováním milicí, které brání území před cizinci a vládou. Samotní horníci mají tendenci vykonávat těžkou práci s ručním nářadím. A horníci, jejich rodiny a jejich komunity jsou vystaveni působení řady toxických látek, což přidává špatné zdraví na seznam potíží, s nimiž se obyvatelé Konžské demokratické republiky potýkají. Přesto Konžané stále přicházejí pracovat do těchto dolů, protože existuje jen málo možností, jak si vydělat na živobytí.

I když ti, kteří pracují v malých, neregulovaných dolech, si stále nevydělají mnoho peněz. Tím, že se za práci moc neplatí, se udržuje nízká cena kobaltu. A tak s tím, jak svět začíná chápat, jakou cenu má těžba pro samotné hornické komunity, roste tlak na vlády a společnosti, aby přestaly neregulované nerosty využívat. To by mohlo pomoci zajistit, aby část těžebního bohatství zůstala v hornických komunitách, a zastavit využívání dětské práce v dolech v Demokratické republice Kongo. Mezi mezinárodními obhájci lidských práv, těžebními komunitami a mezinárodními korporacemi se také vede debata o tom, zda kobalt z KDR klasifikovat jako konfliktní minerál, tedy minerál, který vyvolává a udržuje konflikty a války. A pokud by kobalt byl konfliktním nerostem, museli by dodavatelé prokázat, že kobalt pochází z dolů, které nefinancují militantní skupiny a neudržují konflikt v KDR. Což zní skvěle, ale tento krok je kontroverzní na mnoha úrovních, včetně nedostatku příjmů, kterému těžaři čelí, když svět přestane tyto nerosty kupovat, a složitých vztahů mezi těžebními oblastmi a zvolenou vládou.

Navíc podle některých odhadů tvoří produkce kobaltu 70 % ekonomické produkce KDR, což znamená, že pokud podniky nebudou moci legálně využívat kobalt z KDR, mohlo by to narušit ekonomiku země. Takže opravdu nestačí jen mít materiál a zatím jsme se zabývali pouze přední částí těžby. Konžská demokratická republika má velké nerostné bohatství, ale její komplikovaná koloniální a politická historie a dědictví nedostatečných investic do země a jejích obyvatel vytvářejí ekonomiku založenou na těžbě, kvůli níž jsou lidé uvězněni v chudobě. Krajina související s těžbou však může zahrnovat také krajinu elektronického odpadu neboli e-odpadu. Jedná se o místa, kde se skladuje již nepoužitelná elektronika. Některé jsou renovovány a znovu použity. Některé mohou být recyklovány a některé končí na skládkách. Velká část elektronického odpadu na světě se dostává do míst, jako je Ghana nebo čínské Guiyu, kde věci jako vyluhování toxických látek ovlivňují místa, kde je nejméně peněz na úklid odpadu. To je příklad externality neboli "skrytých nákladů", které nejsou zahrnuty, když zvažujeme, kolik daná věc stojí spotřebitele.

Náklady na čištění odpadu z výrobku, jako je elektronický odpad, nejsou zahrnuty v ceně výrobku. To znamená, že za úklid tohoto nepořádku se ve skutečnosti nikomu neplatí a tyto náklady se často přenášejí na komunity s nízkými příjmy a barevné komunity. Lidé jsou však úžasně kreativní jedinci a snaží se vymýšlet způsoby, jak dopady minimalizovat. Inženýři a výzkumníci zkoušejí nejrůznější způsoby, jak usnadnit získávání prvků vzácných zemin a lithia z vyhořelých materiálů. Probíhají pokusy s využitím všeho možného, od hub až po chemicky stabilní iontové kapaliny, k obnově kovů, které se již nacházejí v našich zařízeních. Jednou z největších výzev, které budou muset tyto procesy překonat, je však způsob, jak je provádět ve velkém měřítku. Víme také, že na našich skládkách jsou zásoby kovů, ale nemáme procesy, které by byly dostatečně dostupné, abychom je mohli využít. I když vědci doufají, že až budou vyvinuty rozumné metody, mohli bychom tyto kovy ze skládek těžit. Do té doby jsou zdroje na skládkách považovány za ekonomicky vyčerpané, protože jejich těžba stojí více, než je hodnota zdroje.

Takže bez ohledu na to, kde jsme a co děláme, jsme zasazeni do krajiny. Je to způsob, jakým je naše okolí utvářeno našimi kulturními symboly, vzorci vegetace, slunečního světla a srážek v daném místě. Způsob, jakým hranice vytvářejí ostré kontrasty mezi oblastmi, které by jinak mohly vypadat stejně. Nebo způsob, jakým naše hospodářské aktivity vytvářejí konkrétní scenérie. Primární výroba, jako je těžba nerostných surovin, vytváří složité krajiny chudoby, ničení životního prostředí a potenciální války a konflikty. Bez těchto materiálů však nemůžeme vytvořit ekonomiky, které jsme navrhli. A přestože existují snahy o inovace a vytváření nových způsobů využívání zdrojů s menšími ekologickými a ekonomickými dopady, lidé, kteří v těžebním průmyslu pracují, často nemají možnost se na těchto změnách a politikách podílet. To, jak využíváme zdroje, má dopady nejen na naše osobní rozpočty, ale i na způsoby, které nás spojují s lidmi na druhé straně světa.