Mustarastas

## Yleistä

Mustarastas on 23 vuotta sitten heimoon syntynyt kauppiaiden laumaan kuuluva nainen. Luonteeltaan Mustarastas on utelias, luottavainen ja hieman yllytyshullu, tai vähintäänkin suostuteltavissa jos jonkinmoiseen metkuun ja kepposeen. Mustarastaan mielialat vaihtelevat herkästi, ja hän näyttää tunteensa tavallisesti hyvinkin estottomasti. Sentään hän on suurimman osan ajasta iloinen.

Mustarastas ei jaksa istua kauaa toimettomana, joten hän ottaa mielellään vastaan tehtäviä, jotka muut hänelle antavat. Hän myös kuljeskelee mielellään maastossa tutkien kaikki löytämänsä mielenkiintoiset paikat. Vaikka hän välttääkin aseiden käyttöä parhaansa mukaan, hän liikkuu mielellään mukana metsästäjien tekemillä retkillä etenkin, kun on aihetta olettaa että retkellä kohdataan heimon ulkopuolisia tai uusia paikkoja. Näin hän tekee myös siksi, että se antaa hänelle mahdollisuuden kartuttaa tietoja vanhasta maailmasta, joka kiinnostaa häntä paljon.

## Historia

Mustarastas syntyi heimoon noin 23 vuotta sitten. Mustarastaan äiti Kieränä ei kuulunut heimoon, vaan tämä oli jäänyt heimon leiriin hetkeksi, mutta rakastuttuaan nuoreen Haukeen ja tultuaan raskaaksi jäi sinne vielä miltei kahdeksaksi vuodeksi lisää, käyden aina välillä omilla vaihtelevankestoisilla matkoillaan.

Kun Mustarastas oli noin seitsemän, tämän äiti ilmoitti tälle lähtevänsä. Mustarastas, jonka koti heimo oli, mutta jolle äiti oli maailman tärkein ihminen, joutui vaikean tilanteen eteen. Sen ratkaisi tavalla, jonka vielä seitenvuotias mielsi järjenmukaiseksi: hän lähtisi äitinsä mukaan, mutta palaisi takaisin heti, kun siltä tuntui. Tämän hän ilmoitti päättäväisesti äidilleen, joka Mustarastaan yllätykseksi antoi tälle luvan tulla mukaan.

Koitti ilta, jolloin Mustarastas äitinsä kanssa hipsi pois leiristä. Toisin kuin Mustarastas oli olettanut, he eivät matkanneet kahden, vaan heidän seuraansa liittyivät myös eräs heimon naisista sekä tämän muutaman vuoden ikäinen poika, Lumikko.

Vaellettuaan noin kuukauden suhteellisen hidasta vauhtia seurue päätyi tyhjään leiriin, jonka liepeille he jäivät keräämään voimia. Pian kuitenkin osoittautui, ettei leiri ollut tyhjä. Varjoista seuruetta tarkkaili Mustarastasta muutaman vuoden vanhempi lapsi, joka näytti pelkäävän aikuisia. Mustarastas ja Lumikko kuitenkin tutustuivat lapseen kun aikuisten silmä vältti. Lapsi ei pihahtanut sanaakaan, mutta se ei toisia haitannut, eiväthän he olisi muutenkaan voineet puhua kovin kovaan ääneen aikuisten kuulematta.

Eräänä aamuna, seurueen vietettyä leirissä jo useita päiviä, Mustarastas heräsi yksin. Kauhu, suru ja epätoivo, jota pieni lapsi tuona hetkenä koki oli niin raastava, että hän lyyhistyi maahan ja alkoi itkeä. Hän itki niin kauan, että hänen päänsä tuntui halkeavan ja hänen teki mieli oksentaa, niin kauan että hänen äänensä käheytyi. Hän itki, kunnes tunsi kosketuksen olkapäällään. Sama lapsi, johon hän ja Lumikko olivat aiempina päivinä tutustuneet, istui hänen vieressään ja tuijotti häntä ruskeilla silmillään.

Kun Mustarastas rauhoittui, hän ilmoitti vanhemmalle lapselle lähtevänsä takaisin kotiin. Hän keräsi ne tavaroiden rippeet jotka leiriin oli jäänyt ja lähti suuntaan, josta tiesi heidän tulleen. Yllätyksekseen myös vanhempi lapsi lähti hänen mukaansa, vaikkakin vain osaksi matkaa. Kun Mustarastas palasi takaisin heimon, hänet otettiin vastaan avosylin ja rakkaudella, ja koko heimo, etenkin Hauki ja osaltaan myös Susiemo pitivät hänestä huolta ja kasvattivat hänestä sen nuorukaisen, joka hän on nykyäänkin.