Forti Corse

**Forti Corse**, běžně známý jako Forti, byl italský závodní tým známý především svým krátkým a neúspěšným působením ve Formuli 1 v polovině 90. let.

Vznikl koncem 70. let a dvě desetiletí soutěžil v nižších formulích. Úspěchy týmu během tohoto období zahrnovaly čtyři šampionáty jezdců v italské Formuli 3 během 80. let a vítězství v závodech v mezinárodním šampionátu Formule 3000, ve kterém závodil v letech 1987 až 1994.

Od roku 1992 spoluzakladatel týmu Guido Forti rozvíjel vztah s bohatým brazilským obchodníkem Abíliem dos Santos Dinizem, který dal Dinizovu synovi Pderovi závodní sedačku, a také dostatečně vysoký rozpočet, aby zvážil vstup do Formule 1.

Forti promoval ve Formuli 1 jako konstruktér a účastník v roce 1995, ale jeho první vůz – Forti FG01 – se ukázal jako nekonkurenceschopný a týmu se nepodařilo získat ani bod. Navzdory tomuto neúspěchu se Forti zavázal k tříleté smlouvě s Dinizem, která byla porušena, když se Pedro před sezónou 1996 přestěhoval do týmu Ligier a vzal si s sebou většinu sponzorských peněz týmu. Nicméně Forti pokračoval v soutěži a vyrobil vylepšený podvozek FG03, než podlehl finančním problémům uprostřed sezóny po nakonec neplodné dohodě s tajemnou entitou známou jako Shannon Racing.

Tým soutěžil v celkem 27 Grand Prix, nezískal žádné body, a je uznáván jako jeden z posledních skutečně soukromých týmů, které závodily v éře, kdy mnoho velkých výrobců automobilů zvyšovalo své zapojení do tohoto sportu.

## Historie

Forti Corse založili italští podnikatelé Guido Forti, bývalý závodník, a Paolo Guerci, inženýr, na konci 70. let se sídlem v Alessandrii v severní Itálii.

Zpočátku jezdili v nižších kategoriích motorsportu, jako je Formule Ford a Formule 3, a to jak na italské, tak na evropské úrovni. Tým byl dobře vybaven a brzy se stal pravidelným vítězem. Jezdci Forti Franco Forini, Enrico Bertaggia, Emanuele Naspetti a Gianni Morbidelli (kteří všichni pokračovali ve Formuli 1) vyhráli italské tituly Formule 3 v letech 1985, 1987, 1988 a 1989, resp. Bertaggia navíc vyhrál prestižní Macau F3 Grand Prix a Monaco Grand Prix F3 v roce 1988 a Morbidelli vyhrál FIA European Formula Three Cup v roce 1989.

Teo Fabi a Oscar Larrauri také závodili za tým v jeho prvních letech, první vyhrál italský šampionát Formule Ford 2000 v roce 1977 a druhý závodil až do daleké Jižní Ameriky v argentinském šampionátu Formule 3. Forti pokračoval v závodění ve formuli 3 až do konce roku 1992, kdy opustila formuli 3, aby se mohl soustředit pouze na mezinárodní formuli 3000.

### F3000

V roce 1987 přešel Forti do mezinárodní formule 3000 s menším úspěchem než ve Formuli 3.

Hlavním důvodem bylo šasi, se kterým se tým rozhodl soutěžit. Namísto použití zákaznických Lol, Marchů nebo Raltů, které byly všechny vyráběny zavedenými společnostmi, které měly dlouholeté zkušenosti s navrhováním a stavbou takových vozů, Forti zůstal u svého italského dodavatele podvozků Formule 3 Giampaola Dallary, který právě navrhl první šasi F3000.

Forti byl prvním týmem, který použil toto šasi, které bylo nazváno Dallara 3087 (šasi, které se později objevilo ve Formuli 1 u týmu BMS Scuderia Italia, protože vůz tohoto týmu nebyl připraven na první závod sezony v roce 1988). Tato kombinace nezkušeného týmu a nevyzkoušeného vozu nezískala ve svém prvním ročníku F3000 žádné body, ani se tým nezúčastnil všech závodů podle plánu.

Forti využil rok 1988 k získání cenných zkušeností v F3000 a to pomohlo týmu k lepším výkonům v následujících sezónách, stejně jako změna na konkurenceschopnější šasi Lola a poté Reynard.

Po celé sezóně v roce 1988 a prvních mistrovských bodech týmu, s jezdcemm Claudiem Langesem v roce 1989, se ukázalo, že Forti je víc konkurenceschopný. V roce 1990 Gianni Morbidelli získal první vítězství Forti v závodě F3000, a přestože žádný jiný jezdec Forti nezískal mistrovský titul v této kategorii, tým se etabloval jako častý přední účastník závodů, když získal devět vítězství a pět pole position v Int. F3000.

Od roku 1993 se společnost Forti soustředila pouze na F3000 a měla jezdce jako Naspetti, Fabrizio Giovanardi, Andrea Montermini a Hideki Noda. Rok 1991 byl pro Fortiho nejúspěšnější sezónou v F3000, Naspetti skončil třetí v šampionátu jezdců, deset bodů za vítězem Christianem Fittipaldim. Přestože forma týmu v následujících letech klesala, v roce 1994 byl Forti nejzkušenějším týmem v šampionátu a jako jezdce angažoval Nodu a Pedra Dinize.

### Formule 1

#### Začátky

Jak se jeho tým stával úspěšnějším, Guido Forti začal uvažovat o postupu nahoru, do formule 1. Nicméně, tam bylo několik odrazující nedávné příklady týmů, jako Coloni a Onyx, které jezdily v F3000 vstoupily do Formule 1 a selhaly víceméně okamžitě kvůli nedostatku financí. Naopak Eddie Jordan ukázal, že tento krok lze provést úspěšně, působivým výkonem v roce 1991 se svým týmem Jordan, který skončil pátý v poháru konstruktérů s celkovým počtem sedmi bodů. Forti považoval za nejdůležitější faktor úspěchu solidní finanční základnu. V roce 1991 proto začal pracovat na svém projektu Formule 1.

Na konci roku 1992 podepsal smlouvu s bohatým brazilským jezdcem Pedrem Dinizem, jehož osobní jmění a sponzorské kontakty se ukázaly jako neocenitelné při navyšování rozpočtu týmu. Dinizův otec, Abílio dos Santos, byl vlastníkem velké brazilské distribuční společnosti Companhia Brasileira de Distribuição a řetězce supermarketů Pão de Açúcar.
Tím, že nabídla společnostem preferenční umístění produktu na brazilském trhu, mohla rodina Diniz kromě podpory od Unibanco získat osobní sponzorské smlouvy se značkami jako Arisco, Duracell, Gillette, Kaiser, Marlboro, Parmalat a Sadia, aby mohla financovat Pedrovu kariéru. V roce 1993 se Forti prostřednictvím Abília dos Santose setkal s Carlem Ganciou, italsko-brazilským obchodníkem. Gancia se stal spolumajitelem týmu, koupila Guerciho akcie a začal pracovat na projektu Formule 1. Koncem roku 1994 se mu nakonec podařilo zajistit slušný rozpočet pro Formuli 1, který byl „efektivně zajištěn rodinou Dinizů“.

Najal také několik zkušených pracovníků, včetně návrháře Sergia Rinlanda a bývalého šéfa týmu Ferrari či Lancie ve WRC Cesare Fioria. Kromě toho byl bývalý jezdec René Arnoux zaměstnán jako konzultant a trenér jezdců. Guerci zůstal u Fortiho jako jeden z jeho závodních inženýrů.

#### Sezona 1995

Pilot číslo jedna Forti pro sezónu 1995 byl nováček Pedro Diniz, který závodil za Forti v F3000, ale bez velkého úspěchu. Nicméně měl zaručené místo, protože jeho rodina a sponzoři platili významnou částku z rozpočtu týmu. Druhý jezdec byl později potvrzen jako jeho zkušenější krajan Roberto Moreno, který naposledy závodil v F1 v roce 1992, kdy měl za sebou katastrofální rok jezdění za nechvalně známý tým Andrea Moda.

Jeho místo však bylo zpočátku garantováno pouze na základě smlouvy ze závodu na závod, protože se kromě bývalých jezdců týmu F3000 Emanuele Naspettiho a Andrea Monterminiho uvažovalo také o portugalském jezdci Pedro Lamym.

Spekulovalo se, že kdokoli se připojí k týmu, bude smluvně zavázán být dvojkou pro Dinize a že jeho otec trval na sestavě výhradně brazilských jezdců. Mluvčí Forti skutečně potvrdil, že Morenova národnost byla vedle jeho zkušeností hlavním důvodem jeho výběru. Tým se později pokusil angažovat svého bývalého jezdce F3000 Hidekiho Nodu do Grand Prix Pacifiku 1995, ale byla mu zamítnuta superlicence FIA.

Na rozdíl od některých stávajících týmů mohla společnost Forti před začátkem sezóny rozsáhle testovat své šasi. Při skupinovém testování na okruhu Estoril v březnu se však ukázalo, že Diniz je asi o sedm sekund na kolo pomalejší než tempo vedoucích závodníků, což naznačuje, že tým pravděpodobně uvízne v zadní části pole.

Diniz skončil na 10. místě v úvodní GP Brazílie, ale za vítězem Michaelem Schumacherem byl o sedm kol. V Argentině se tato situace ještě zhoršila, protože oba jezdci sice dokončili, ale na konci závodu měli oba devět kol za vítězem Damonem Hillem a ani jeden nebyl klasifikován, protože nedokázal dokončit 90 % vzdálenosti závodu.

Podobná nejrychlejší kola jezdců během závodu byla o více než deset sekund pomalejší než nejrychlejší závodní kolo Schumachera a téměř o pět sekund pomalejší než nejrychlejší kolo dalšího nejpomalejšího běžce (Domenico Schiattarella v Simteku).

Imola na tom byla podobně špatně, protože oba jezdci dojeli o sedm kol dolů a opět nedokázali dosáhnout 90% hranice pro klasifikaci. Forti už byl terčem paddockových vtipů a byl mnohem pomalejší než ostatní (a finančně chudší) "outsideři": Pacific, Simtek a Minardi. Rozpočet však umožnil vylepšení vozu. Během sezóny byla jeho hmotnost snížena o výrazných 60 kilogramů (přibližně 10 procent minimálního hmotnostního limitu F1 595 kg (1 312 lb)[1]) a poloautomatická převodovka, vzduchová skříň a přepracování přední části křídlo, bočnice a monokok byly představeny. V průběhu sezony se také zdvojnásobil počet zaměstnanců. To vedlo k postupnému zlepšování tempa v průběhu roku a již nedocházelo k žádným neklasifikovaným dojezdům.

Mezi Velkou cenou Brazílie a Argentiny se Rinland vrátil do Evropy na plný úvazek, aby převzal oficiální post technického ředitele týmu. Jeho dlouhodobým úkolem bylo založit pro tým anglickou konstrukční kancelář, ale jeho počátečním úkolem bylo zlepšit konkurenceschopnost FG01 řadou technických vylepšení. Rinland však následně po několika týdnech tým opustil poté, co se pohádal s vedením týmu kvůli nedostatečné konkurenceschopnosti vozu.

Konečný rekord Forti byl skutečně dobrý pro nováčky s 50 procenty (vyjma neklasifikací), což Dinizovi pomohlo vybudovat si pověst stabilního a spolehlivého jezdce. Forti pak byly povýšen, když Simtek po GP Monaka skončil, a nedostatek financí a vývoje v Pacific GP umožnil Fortimu začít jim odpovídat od poloviny sezóny.

Na GP Německa oba Forti poprvé překonaly oba Pacifiky, a to se stalo ještě dvakrát v průběhu roku 1995. Ke zlepšení Forti také pomohlo, že Pacifik nasadil dva pomalé platící jezdce, Giovanni Lavaggiho a Jean-Denis Délétraze, aby zajistil že tým dokončí sezónu.

V posledním závodě sezóny v Adelaide se zdálo, že Forti si vytvořil pevnou základnu pro sezónu 1996, což bylo zdůrazněno tím, že se Moreno poprvé kvalifikoval do 107 % pole position – zásadní výsledek, protože toto procento pole time by se použil k určení nekvalifikovaných v roce 1996 – a Diniz dosáhl nejlepšího výsledku týmu v F1, se spolehlivým tažením na sedmé místo, před Gachotem v Pacifiku. To bylo pouze o jednu pozici za bodovanými umístěními. Nicméně, přestože nezískal žádné body, Forti skončil de facto 11. v poháru konstruktérů, před Pacificem a Simtek díky lepším umístěním mimo body.

Po šampionátu se Forti zúčastnil autosalonu v Bologni v roce 1995, kde závodily tři FG01 – řízené Monterminim, Lavaggim a Vittorio Zobolim – a prohrály se třemi Minardi ve Formuli 1 Indoor Trophy. Navzdory pokroku dosaženému Forti v průběhu sezóny byl rok 1995 stále považován za neúspěch.

Tým utratil více peněz než jeho bezprostřední rivalové při navrhování, stavbě a vývoji zásadně neefektivního vozu. Diniz a jeho sponzoři byli popisováni jako „vyhazovači peněz“ a pověst Brazilce jako seriózního jezdce F1 byla poškozena, protože mu trvalo několik let, než dokázal, že není ve sportu jen kvůli jeho financování.

Morenovu účast s Forti navíc litovalo mnoho pozorovatelů, kteří měli pocit, že si zkušený jezdec nezaslouží potupu tak nekonkurenceschopného vozu. Jedinými pozitivy byla přiměřená spolehlivost a skutečnost, že rodina Dinizových měla smlouvu na financování týmu na další dva roky.

#### Sezona 1996

Se solidním základem, na kterém se dalo stavět, a zdravým rozpočtem vypadal rok 1996 pro Forti slibně. Tým na konci roku 1995 vyjednal nejvýkonnější a nejdražší motory Cosworth V8, které měly nahradit zastaralé a nedostatečně výkonné modely ED, a jeho finanční zabezpečení bylo prokázáno fámami během sezóny 1995, že konkurenceschopnější, ale méně dobře financovaný tým Minardi zvažoval fúzi s Forti jako prostředek k udržení své vlastní přítomnosti ve sportu.

Tyto aspirace však zasadily zničující ránu, když Pedro Diniz podepsal smlouvu s více konkurenceschopným týmem Ligier a zaujal uvolněné místo Martina Brundlea, když se tento přestěhoval do Jordanu. Všichni sponzoři Forti přivedení rodinou Dinizů, včetně Parmalat a Marlboro, odešli; rozpočet byl výrazně narušen. Nějakou dobu se zdálo, že tým v roce 1996 vůbec nebude soutěžit a jeho přežití bylo neustále zpochybňováno. Nový vůz se opozdil a tým byl nucen na začátek sezóny použít modernizovaný vůz FG01B s pouze o něco konkurenceschopnějším motorem Ford Zetec-R V8 (místo jednotky „JS“, o kterém se vyjednávalo), a spoléhat na dočasné sponzory.

Nicméně, Forti zůstal ve sportu pro sezónu 1996. Moreno nezůstal; tým podepsal ex jezdce Minardi a Pacificu Lucu Badoera a Andreu Monterminiho, aby obsadili dvě volné sedačky (ačkoli Hideki Noda byl opět také zvažován), oba jezdci přinesli malé množství osobníh sponzorů. Jako testovací jezdec byl podepsán také Francouz Franck Lagorce.

Pacific GP během zimní pauzy ukončil činnost a bylo jasné, že Forti bude v pomalém FG01B o něco zaostávat za zbytkem pole. Badoer a Montermini nedokázali v kvalifikaci na Velkou cenu Austrálie dosáhnout nového 107% limitu, a proto do závodu neodstartovali, ale oba se poté dokázali kvalifikovat do Velké ceny konané v Brazílii a Argentině, kde obsadili 10. a 11. místo. - místo mezi nimi v závodech.

Badoer však v Argentině vzbudil pozornost z jiného důvodu. Když se ho Diniz pokusil objet, oba se srazili a Badoerovo auto se převrátilo; Ital unikl zranění. Oba vozy pak neuspěly v kvalifikaci na Nürburgringu.

Forti vyrobil nové šasi, FG03, pro další závod sezóny v Imole. Byl navržen stejným personálem jako v předchozím roce, další práci provedl George Ryton poté, co se k týmu přesunul z Ferrari a v polovině sezóny nastoupil na post technického ředitele. Oba jezdci to považovali za výrazné zlepšení oproti starému vozu, se zvýšeným aerodynamickým přítlakem a směrovou citlivostí, ale k dispozici byl pouze jeden FG03 a Montermini se ve starém voze nekvalifikoval. Badoer se však kvalifikoval jako poslední, ale pohodlně s limitem 107% a pouze 0,7 s za Ricardem Rossetem ve Footworku.

Badoer skončil desátý a poslední, ale v novém voze měl problémy se spolehlivostí a byl dvě kola za Minardi Pedra Lamyho. Oba jezdci se kvalifikovali v Monaku, ale Montermini havaroval během zahřívání na mokru a do závodu nezačal, zatímco Badoer se potýkal s kluzkými podmínkami a vyřadil Jacquese Villeneuvea ve Williamsu. Dostal pokutu 5000 dolarů a dostal zákaz činnosti na dva závody.

#### Shannon Racing a bankrot

Po GP Monaka se objevily hlasy, že Forti nepřežije sezónu bez nějaké formy převzetí. V období před dalším závodem, GP Španělska, šéf Belco Avia Arron Colombo oznámil, že byla uzavřena dohoda mezi Guido Fortim a subjektem známým jako Shannon Racing, aby posledně jmenovaný koupil 51procentní podíl v týmu.

Dohoda byla uzavřena později v měsíci, 30. června. Shannon Racing a její mateřská společnost FinFirst byly sekce milánské finanční skupiny registrované v Irsku a již v roce 1996 založily týmy v různých šampionátech Formule 3 a v mezinárodní Formuli 3000. Skupina měla zájem přejít do Formule 1 a společnost Forti poskytla příležitost, aby se tak stalo. Věřilo se, že Colombo zorganizoval obchod, který měl pokračovat po celý rok 1996 s opcí na rok 1997, protože Belco Avia dlužila peníze Forti.

V rámci změn vedení týmu opustil Cesare Fiorio a připojil se k Ligieru a byl nahrazen Danielem Coronnou, zatímco designér George Ryton přišel z Ferrari.

Pro Velkou cenu Španělska se proto vozy objevily v novém zeleno-bílo-červeném nátěru (podle italské vlajky), což zjevně potvrdilo akvizici 51 procent Forti ze strany Shannon Racing. Zdálo se, že tato finanční podpora zajistila přežití týmu. Kvůli zmatku mimo trať se oba jezdci opět nedokázali kvalifikovat. Přesto se při Velké ceně Kanady a Francie oba Forti dostaly na startovní rošt, Badoer dokonce předčil Rosseta v Montrealu. Forti však ztratilo svůj dobrý rekord spolehlivosti z roku 1995, protože tyto starty vedly pouze ke čtyřem odstoupením.

V té době byly finanční problémy Forti způsobené konfliktem vlastnictví týmu mezi Guido Fortim a Shannon Racing čím dál horší. Oba vozy odstoupily pro „problémy s motorem“ na GP Francie, ačkoli se široce proslýchalo, že to bylo způsobeno tím, že týmu došly motory, protože se zadlužil u dodavatele motorů Cosworth.

Guido Forti tvrdil, že mu Shannon Racing nezaplatil žádné peníze ve stanovené šestidenní lhůtě po uzavření smlouvy, a vyvrátil tvrzení, že nyní vlastní 51 procent jeho týmu. Protože týmu došly peníze, bylo nejisté, zda se objeví na GP Británie.

Forti se nakonec zúčastnil, jen aby vozy absolvovaly v tréninku jen několik kol, a tak se jim nepodařilo zajet dostatečně rychlý čas na kvalifikaci. Bylo to proto, že se stále více zadlužoval vůči Cosworthu a motor stačil už jen pro symbolickou účast ve víkendu. Tým se dostal do dalšího závodu – GP Německa – ale oba vozy zůstaly celý víkend nesmontované v garážích v boxech poté, co byly definitivně odpojeny dodávky motoru.

Guido Forti se po projednání záležitosti s majitelem komerčních práv Bernie Ecclestonem rozhodl stáhnout tým z GP Německa, protože jednání o vlastnictví týmu mezi ním a Shannonem pokračovala, navzdory hrozbě, že FIA (řídící orgán F1) uvalí na tým pokuty za to, že vynechal závod. Po neúspěchu těchto jednání pak oznámil, že dohoda s Shannon Racing padla a že je zpět ve vedení týmu. Doufal, že se mu podaří dokončit další sponzorské smlouvy, které by Forti umožnily závodit v GP Maďarska.

Shannon odpověděl tvrzením, že stále vlastní 51 procent týmu a že má v úmyslu vyřešit finanční problémy Forti sám, mimo jiné nahrazením Guida Fortiho jako šéfa týmu. Řádně postavil společnost kvůli této záležitosti k soudu, což je v italském právním systému náročný proces.

S týmem v limbu, zatímco byl posuzován spor o vlastnictví, byla Fortiho situace bezútěšná. Tým čelil vyhlídce na další vysoké pokuty uvalené FIA za chybějící závody, pokud by se situace nezlepšila, nebo dokonce vyloučení ze šampionátu za znevážení tohoto sportu, jako se to stalo týmu Andrea Moda v roce 1992. Forti stáhl svůj tým ze sportu; neobjevil se na GP Maďarska, GP Belgie ani v žádném dalším bodě šampionátu.

Badoer a Montermini zůstali bez angažmá a nadějné šasi FG03 již nezávodilo. V době, kdy Shannon Racing vyhrál soudní spor v září, Forti přestal existovat. Skončily také týmy Shannon Racing v nižších kategoriích motorsportu. Shodou okolností Guido Forti podepsal Concorde Agreement z roku 1997 krátce před zánikem svého týmu, což mohlo dát jeho týmu šanci na přežití, pokud by se do tohoto roku dostal díky dodatečným televizním příjmům, které byly řádně přiznány každému z týmů díky podmínkám smlouvy.