recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Digambara

digambara (sanskriti keeles ‘ilmakaartesse rõivastunu’), üks džainismi kahest suunast švetambara kõrval.

Kummagi suuna õpetuses filosoofilisi erinevusi ei ole. Nendevahelise lahknemise põhjuseks sai küsimus, kas munk, kellel on varandus ja kes kannab ka riideid, saab jõuda vabanemiseni (sanskriti keeles *mokṣa*). Digambara on selles küsimuses radikaalsem, väites, et ei saa. Sellepärast ei ole digambara munkadel omandit ja nad ei kanna riideid, millest tuleneb nende nimetus.

Digambarad usuvad, et tõeline munk ei vaja toitu eluspüsimiseks ja et naine ei saa jõuda vabanemiseni. Nad kujutavad ka tirthankarasid alasti ja väidavad, et Mahāvīra ei olnud kunagi abielus.

Lõhe džainismi kahe voolu vahel tekkis pärast Tšandragupta Maurja valitsemisajal (4. saj e.m.a) puhkenud näljahäda, kui radikaalsemad mungad rändasid Gangese jõe aladelt lõunasse.

Kahe suuna pooldajate omavahelised abielud on lubatud.
Erak

erak (sanskriti keeles *śramaṇa* ’pingutaja’; paali keeles *samaṇa*; tiibeti keeles *dge sbyong*; hiina keeles 沙⾨ *shamen*; jaapani keeles *shamon*), Indias umbes I aastatuhande keskel e.m.a kujunenud sõltumatute rändõpetlaste seisus.

Erakud vaidlustasid veedade autoriteedi ja braahmanite ülimusliku seisundi ühiskonnas. Upanišadide järgijatena arendasid erakud edasi vaba mõttevahetuse ning filosoofilise arutluse traditsiooni. Erakud õpetasid ja väitlesid avalikes kohtades nagu kreeka filosoofidki; neid kutsuti ka valitsejate nõuandjateks.

Erakute seas kujunesid koolkonnad, millest tuntuimad on adžiivaka ja lokaajata. Ka budism ja džainism tekkisid erakute õpetuste baasil.

Budismis on erak sageli määratletud üldnimetusena vaimset teed käivate inimeste kohta kui munga või vaimuliku sünonüüm. Näiteks «Dhammapadas» öeldakse: “Olgu ta isegi üleni ehteis, ent kui ta elab rahulikult, tasakaalukalt, ohjeldatult ja kasinalt ning kui ta ei kasuta olendite vastu vägivalda, siis on ta vaimulik, siis on ta erak, siis on ta munk.”

Võimalik, et erakute traditsioon on mitte-aarja päritolu ja seostub kas Induse kultuuri religiooniga või mõne muu aarjalaste-eelse India vaimse traditsiooniga, mis tähtsustasid askeetlust ja mõtlust.
Fodao

*fodao* (hiina keeles 佛道 ‘buddha kulg’; jaapani keeles *butsudo*), taoismi mõjul tekkinud hiina budismi mõiste, millel puudub otsene sanskritikeelne vaste.

Kõige sagedamini kasutatakse seda virgumise (sanskriti keeles *bodhi*) vastena või mõeldakse selle all budismi meetodite ja vahendite kompleksi, mille teostamine viib virgumisele.
Buddha sõna

Buddha sõna (sanskriti ja paali keeles *buddhavacana*; tiibeti keeles *sangs rgyas kyi gsung*, *sangs rgyas kyi bka’*; hiina keeles 佛陀教誡 *fotuo jiaojie*; jaapani keeles *butsu kyōkai*), traditsiooniliselt Šākjamunile omistatud õpetused, mis on tema õpilaste poolt meeldejäetuna ja põlvest põlve edasiantuna kirjalikul kujul talletatud *Tripiṭaka*’s, seega kõik vinaja, suutra ja abhidharma tekstid.

Laiemas mõttes tähendab Buddha sõna kõiki budismi tekste ja õpetusi, mis ei lähe vastuollu *Tripiṭaka* tekstidega ning selgitavad ja aitavad mõista buddhadharmat.
Ihade vald

ihade vald (sanskriti keeles *kāmadhātu*; tiibeti keeles *’dod khams*; hiina keeles 欲界 *yujie*; jaapani keeles *yokukai*), budismi mütoloogilises kosmoloogias kõige madalam kolmikilma vald, mida iseloomustab kiindumus ja klammerdumine soovidesse ja ihadesse.

Sansaara kuue olemasolu valdkonna olendid (v.a kõrgeimate taevaste jumalad) asuvad kõik ihade vallas.

Inglise keeles *desire realm*.
Buddhasus

buddhasus (sanskriti keeles *buddhatā*, *buddhatva*; tiibeti keeles *sangs rgyas nyid*; hiina keeles 佛性 *foxing*; jaapani keeles *busshō*), budismis mõiste, mis tähistab virgunud seisundit.

Varabudismis mõistetakse buddhasuse all olekut, mis on omane ainult buddhale ja eristab teda kõigist teistest olenditest, ka arhatitest.

Buddhasuse avalduseks on kindlad sisemised ja välised omadused, nagu kõikteadmine, imevõimed ja suurmehe tunnused.

Mõnes mahajaana koolkonnas, eriti *chan’*is, tähendab buddhasus kõigile olenditele sisemiselt omast võimet saada buddhaks, olles seega teataval määral *tathāgatagarbha* sünonüüm.

Inglise keeles *Buddhahood*, *Buddha-nature*.
Idam

idam (tiibeti keeles *yi dam* või *yi dam lha*; sanskriti keeles *iṣṭadevatā* ‘soovijumalus’), ka jidam, vadžrajaanas antropomorfne kujustamissümbol, õndsuseihu (sanskriti keeles *saṃbhogakāya*) kujul esinev buddha.

Idam tähistab samaaegselt õpetaja meelt, virgunud õpetajate õpetusliini ja teostaja enda meele virgunud loomust.

Idameid kujutatakse tankadel ning neid kujustatakse tantristlike harjutuste käigus kahes etapis.

* Esimesel etapil (sanskriti keeles *utpattikrama* ‘loomise aste’; tiibeti keeles *bskyed rim*) lähendab harjutaja oma meele idamile.

* Teisel etapil (sanskriti keeles *saṃpattikrama* ‘teostamise aste’; tiibeti keeles *rdzogs rim*) kujustab ta meetoditele keskendudes enda meelevoolu ja keha samastumise idamiga.

Idami kujustamine peab toimuma kogenud õpetaja järelvalve all.

Inglise keeles *yidam*, *tutelary deity*.
Ahelad

ahelad (sanskriti ja paali keeles *samyojana* ’ahel’), budismis nimekiri kümnest ahelast, mis seovad olendit sansaara külge:

* tõelise ihu vaade ehk arvamus enda tõelusest (sanskriti keeles *satkāya dṛṣṭi*);

* kahtlus (*vicikitsā*);
* kombed ja rituaalid (*śīlavrataparāmārśa*);
* himu iha järgi (*kāmarāga*);
* pahasoovlikkus (*vyāpāda*);
* iha kujude valla järgi (*rūpadhāturāga*);
* iha kujudeta valla järgi (*ārūpyadhāturāga*);
* uhkus (*asmimāna*);
* rahutus (*auddhatya*);
* teadmatus (*avidyā*).

Esimesed viis seovad ihade valla külge, viimased viis seovad kujude ja kujudeta valla külge.

Õilsa isiksuse tasemed eristuvad selle järgi, millistest ahelatest ollakse vabanenud:

* voolusesse astunu on vabanenud esimesest kolmest ahelastst,
* ükskordnaasja on vaba lisaks 4.-5. ahela rängematest vormidest,
* mittenaasja on esimesest viiest ahelast täiesti vaba,
* arhat on vabanenud kõigist ahelatest.

Inglise keeles *fetter, binding.*
Akaništha

Akaništha (sanskriti keeles *akaniṣṭha*; paali keeles *akanittha*; tiibeti keeles *‘og min*; hiina keeles ⾊究竟天 *sejiujing tian*; jaapani keeles *shikikuyō ten*), budismi mütoloogias üks paljudest *brahmaloka* taevastest, kujude valla kõrgeim taevas.

*Tipiṭaka*’s räägitakse Šākjamuni viibimisest Akaništhas sügavas keskendumisseisundis.

Jumal Šakra loodab järgmises elus sündida Akaništhas.

Akaništha kohal asuvad kujudeta valla taevad.

Vadžrajaana mütoloogias peetakse Akaništhat kohati kõrgeimaks taevaks, mis asub kujudeta valla kohal ja on ürgbuddha asupaik. Mõne vadžrajaana allika järgi viibis ka Šākjamuni enne sellesse maailma tulekut Akaništhas, mitte Tušitas, nagu budismi mütoloogias üldiselt väidetakse.
Brahmi

brahmi (sanskriti keeles *brāhmī*), India varasemaid kirjasüsteeme, milles on kirjutatud ka suurem osa Ašoka raidkirju.

Brahmist on välja arenenud Indias, Tiibetis, Sri Lankal ja Kagu- Aasia maades tänapäeval kasutusel olevad kirjad, sh devanaagari. Brahmi lugemise oskus oli Indias kadunud, kuid see dešifreeriti uuesti 1830-tel.

Nii nagu enamik tänapäeva India tähestikke, on ka brahmi alfabeetiline kiri, kus iga konsonandimärki hääldatakse loomuldasa koos vokaaliga ‘a’; teisi vokaale tähistab konsonandimärgile lisatav diakriitiline märk. Suurem osa brahmi kirja mälestisi on kirjutatud vasakult paremale.

Brahmi kirjas kasutatud numbrimärgid on aluseks tänapäevastele nn araabia numbritele.
Hanumat

Hanumat (sanskriti keeles ‘lõuakas’, ainsuse nimetav kääne *hanumān*), hinduistlikus mütoloogias jumalik ahv, tuulejumal Vāju ja apsara Pundžikāšthalā poeg. Teda kujutatakse punase näo ja sabaga inimkujulise ahvina.

«Rāmājanas» on ta Rāma ustav abiline, kes ahvide sõjaväe eesotsas aitab vabastada tema abikaasa Sītā Lanka rakšasate valitseja Rāvana käest.

Hanumati austatakse kui pühendumise ja ustavuse kehastust ning tema kujud asuvad paljudes Višnu templites.

Arvatakse, et Hanumat on ka hiina mütoloogias ja kirjanduses tuntud ahvide valitseja Sun Wukongi algkujuks.
Džainism

džainism, lääne päritolu nimetus 6.–5. saj e.m.a Indias tekkinud õpetaja Mahāvīrast lähtuva õpetuse tähistamiseks.

Nimetus džainism on moodustatud sanskriti verbijuure *ji* (‘võitma’) tuletisest *jaina*. Džainismi sanskritikeelne omanimetus on *jinadharma*  (‘võitja seadmus’), mis viitab vaimse võidule maise üle.

Džainism tekkis budismiga üheaegselt brahmanistliku kultuuri rüpes, kuid kujunes iseseisvaks ja viimasele isegi vastanduvaks vaimseks liikumiseks. Arvestades hinduismi suuri muutusi ajaloo vältel ja selle arvukaid suundi ning budismi vahepealset hääbumist Indias, võib džainismi pidada vanimaks suhteliselt ühtsena säilinud järjepidevaks religiooniks Indias. Samas ei ole džainismi järgijate arv kunagi olnud kuigi suur.

Džainismi allikad peavad õpetuse rajajat Mahāvīrat juba varem olemas olnud traditsiooni reformijaks ning paigutavad õpetuse tekke mütoloogilisse minevikku, loetledes 23 enne teda elanud suurt õpetajat ehk tirthankarat. Tegelikult oli ilmselt vaid Mahāvīrale vahetult eelnenud XXIII tirthankara Pāršva ajalooline isik, kõik varasemad on mütoloogilised kujud.

Džainism jaguneb kaheks suunaks, mille järgijaid nimetatakse švetambarateks ja digambarateks. Kahe suuna vaadetes ei ole olulisi erinevusi. 5. saj ei nõustunud digambarad ka ühisel suurkogul heakskiidetud džainismi kaanoniga, pidades seda liialt hälbivaks algsest õpetusest.

Alates 12. saj ei ole džainismi mungad enam rändaskeedid, vaid elavad põhiliselt paiksetes kloostrites. Muslimite sissetung Põhja-Indiasse tõi kaasa švetambarate mõningase allakäigu. Tänapäeval on švetambaratel siiski laialdasem kloostrite võrgustik ja tegusam ilmalike organisatsioon kui digambaratel. Nii nagu budismis, puudub ka džainismis loova jumala mõiste ning vaimne tee kulgeb tirthankarade eeskuju järgides.

   Džainismi põhieesmärgiks on hinge (sanskriti keeles *jīva*) vabastamine sinna kogunenud teoviljast. Iga hing suudab vabaneda, sest on loomult puhas. Džainismi mungad järgivad viit suurt tõotust ning munkade asketism on tihti üsna äärmuslik. Neile on oluline paastumine, mille abil nad loodavad saada üle ihadest.

Kuigi džainisms on põhirõhk munklusel, ühendab nii munki kui ka ilmalikke vägivaldsusetuse järgimine, kuid mungad rakendavad seda rangemalt ja järjekindlamalt. Vägivaldsusetuse aluseks on kaastundlik suhtumine kõikidesse olenditesse ning džainism nõuab oma järgijatelt ka vegetariaanlust. Äärmuslikumad džainismi järgijad ei söö isegi taimede juuri ega juurvilju, kuna see tähendab kogu taime hävitamist. Samuti ei liigu nad väljas ega söö pimedal ajal, et mitte ühelegi putukale peale astuda või mõnda neist kogemata alla neelata. Nad kannavad suu ja nina ees sidet, et mitte ühtegi pisiolendit juhuslikult sisse hingata.

Paljud džainistide suguvõsad on läbi ajaloo olnud kaupmehed ja tegutsevad äri alal ka tänapäeval. Üheks põhjuseks on, et see tegevusala annab kõige vähem võimalusi hävitada elusolendeid, kuna näiteks põldu harides tehakse seda paratamatult.
Geluk

geluk (tiibeti keeles *dge lugs* ‘vooruslik komme’), 15. saj algul Tsongkhapa rajatud tiibeti budismi koolkond. Mitteametlikult nimetatakse gelukki mõnikord ka kollamütside koolkonnaks kollaste teravatipuliste peakatete järgi, mida selle vaimulikud kannavad rituaalide ja tseremooniate läbiviimise ajal.

Koolkonna tähtsaim vaimulik on dalai-laama, kes ei ole aga formaalselt koolkonna pea, kelleks on Ganden tripa.

16.–17. saj kujunes geluk kõige suuremaks ja tugevamaks koolkonnaks ning V dalai-laama Ngavang Lobsang Gjatso (1617–1682) ajal sai see mongolite sõjalisel toel ka ilmaliku võimu Tiibeti üle.

Järgides Atīša rajatud endise kadami koolkonna põhimõtteid ja Tsongkhapa reforme, lõi geluk tugeva hierarhilise kloostrikorra ning muutis varasemast süsteemsemaks kloostrites antava hariduse. Geluki süsteem näeb ette nii hinajaana, mahajaana kui ka vadžrajaana tekstide ja õpetuste õppimise selles järjekorras ning kindlate akadeemiliste kraadide andmise munkadele vastavalt läbitud haridustee etappidele.

Geluki peakloostrid on juba Tsongkhapa ajal rajatud Ganden (tiibeti keeles *dga’ ldan*), Drepung (tiibeti keeles *’bras spungs*) ja Sera (tiibeti keeles *se ra*), mis Tiibetis Hiina kultuurirevolutsiooni ajal 1960-tel purustati, kuid tegutsevad praegu uuestirajatutena Lõuna-Indias ja osaliselt taastatutena ka Tiibetis.
Amoghasiddhi

Amoghasiddhi (sanskriti keeles ‘vääramatult sihilejõudnu’; tiibeti keeles *don yod grub pa*; hiina keeles 不空成就 *bukongchengjiu*; jaapani keeles *fukūjōshū*), mahajaana ja vadžrajaana mütoloogias buddha, samuti üks viiest dhjaanibuddhast, karma perekonna pea.

Dhjaanibuddhade mandalas asub Amoghasiddhi põhjas, ta on rohelist värvi, tema parem käsi, mis on rinna kõrgusel, sümboliseerib kartmatust (sanskriti keeles *abhayamudrā*). Tema pradžnja on Tārā ning teda esindab bodhisattva Višvapāni.

Maailma ilmub Amoghasiddhi tuleviku buddha Maitrejana.
Bāmiyān

Bāmiyān, paikkond tänapäeva Afganistanis, Kabulist loodes.

Asudes Siiditeel Hindukuši jalamil kaubateede ristumiskohas, kujunes Bāmiyānist I aastatuhande teisel poolel oluline budismi keskus ulatusliku koobaskloostri ja rikkalikult esindatud monumentaalskulptuuriga.

Kõige kuulsamad olid kaks tervest kaljust välja raiutud hiiglaslikku buddha kuju: 35 m kõrgune Šākjamuni ja 53 m kõrgune Vairotšana. Rajatud arvatavasti juba 6. saj, olid need algupäraselt ka värvitud ning kulla ja vääriskividega ehitud. Bāmiyāni ja selle hiigelkujusid on kirjeldanud Xuanzang (7. saj) ning araabia maadeuurija Yakut (13. saj).

1222 hävitas Tšingis-khaan Bāmiyāni kui kaubandus- ja religioonikeskuse, kuid mõlemad hiigelkujud jäid püsima veel sajanditeks, kuigi mitmed hilisemad muslimivalitsejad püüdsid neid kahjustada.

2001 purustas kujud suurtükitule ja lõhkeainega Afganistani islamifundamentalistlik Talibani valitsus. UNESCO ning mitmed fondid üle maailma kaaluvad võimalusi nende unikaalsete budismi kunstimälestiste taastamiseks.
Dzoktšen

dzogtšen (tiibeti keeles *rdzogs chen* ’suur täius’), tiibeti budismis, eriti ningma koolkonnas ja bönis meele loomulik, algne seisund, samuti õpetuste ja teostuste kompleks koos meeleharjutustega, mille eesmärgiks on selle seisundi saavutamine. Ningma koolkonnas ja bönis on dzogtšen kõige kõrgem õpetus.

Dzogtšeni järgi on kõikide olendite tõeline loomus puhas, kõikehõlmav algne teadmine ehk teadlikkus, mida nimetatakse rigpaks (tiibeti keeles *rig pa*). Meele loomust kirjeldatakse kui peeglit, mis kõike täielikult peegeldab, olles ise ometi peegeldustest mõjutamata, või kui kristallkuuli, mis peegeldab objekti värve, millele see asetatud on, püsides ise muutumatuna.

Dzogtšeni kirjeldatakse kui alust (tiibeti keeles *gzhi*), teed (tiibeti keeles *lam*) ja vilja (tiibeti keeles *‘bras*), kus alust peetakse juba iseenesest täiuseni jõudnud algseks loomuseks, mis ei vaja “täiustamist”, kuna see on olnud täiuslik algusest peale, taevataoline. Ta on tehtamatu, ometi iseeneslikult täiuseni jõudnud. Sellisel kujul alus on olemas igaühes, budismi teistes traditsioonides nimetatakse seda tathāgatagarbhaks.

Kuigi meele loomus on algusest peale puhas ja täiuslik, on olendid pimestatud meeleplekkidest ja mõjutatud karmast. Meeleharjutuste eesmärgiks on tagasi jõuda algsesse seisundisse.

Tiibeti õpetajate hulgas on levinud üksmeel, et dzogtšeni ja *mahāmudrā* õpetuste lõppeesmärk on sama. Samuti on dzogtšeni vaade kooskõlas madhjamaka tühjuseõpetusega.

Inglise keeles *dzogchen*, *great perfection*.
Hevajra-tantra

*Hevajra-tantra* (sanskriti keeles; tiibeti keeles *kye rdo rje rgyud*), *anuttarayogatantra* tsüklisse kuuluv tantra.

*Hevajra-tantra* sisaldab idam Hevadžra ja temaga seotud kujustamisharjutuste kirjeldusi. Hevadžrat on seal kirjeldatud kogu olemasolu ja ka vabanemise algpõhjusena. Tema kaudu põhjendatakse sansaara ja nirvaana ühtsust.

*Hevajra-tantra*t austatakse eriti tiibeti budismi sakja koolkonnas.
Dṛṣṭadhārmika guṇa

*dṛṣṭadhārmika guṇa* (sanskriti keeles ‘nähtav omadus’; tiibeti keeles *mthong ba’i chos la yon tan*, *tshe ’di’ yon tan*; hiina keeles 此⽣功德 *cisheng gongde*; jaapani keeles *shisei kudoku*), mahajaanas, eelkõige *Aṣṭasāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra*’s mõiste, mis tähistab kindlaid positiivseid omadusi (näiteks pikk eluiga, haiguste puudumine jms).

Need omadused ilmnevad ületava mõistmise õppimise tulemusel.
Dīgha-nikāya

*Dīgha-nikāya* (paali keeles ‘pikkade õpetussõnade kogu’), *Suttapiṭaka* esimene osa, mis vastab suures osas *Dīrgha-āgama*’le sarvastivaada sanskritikeelses kaanonis. Viimane on tänapäeval säilinud ainult hiinakeelses tõlkes.

*Dīgha-nikāya* sisaldab 34 mahukat suutrat, mis on koondatud kolme alajaotusse:

* «Käitumisjuhiste alajaotus» (paali keeles *sīlakkhandha-vagga*),

* «Suur alajaotus» (*mahā-vagga*) ja

* «Pātika alajaotus» (*pāṭika-vagga*).

*Dīgha-nikāya*sse kuuluvad mitmed hästi tuntud suutrad.

«Suures põhjuste suutras» (paali keeles *mahānidāna-sutta*) käsitletakse sõltuvuslikku tekkimist.

«Suures meelespidamise toe suutras» (*mahāsatipaṭṭhāna-sutta*) antakse juhiseid selle kohta, kuidas tuleb jälgida ja keskendada meelt, et ületada kannatust.

«Brahmavõrgu suutras» (*brahmajāla-sutta*) käsitletakse kriitiliselt teisi tollaseid india õpetusi ja teooriaid.

«Suur parinirvaanasuutra» (*mahāparinibbāna-sutta*) kirjeldab Šākjamuni viimaseid elukuid ja sel ajal antud õpetusi.
Aagama

aagama (sanskriti ja paali keeles *āgama* ‘tulemine, saabumine’; tiibeti keeles *lung*; hiina keeles 阿含 *ahan*; jaapani keeles *agon*).

1. Budismis *Sūtrapiṭaka*’sse kuuluvate Buddha jutluste ehk suutrate kogude nimetus. Aagamat mõistetakse kui edasiantud Buddha sõna, mis on budismi tekstitraditsiooni kõige autoriteetsem osa.

Kokku on viis aagama kogumikku:

* «Pikkade õpetussõnade kogu» (sanskriti keeles *dīrgha-āgama*),

* «Keskmiste õpetussõnade kogu» (*madhyama-āgama*),

* «Ühendatud õpetussõnade kogu» (*saṃyukta-āgama*),

* «Üks-rohkem õpetussõnade kogu» (*ekottara-āgama*),

* «Väikeste õpetussõnade kogu» (*kṣudraka-āgama*).

Budismi leviku kõrgperioodil Indias oli ilmselt käibel mitu üksteisest mõnevõrra erinevat aagama kogumikku. Tänapäeval on tervikuna säilinud ainult theravaada koolkonna paalikeelne kogumik *Suttapiṭaka*, mille osasid nimetatakse nikaajadeks:

* *Dīgha-nikāya*,

* *Majjhima-nikāya*,

* *Saṃyutta-nikāya*,

* *Aṅguttara-nikāya,*

* *Khuddaka-nikāya*.

Hiinakeelses budistlikus kaanonis on esindatud neli esimest sanskriti keelest tõlgitud aagamat. Sise-Aasiast on leitud peamiselt sarvastivaada koolkonna sanskritikeelsete aagama tekstide fragmente, mis mõnevõrra erinevad nii paali nikaajadest kui ka aagama hiinakeelsetest tõlgetest.

2. Hinduismis umbes 8. saj loodud šivaismi tantrate kogumike nimetus, mille tekst on sageli esitatud dialoogi vormis Šiva ja tema naise Pārvatī vahel.

3. Džainismi kanooniliste tekstide kogu nimetus.
Han Yu

Han Yu (hiina keeles 韓愈, 768–824), hiina õpetlane ja literaat, neokonfutsianismi eelkäija.

Varakult orvuks jäänuna sai ta ometi suurepärase klassikalise hariduse ja doktori (hiina keeles *boshi*) kraadi. Ta teenis õukonnas kõrgetel ametikohtadel, kust aga mitmel korral sõltumatu meelelaadi ja kriitiliste väljenduste pärast tagandati.

Oma kirjatöödes kutsus Han Yu üles ‘naasma muistsusesse’ (hiina keeles *fugu*), s.t iidsete puhaste konfutsianistlike väärtuste juurde. Ta kritiseeris teravalt budismi ja taoismi, kuna nägi neis väärõpetusi, mis on varjutanud konfutsianismi õilsa traditsiooni.

Han Yu tõstis esile mõisted inimlikkus (hiina keeles *ren*), kohasus (hiina keeles *yi*), kulg (hiina keeles *dao*) ja vägi (hiina keeles *de*).

Eesti keeles tema kohta ja katkendeid tema töödest Nikolai Konradi raamatus «Ajaloo mõttest» (1987).
Dignāga

Dignāga (u 480-540), India budistlik õpetlane-filosoof, budistliku loogika, tunnetusteooria ja väitlusteaduse (*pramāṇa*) üks olulisemaid esindajaid ning alusepanijaid.

Dignāga pärines Lõuna-Indiast braahmani perekonnast, oli Vasubandhu õpilane ning sünteesis joogatšaara ja sautraantika vaateid. Tema suuna põhiline jätkaja oli Dharmakīrti.

Dignāga tähtsaim teos on „Argumentide kokkuvõte“ (*pramāṇasamuccaya*, loodud umbes 535), mis on säilinud vaid tiibetikeelses tõlkes; see on kokkuvõte tema vaadetest, kuna Dignāga enamus töid pole tänaseni säilinud. Teos on kirjutatud värssides koos proosakommentaaridega.
Ajaloo ülestähendused

Ajaloo ülestähendused (hiina keeles 史記 *shiji*), Hiina varaseim, 1. saj algul e.m.a Sima Qiani (145– umbes 90 e.m.a) koostatud entsüklopeedilis-biograafiline ajalooteos.

Enam kui poolest miljonist kirjamärgist koosnev tekst hõlmab kogu Hiina tollase ajaloo alates müütilistest valitsejatest kuni teose kirjutamise ajani, s.t Hani dünastia valitsemisaja (206 e.m.a – 220 m.a.j) alguseni, samuti tollase Hiina ja selle naabermaade kirjeldusi, tähtsate isikute sugupuid ja elulugusid ning kronoloogilisi tabeleid.

Ajaloo ülestähendused koosneb 130 peatükist, mis on koondatud viide raamatusse.

* Esimene raamat, «Põhilised ülestähendused» (hiina keeles *benji*), sisaldab dünastiate ja valitsejate kroonikaid kogu tollal tuntud Hiina ajaloo kohta.
* Teise, «Tabelid» (*biao*), on koondatud kronoloogilised tabelid kogu Ida-Zhou (841–221 e.m.a), Qini (221–206 e.m.a) ja varajase Hani ajastu kuningate, vürstide ja suurnike ning nende suguvõsade kohta; see on Hiina vanema ajaloo dateerimise üks tähtsamaid allikaid.
* Kolmas, «Kirjad» (*shu*), kirjeldab Hani keisririigi ja naaberalade ajalugu, geograafiat, rahvaid, kombeid jne.
* Neljandast, «Suguvõsad» (*shijia*), leiame Vana-Hiina mõjukate aristokraatlike suguvõsade (sh Konfutsiuse) sugupuud ja nende tähtsamate esindajate elulood.
* Viies ja viimane, «Elulood» (*liezhuan*), sisaldab ajaloos tuntud isikute – õpetlaste, riigimeeste, rändurite jt – elulugusid. Teose viimane peatükk esitab Sima Qiani lõppsõna ja hinnangud.

Ajaloo ülestähendused sai Hiinas ajalookirjanduse näidistekstiks, mida jäljendasid hilisemad kroonikad. Järgnevate dünastiate ajaloolased on kirjutanud sellele hulgaliselt kommentaare.

Inglise keeles *Historical Records*, *Records of the Grand Historian*.
Hüvejuur

hüvejuur (sanskriti keeles *kuśalamūla*; paali keeles *kusalamūla*; tiibeti keeles *dge ba’i rtsa* *ba*; hiina keeles 善根 *shangen*; jaapani keeles *zengon*), budismis mõiste, millega tähistatakse inimese õpitud ja temasse kasvatatud häid omadusi, mis soodustavad virgumist.

Tavaliselt räägitakse kolmest hüvejuurest:

* ihatusest (sanskriti keeles *arāga*),

* vihatusest (sanskriti keeles *adveṣa*) ja

* sõgedusetusest (sanskriti keeles *amoha*).

Hüvejuured on vastukaaluks vastavatele ‘halbadele juurtele’ (sanskriti keeles *akuśalamūla*) ehk kurjajuurele –

* ihale (sanskriti keeles *rāga*),

* vihale (sanskriti keeles *dveśa*) ja

* sõgedusele (sanskriti keeles *moha*) ehk teadmatusele.

Mahajaana suutrates tähendab hüvejuur aga ka üldisemaid haridusest ja kasvatusest tulenevaid eeldusi bodhisattvaks saamisel.

Budismi järgi tuleb hüvejuuri arendada väga kaua aega läbi paljude elude. Oluliseks meetodiks seejuures on õpetajate ja buddhade austamine.

Inglise keeles *roots of goodnes*, *roots of virtue*.
Asanga

Asanga (sanskriti keeles *asaṅga*, 4.–5. saj), Gandhārast pärit india budistlik õpetlane, joogatšaara koolkonna rajajaid. Ta olevat algul järginud hinajaanat, kuid siis pöördunud mahajaanasse, kuhu pööras ka oma noorema venna Vasubandhu.

Mütologiseeritud eluloo järgi olevat ta kujustanud bodhisattvat ja tulevast buddhat Maitrejat ning viibinud isegi viimase juures Tušita taevas. Maitrejalt olevat ta saanud õpetusi, mida edastas oma töödes, mistõttu Maitreja on märgitud mõne Asangale omistatud töö autoriks.

Asanga tähtsamad teosed on *Abhidharmasamuccaya*, *Mahāyānasaṃgraha* ja *Yogācārabhūmi-śāstra*. Asanga on samuti koostanud värsskokkuvõtteid-kommentaare ületava mõistmise suutratele, millest tuntumad on *Abhisamayālaṃkāra* ja «Teemantsuutra» kommentaar «Seitsekümmend salmi» (sanskriti keeles *kārikasaptati*).
Ganden tripa

Ganden tripa (tiibeti keeles *dga’ ldan khri pa* ’Gandeni troonihoidja), geluki koolkonna ülem, kes on ühtlasi Gandeni kloostri pealaama.

Gandeni kloostri asutas Lhasast idas 1409 Tsongkhapa ja sellest sai geluki administratiivne keskus.

Ganden tripa on 7 aastaks valitav amet ja nende järjepidevust loetakse Tsonkhapast ning tema õpilasest Gjältsabdžest (*rgyal tshab rje*, 1364–1432) alates.

Tihti peetakse geluki koolkonna ülemaks ekslikult dalai-laamat.
Faxiang

*faxiang* (hiina keeles 法相; jaapani keeles *hossō*), joogatšaara õpetusel põhinev hiina budismi koolkond, mille rajas Xuanzang.

Mõiste ise on sanskritikeelse *dharmalakṣaṇa* tõlge ja tähendab ‘seadmuste tunnusmärk’.

*Faxiang* põhineb Asanga ja Vasubandhu teostel. Selle keskne mõiste on *cittamātra* ehk *vijñaptimātra*, mille järgi kogu tegelikkus on pelgalt meele loodu. Tavateadvus tajub tegelikkust ainult seadmuste väliste tunnuste kogumina, millest tulenebki koolkonna nimi.
Gongan

*gongan* (hiina keeles 公案; jaapani keeles *kōan* ‘avalik asi’), *chan’*is lood tuntud õpetajate elust, mis sisaldavad enamasti vestlusi õpilastega, kus antakse paradoksaalsid vastuseid õpilase või õpilaste küsimusele, et selgitada Buddha õpetuse mõnd olulist seisukohta.

*Chan’*i on sõna *gongan* üle võetud vanahiina kohtukorraldusest, kus see tähendas ‘avalikku kohtuasja’. Hiljem hakkas *gongan* tähendama ka pikematest lugudest võetud paradoksaalseid ütlusi, mida *chan’*i õpetajad kasutavad meeleharjutuse vahendina õpilaste juhtimiseks virgumisse (hiina keeles *wu*; jaapani keeles *satori*). Selles tähenduses on *gongan* teatud määral *huatou* (jaapani keeles *wato*) sünonüüm.

Üheks tuntumaks *gongan*iks on nn *wu* (jaapani keeles *mu*) *gongan*, milles õpetaja Zhaozhou (elas ajavahemikus 778–897) vastab küsimusele, kas koeras on buddhasus, lihtsalt sõnaga *wu*, mis tähendab eitust ja olematust (vt olev ja olematu).

*Chan’*is peetakse *wu*’d vaateid ja eelarvamusi purustavaks sõnaks, mis tegelikult tühistab küsimuse mõtte.

Olulisemad *gongan*id koos kommentaaridega on koondatud kahte kogumikku «Sinise kalju üleskirjutused» (hiina keeles *biyan lu*; jaapani keeles *hekigan roku*, 11.–12. saj) ja «Väravateta läbipääs» (hiina keeles *wumen guan*; jaapani keeles *mumonkan*, 13. saj).
Anurādhapura

Anurādhapura, Sri Lanka ajalooline pealinn 4.–11. saj, asub praegusest pealinnast Colombost 250 km põhja pool. Seal on saare kuulsaimad budistlikud mälestised: Mahāvihāra, Abhayagiri ja Jetavana kloostrid ning templikompleksid, mis olid omal ajal budistliku maailma suurimad ehitised.

Seal kasvab ka väidetavalt esialgsest Bodhgayā bodhipuust toodud võrsest istutatud bodhipuu.

11. saj algul jäeti Anurādhapura kui pealinn maha sagedaste sõdade tõttu Lõuna-Indiaga, kuid see jäi oluliseks budismi keskuseks veel mitmeks sajandiks.

Tänapäeval on paljud sealsed mälestised välja kaevatud ja konserveeritud ning Anurādhapura on taas tunnustatud budismi pühapaik ja palverändude sihtkoht.
Dhjaanibuddha

dhjaanibuddha (sanskriti keeles *dhyānibuddha* ‘mõtlusebuddha’), vadžrajaanas mahajaana mütoloogiliste buddhade baasil loodud antropomorfsete kujustamissümbolite üldnimetus.

Dhjaanibuddhad paiknevad kindla korra järgi dhjaanibuddhade mandalal. Igal dhjaanibuddhal on kindel ilmakaar, värvus, perekond, ürgollus ning sümbol. Erinevatel tekstidel põhinevates süsteemides võib selles osas olla mõningaid erinevusi. Iga dhjaanibuddha esindab kindlat isiksuse koostisosa ja on vastukaaluks kindlale meeleplekile. Igal dhjaanibuddhal on oma naisvaste ehk pradžnja, bodhisattva ja maine buddha.

Nimetus dhjaanibuddha oli tuntud üksnes Nepalis, kust see 19. saj jõudis Euroopasse. Tiibeti budismis tuntakse dhjaanibuddhasid nimetuse all *sku lnga rgyal po* (‘viis kehastunud valitsejat’).

Vt ka Vadžrasattva.

Inglise keeles *meditation buddhas, dhyani buddhas*.
Daršana

daršana (sanskriti keeles *darśana* ‘nägemine’; paali keeles *dassana*), hinduismis kuue koolkonna üldnimetus, samuti tähendab see õpetaja (sanskriti keeles *guru*) kuulajaskonda.

Budismis on daršana ‘nägemise tee’ (sanskriti keeles *darśanamārga*), mis on kolmas tee viie tee (sanskriti keeles *pañcamārga*) hulgas ja tähendab tegelikkuse tõelist nägemist ehk tühjuse mõistmist. Sellel teel vabanetakse valedest vaadetest (sanskriti keeles *dṛṣṭi*).

Inglise keeles *seeing*, *view*, *insight*.
Dōgen

Dōgen (jaapani keeles 道元 1200–1253), jaapani *sōtō* koolkonna rajaja.

Mungaks astudes ühines ta kõigepealt *tendai* koolkonnaga, kuid pettus selles ja hakkas õppima *zen*’i.

1223 rändas Dōgen Hiinasse, kus õppis *caodong*’i munkade juures.

1227 Jaapanisse naastes hakkas ta nende eeskujul propageerima *shikantaza* meeleharjutust.

*Sōtō* teooria järgi võib sel teel jõuda buddhasuse avanemiseni, mis on igas olendis varjatud kujul algupäraselt olemas.

Tõmbunud koolkondadevaheliste vastuolude tõttu pealinnast Kyōtost eemale, rajas Dōgen Echizeni mägedes Eiheiji templi, kus veetis oma ülejäänud elupäevad.

Dōgeni põhiteos on «Tõelise seadmusesilma varamu» (jaapani keeles *shōbōgenzō*), milles ta annab oma meetodile filosoofilise põhjenduse.
Inimlikkus

inimlikkus (hiina keeles 仁 *ren*), konfutsianismi keskseid mõisteid, üks viiest püsivast.

«Laulude raamatus» esineb inimlikkus sõnana, mis tähistab üliku armulikku ja hoolitsevat suhtumist teistesse inimestesse, eeskätt oma alamatesse. Sellele viitab ka kirjamärgi kuju, mis koosneb kahest osast: ‘inimene’ ja ‘kaks’, vihjates tähendustele ‘kaks inimest, inimeselt inimesele, inimene teiste inimeste seas’ jne.

Konfutsius andis inimlikkuse mõistele uue ja universaalsema sotsiaaleetilise tähenduse, mille kohaselt inimlikkus on eetiline imperatiiv suhtuda kõikidesse inimestesse nagu iseenesesse, olenemata kellegi päritolust ja tähtsusest, s.t mõistmise ja armastusega. «Vesteid ja vestlusi» määratleb inimlikkust väidetega: “armastada inimest”; “vaid inimlik / suudab armastada inimest / suudab vihata inimest”; “mida ei soovi enesele / seda ära tee teistele”. Inimlikkus iseloomustab eeskätt õilsat inimtüüpi: “õilis / ärgu jätku inimlikkust”.

Inimlikkuse avaram tähendus on inimeselikkus üldse, hõlmates kõike seda, mis eristab inimest loomast: kultuuri, haridust, kombeid, õiglustunnet jm, nagu väidab teine varajase konfutsianismi tekst «Keskmine tavaline»: “inimlikkus / see on olla inimene /ligimeste lähedus / teeb selle suureks”.

Inimlikkus on arendatav ja kasvab välja peresuhetest, mis toetuvad pojalikkusele ja vennalikkusele, nagu väidab «Vesteid ja vestlusi»: “pojalikkus vennalikkus / küllap vist inimlikkuse juur”.

*Mengzi* rõhutab inimlikkuse mõiste sotsiaalpoliitilist aspekti, esitades selle sageli koos paarismõistega kohasus. Mõlema vastandiks peetakse kasu: “Inimlik ei jäta maha oma vanemaid, kohane ei pööra selga oma valitsejale. Kuningas rääkigu ainult inimlikkusest ja kohasusest; miks üldse rääkida kasust.”

Filosoofilises taoismis peeti inimlikkust ja sellega seotud konfutsianistlikke väärtusi teisejärgulisteks, kuna need tulenesid ühiskonnast, mitte aga ülimaks peetud loomulikust kulgemisest. «Daodejing» väidab: “suurest kulgemisest hälbides / ilmus õiglus inimlikkus”.

Taoismi ideaaltüüpi õndsat peetakse inimlikkusest ja ühiskonnaprobleemidest kõrgemal seisvaks: “õnnis pole inimlik / kogu rahvast peab õlekoeraks”.

Inglise keeles *humanity*, *humanness*, *manliness*, *benevolence*, *goodness*.
Abhidharmasamuccaya

*Abhidharmasamuccaya* (sanskriti keeles ‘abhidharma kokkuvõte’; tiibeti keeles *chos mngon pa kun las btus pa*; hiina keeles ⼤乘阿毘達磨集論 *da sheng apidamo jilun*; jaapani keeles *daijō abidatsumashū ron* ), Asanga proosateos, milles antakse abhidharma käsitlus mahajaana seisukohalt.

Nagu teistes abhidharma tekstides, esitatakse ka selles seadmuste süstemaatiline analüüs, kuid rõhutatakse nende omaoleku tühjust.
Iha

iha (sanskriti ja paali keeles *kāma, rāga*; tiibeti keeles *’dod chags*; hiina keeles 欲 *yu*, 愛 *ai*; jaapani keeles *yoku*, *ai*), ka ‘himu, kirg, kiindumus’, budismis üks põhilistest meelemürkidest ja meeleplekkidest, olles neist teadmatuse järel halvim.

Iha all mõeldakse nii seksuaalset iha kui ka soove üldiselt. Iha tekitab klammerdumist selle objektide külge ja on takistuseks vabanemisteel. Iha on omane kolmikilma madalaimas vallas, milleks on ihade vald.

Inglise keeles *desire*, *passion, attachment*.
Induse kultuur

Induse kultuur, varaseim kõrgkultuur Indias, mille kõrgaeg langes III–II aastatuhandele e.m.a.

Seda esindavad arheoloogilised leiud pärinevad eelkõige Induse jõe vesikonnast. Selle tähtsamad väljakaevatud keskused on Harappa ja Mohendžo-Daro Pakistanis. Induse kultuur oli eelkõige linnakultuur. Seal kasutati ka kirjamärke, mis aga ei ole tänaseni lõplikult dešifreeritud.

Oletatakse, et Induse kultuuri kandjad kõnelesid mingit draviidi keelt. Meritsi toimus kaubavahetus Mesopotaamiaga.

Induse kultuur hääbus teadmata põhjustel umbes 1500 paiku e.m.a ja kadus lõplikult sissetungivate aarjalaste survel, kuid paljud selle mõjud ilmnevad hilisemas india kultuuris.
Hiina pühad mäed

Hiina pühad mäed, taoismis ja budismis ilmakaarte järgi paigutuvad pühad mäetipud.

Taoismis on neid viis:

* Taishan idas (Shandongi provintsis),
* Hengshan lõunas (Hunani provintsis),
* Huashan läänes (Shaanxi provintsis),
* Hengshan põhjas (Shanxi provintsis) ja
* Songshan keskel (Henani provintsis).

Neist vanim ja kuulsaim kultuskoht on Taishan, mis tõusva päikese poole suunatuna on pideva uuenemise ja õitsengu sümbol.

Hiina budismis on neli püha mäetippu, millest igaüht peetakse ühe mütoloogilise bodhisattva elupaigaks:

* Wutaishani põhjas (Shanxis) seostatakse Mandžušrīga,
* Emeishani läänes (Sichuanis) Samantabhadraga,
* Jiuhuashani lõunas (Anhuis) Kšitigarbhaga ja
* Putuoshani (Potala hiinapärane kuju) idas (Zhejiangis) Avalokitešvaraga (hiinapäraselt Guanyin).
Dharmakīrti

Dharmakīrti, India budistlik filosoof (7. saj), Dignāga järglane, budistliku loogika ning *pramāṇa* väitlusteaduse üks olulisemaid esindajaid.

Dharmakīrti oli pärit Lõuna-Indiast braahmani perekonnast ja õpetas Nālandā ülikoolis. Nagu tema eelkäija Dignāga, lähtus ka Dharmakīrti joogatšaara ja sautraantika vaadetest.

Tema olulisim teos on „Argumentide seletus“ (*pramāṇavārtikka*), mis on Dignāga teose kommentaar ja käsitleb põhiliselt tõese teadmise ja taju küsimusi.
Humanistlikud baastekstid

humanistlikud baastekstid, Hiina, India ja Lähis-Ida humanistlike religioonide (konfutsianism, budism, varajane hinduism, kristlus) alustekstid.

Humanistlike baastekstide hulka kuuluvad eelkõige «Vesteid ja vestlusi», *Suttapiṭaka* tekstid, «Bhagavadgītā» ning Luuka, Matteuse ja Markuse evangeeliumid. Nende ühisjooneks on inimese ja inimestevaheliste suhete kui kõrgeimate väärtuse esiletõstmine ja rõhutamine.

Konfutsianismis väljendab seda ideed inimlikkuse (hiina keeles *ren*) mõiste, budismis kaastunne (sanskriti keeles *karuṇā*) ja sõbralikkus (sanskriti keeles *maitrī*; paali keeles *metta*), nii budismis kui ka hinduismis vägivaldsusetus (sanskriti keeles *ahiṃsā*), kristluses ‘armastus’ (kreeka keeles *agapē*). Samuti väärtustatakse kõigis neis eriomast mõisteaparaati kasutades (näiteks sanskriti keeles *dharma*; hiina keeles *wen*) kultuuri kui korrastava printsiibi ja spetsiifiliselt inimliku, loodusest ülema keskkonna tähtsust.

Humanistlike baastekstide kontseptsiooni esitas ja põhjendas oma töödes Linnart Mäll, eesti keeles vt selle kohta artiklit «Budismi pühades raamatutes. 1» (2004).

Inglise keeles *Humanistic Base Texts*.
Abhidharmakośa

*Abhidharmakośa* (sanskriti keeles ‘abhidharma varamu’; tiibeti keeles *chos mngon pa’i mdzod*; hiina keeles 阿毘達磨俱舍論 *apidamo jushe lun*; jaapani keeles *abidatsuma kusha* *ron*), Vasubandhu teos, tuntumaid sanskritikeelseid mittekanoonilisi abhidharma tekste.

*Abhidharmakośa* koosneb kahest osast:

* värsivormis põhitekstist «Abhidharma varamu salmid» (sanskriti keeles *abhidharmakośa-kārikās*) ja
* Vasubandhu enda koostatud proosakommentaarist «Abhidharma varamu seletused» (sanskriti keeles *abhidharmakośa-bhāṣya*).

Värssides esitatakse abhidharma õpetus vaibhaašika koolkonna seisukohalt, kommentaarid aga esindavad sautraantika vaateid.
Buddha Valguse Mägi

Buddha Valguse Mägi (hiina keeles 佛光⼭ *Foguang shan*; inglise keeles *Buddha’s Light Mountain*), *chan*i tagapõhjaga hiina budismi õpetaja Hsing-yuni (1927–) 1967 Taiwanis rajatud budistlik organisatsioon, mille põhieesmärgiks on humanistliku budismi edendamine.

Eesmärk on sõnastatud nelja tegevussuunana:

* propageerida budismi kultuuri kaudu;
* tõsta andekaid esile hariduse kaudu;
* toetada ühiskonda heategevusega;
* puhastada inimeste meelt budistlike meeleharjutustega.

Praeguseks on Buddha Valguse Mägi kasvanud üheks suurimaks budistlikuks ühenduseks maailmas, millel on 1992 asutatud Buddha Valguse Rahvusvahelise Liidu (inglise keeles *Buddha’s Light International Association*) kaudu harusid ja allorganisatsioone 173 riigis.
Melodrama

melodrama was a player in Sandbox Big Brother Fans vs Favorites

## Sandbox Big Brother Fans vs Favorites

"hi everyone!! my name is jacob and im 19 and i live in west virginia! im not good at writing intros but uhhh hey i love big brother even though im rly bad at it i still have fun with it! im super excited to meet everyone and im looking so forward to playing this as a lil newbie "

melodrama was one of the nine fans of the season.
Geše

geše (tiibeti keeles *dge bshes*), tiibeti budismi geluki koolkonnas täieliku õppekursuse läbinud ja vastavad eksamid sooritanud munk-õpetlase tiitel, mis vastab tinglikult tänapäeva akadeemilise haridussüsteemi doktorikraadile.

Geše on tegelikult lühendvorm tiitlist *dge ba’i bshes gnyen*, mis on sanskriti keeles *kalyāṇamitra* vaste, tähendades hüvesõpra ehk õpetajat.

Inglise keeles *geshe*.
Fengshui

*fengshui* (hiina keeles ⾵⽔ ‘tuul ja vesi’), vanahiina loodusfilosoofial põhinev geomantiaõpetus, mida rakendatakse eelkõige ehitiste püstitamisel neile soodsaima asukoha leidmiseks.

*Fengshui* järgi tuleb hauakambrite ja eluhoonete ehitamisel arvestada nende asendit ilmakaarte ja maastikuelementide eriti mägede ja veekogude, suhtes ning tuulte ja põhjavete mõju (sellest ka nimetus *fengshui*).

Muiste seostati kõike seda heade ja pahade vaimude mõjuga ning *fengshui* protseduuride eesmärgiks oli nende eemalehoidmine. Iidsest ajast tegutsevad Hiinas *fengshui* teadmamehed, kes nn *fengshui* kompassi (hiina keeles *luopan*) abil määravad kindlaks ehitise parima asukoha. Sealjuures võetakse arvesse paljusid kriteeriume, nagu ilmakaared, varju ja valguse (hiina keeles *yinyang*) vahekord, «Muutuste raamatu» kolmikmärgid, viis ürgollust, taevakaardi tähtkujud jne.

Tänapäeval rakendatakse mitmeid *fengshui* praktilisi ja esteetilisi põhimõtteid maastiku ja inimkeskkonna kujundamisel.

Samas on see kujundusmoe ja esoteerilise liikumisena saanud lääne massikultuuri osaks.
Dalai-laama

dalai-laama, tiitel, mille 1578 andis tiibeti budismi geluki koolkonna pealaamale Sönam Gjatsole (tiibeti keeles *bsod nams rgya mtsho*, 1543–1588) mongoli valitseja Altan-khaan.

   XIV dalai-laama järgi aga ei andnud Altan-khaan otseselt seda tiitlit, vaid tegu on pelgalt nime Sönam Gjatso mongolikeelse tõlkega. Tiibetlaste seas on dalai-laama tuntud gjälva rinpotše nime all. Mongolikeelne *dalai* on vasteks tiibeti sõnale gjatso (*rgya mtsho*) ja tähendab ‘ookeani’, viidates vastava isiku tarkuse suurusele ja sügavusele. Laama tähendab tiibeti keeles õpetajat.

Sönam Gjatso nimetati III dalai-laamaks. Tema kaks eelkäijat said selle tiitli postuumselt. Dalai-laamade järgnevus algab Tsongkhapa õpilasest Gedün Drupist (tiibeti keeles *dge ’dun grub*, 1391–1474) ning põhineb ümbersünni ehk kehastuste teoorial, mida rakendatakse ka paljude teiste tiibeti budismi kõrgvaimulike järgnevusliinide puhul. Dalai-laamasid peetakse bodhisattva Avalokitešvara kehastusteks ja Tiibeti kaitsjateks.

Alates V dalai-laamast Ngavang Lobsang Gjatsost (tiibeti keeles *ngag dbang blo bzang rgya mtsho*, 1617–1682) kuulub neile Tiibetis ka ilmalik võim.

VI dalai-laama Tsangjang Gjatso (tiibeti keeles *tshangs dbyangs rgya mtsho*, 1687–1706) ei astunud mungaseisusesse ja oli silmapaistev ilmalik luuletaja (tema laulude kogumik «Nukrad armastuslaulud» on ilmunud eesti keeles Linnart Mälli tõlkes 2006).

XIII dalai-laama Thupten Gjatso (tiibeti keeles *thub bstan rgya mtsho*, 1876–1933) püüdis alustada järk-järgulisi reforme Tiibeti kaasajastamiseks.

   Kui Hiina Rahvavabariik 1950-tel Tiibeti okupeeris, läks praegune, XIV dalai-laama Tenzin Gjatso (tiibeti keeles *bstan ’dzin rgya mtsho*, 1935–) 1959 eksiili Indiasse, kus rajas Dharamsalas Tiibeti eksiilvalitsuse.

XIV dalai-laama on avaldanud tiibeti budismi kohta kümneid raamatuid, mitmed neist on tõlgitud ka eesti keelde. Tunnustuseks tema rahumeelsele võitlusele Tiibeti vabaduse eest omistati talle 1989 Nobeli rahupreemia.

1991 ja 2001 külastas XIV dalai-laama Eestit; 2005 valiti ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Inglise keeles *Dalai Lama*.
Huineng

Huineng (hiina keeles 慧能; jaapani keeles *enō*, 638–713), nimekamaid varajase *chan*i esindajaid, tunnustatud kui *chan’*i kuues patriarh ja nn lõuna koolkonna rajaja. Tema poollegendaarne elulugu ja õpetus on esitatud «Kuuenda patriarhi lavasuutras».

Vaese ja harimatu küttepuude müüjana olevat Huineng kord kuulnud turul munka retsiteerimas «Teemantsuutrat», mis virgutas tema meelt sedavõrd, et ta järgnes mungale ja asus samuti kloostrisse. Teinud seal algul lihtsaid majapidamistöid, pälvis ta viienda patriarhi Hongreni (601–674) tähelepanu, kes ta salaja enese järglaseks kuulutas.

Alles hiljem sai Huineng mungaks, veetis aastaid erakluses ja kui aeg oli küps, ilmus välja kuuenda patriarhina.

Huineng ja temast alguse saanud *chan’*i lõuna koolkond rõhutavad äkilise virgumise (hiina keeles *dunwu*) meetodit, kuna aga tema konkurent Shenxiu (606–706) oli virgumise astmelise tee õpetuse (hiina keeles *jianwu*) pooldaja, mis sai domineerivaks nn põhja koolkonnas.

Tuntud on lugu Shenxiu ja Huinengi võistlusest virgumisteed kirjeldavate luuletuste kaudu. Kui Shenxiu võrdleb keha bodhipuuga ja meelt peegliga ning virgumisteed peegli puhastamisega tolmust, siis Huinengi arvates on kõik need tühjad ja kammitsevad mõisted. Kui tegelikult pole ei virgumispuud ega peeglit, kuidas siis saab olla tolmu, mis peeglile koguneb, küsib ta.

Sellega väljendab Huineng ideed, et meel on tegelikult algusest peale puhas ja virgunud ning seda pole võimalik arendada; meele algupärast puhtust saab ainult mõista ja kogeda.
Armastus

armastus (hiina keeles 愛 *ai*),

1. konfutsianismis inimlikkusega tihedalt seotud mõiste. Konfutsius andis armastuse mõiste abil inimlikkuse kõige põhilisema määratluse: “armastada inimest” (hiina keeles *ai ren*). See sai konfutsianistliku humanismi üheks nurgakiviks ja õilsat iseloomustavaks tunnuseks.

«Vestetes ja vestlustes» tõstetakse mõistet armastus esile kui ainuõiget suhtumist teistesse: “armastad inimest / soovid elu”; “armastad / kas saad jätta hoolitsemata”. Konfutsius oli ilmselt maailma ajaloos esimene mõtleja, kes tõstis esile armastuse eetilise mõistena.

2. Budismis mõiste, mida tihti kasutatakse sõbralikkuse (sanskriti keeles *maitrī*) asemel.

Inglise keeles *love*, *loving kindness*.
Kaalatšakra

kaalatšakra (sanskriti keeles *kālacakra* ‘ajaratas’; tiibeti keeles *dus kyi ’khor lo*), vadžrajaanas *Kālacakra-tantra* õpetus ning samanimeline idam ja buddha.

Eriti populaarne on kaalatšakra tiibeti budismis, kus korraldatakse avalikke mitmepäevaseid kaalatšakra pühitsusi. Pühitsusrituaali käigus luuakse liivast kaalatšakra mandala, mis pühitsuse kulminatsioonis laiali pühitakse. Kõik rituaalist osavõtjad saavad kaalatšakra pühitsuse.

Viimastel aastakümnetel on praegune XIV dalai-laama korraldanud maailmarahu egiidi all kaalatšakra pühitsusi paljudes kohtades üle maailma. Enamikule osavõtjatele tähendab see pühitsus lihtsalt õnnistuse saamist, ent on ka neid, kes võtavad tõotused ning kaalatšakrat teostama hakkavad.
Ašvaghoša

Ašvaghoša (sanskriti keeles *aśvaghoṣa*, 1.–2. saj), india budistlik poeet ja näitekirjanik. Tema elust on vähe andmeid, kuid ilmselt oli ta budismi pöördunud braahman.

Ašvaghoša loomingust on teada kaks sanskritikeelset kõrgstiilis poeemi: Šākjamuni eluloost pajatav «Buddha teod» (*Buddhacarita*) ja Buddha poolvenna Nanda budismipöördumise-teemaline *Saundarananda*. Viimasest on sanskritis säilinud ainult osa, kuid tervikuna on see olemas hiina- ja tiibetikeelses tõlkes.

Samuti on Ašvaghoša ainult fragmentidena säilinud üheksavaatuselisele näidendi «Šāriputra lugu» (sanskriti keeles *śāriputra-prakaraṇa*) autor, mille sisuks on Buddha kahe tähtsama õpilase Šāriputra ja Maudgaljājana budismi pöördumise lugu.

Hiina traditsioonis peetakse Ašvaghošat ka traktaadi *Mahāyāna-śraddhotpāda-śāstra* autoriks, mis aga tegelikult on loodud märksa hiljem ja ilmselt juba Hiinas.
Bhagavadgītā

Bhagavadgītā (sanskriti keeles ‘bhagavati laul’), lühidalt ka «Gītā», filosoofiline traktaat, hinduismi üks pühamaid raamatuid, mis kuulub «Mahābhārata» 6. osa «Bhīšmaparva» koosseisu.

Bhagavadgītā on loodud ilmselt 1.–2. saj. See koosneb 18 peatükist, mis sisaldavad kokku umbes 700 topeltvärssi. Iga peatükki nimetatakse joogaks.

Süžeelt ja vormilt on Bhagavadgītā dialoog sõjamehe Ardžuna ning tema vankrijuhi Krišna, jumal Višnu kehastuse, vahel. Seega on Bhagavadgītā ‘Krišna laul’, sest just teda nimetatakse siin bhagavatiks.

Bhagavadgītā algab Ardžuna kahtluste kirjeldusega, kes ei soovi algavas lahingus võidelda oma sugulaste vastu. Krišna aga tuletab talle meelde sõjamehe kohust. Järgneb vestlus, kus Krišna veenab Ardžunat oma meelt muutma, ilmutades ennast seejuures kõrgeima jumalana, kes on vaid näivalt kehastunud inimeseks ja sõjameheks.

Bhagavadgītā vastandub veedade traditsioonile ja braahmanite ülemvõimule, esitades kõrgeima ainujumala kontseptsiooni ja jumalale pühendumise (sanskriti keeles *bhakti*) ideaali ning väärtustades kšatrijate seisust.

Tekst on oluliselt mõjutanud india kultuuri ja kuulub humanistlike baastekstide hulka, tõstes esile inimest ja inimlikkust.

Eesti keeles Linnart Mälli tõlkes (1980, 2000).
Aasana

aasana (sanskriti ja paali keeles *āsana* ‘istumine, iste’; tiibeti keeles *khri*; hiina keeles 座 *zuo*; jaapani keeles *za*), joogi istumisasend. Kõige tuntum on lootosasend (sanskriti keeles *padma-āsana*), mille puhul on jalad ristamisi nii, et labajalad toetuvad reitele.

Budismis tähendab aasana ka buddha või bodhisattva istet ehk trooni, mida ikonograafias kujutatakse sageli suure lootoseõiena.

Valitseja või õpetaja istet nimetatakse Indias sageli lõviistmeks ehk lõvitrooniks (sanskriti keeles *siṃha-āsana*).

Inglise keeles *posture*, *seat*, *throne*.
Cīvara

*cīvara* (sanskriti ja paali keeles; tiibeti keeles *chos gos*), budismis munga või nunna rüü, mis koosneb traditsiooniliselt kolmest osast: eraldi alusriided alakeha ja ülakeha tarvis ning pealisrüü, mis algselt olid lihtsalt kolm nelinurkset riidetükki.

Varases koguduses oli mungarüü valmistatud teiste poolt minemavisatud rõivastest. Selline mungarüü oli üks neljast budistliku kerjusmunga välisest tunnusest, ülejäänud kolm olid elamine puu all, toidu kerjamine ja lehma uriini kasutamine ravimiks. Et mungarüü ei tohi süvendada soove, vaid sümboliseerima kasinust ja lihtsust, siis see pidi olema kas kantud, määrdunud, rebenenud või muul viisil ilmalikele kasutuskõlbmatu. Rüü ei tohtinud olla ka ühest suurest kangast, vaid tükkidest kokku õmmeldud, et veelgi rõhutada selle tagasihoidlikkust. Seetõttu oli rüü algselt määrdunud kollakat tooni (sanskriti keeles *kāṣāya*); selliseid kantakse ka tänapäeva theravaada budismi maades.

Mujal on levinud eri värvi mungarüüd, Tiibetis tumepunane, Hiinas hall või pruun, Jaapanis hall või must jne. Kuna annetusena võis aktsepteerida ka kallimaid materjale ja värve, siis on ajaloos tseremoniaalsed rüüd tihti olnud ka üsna toretsevad ja värvikirevad.