Figari (teaterstykke)

***Figari*** var en tragisk femakters opera, skrevet og regissert av Charlotte Gouze – som også deltok i det. Librettoen ble skrevet av Alexandre Laurent Bonhomme, en kollega av Charlotte; det ble finansiert av keiseren av Tussarix – på råd av sin andre kone, som mente at hovedstaden ba om kultur. Operaen har en spilletid på om lag 190 minutter. Stykket ble spilt på Château de Tussarix flere ganger før revolusjonen. Da denne brøt ut, ble *Figari* gitt oppføringsforbud av myndighetene. Robespierre og søsknene mente at operaen oste av anti-republikansk innhold, og derfor pustet til motstand av La République. Da Robespierre styre ble fjernet, ga den nye lederen tillatelse til at *Figari* kunne settes opp på nytt. Denne gangen ble det finansiert av dommer de Barrois.

## ***Handling***

Den romantiske komedien *Figari* tar sted i Le Ryxân under middelalderen. Lokasjonene er i Saint-Germain og Saint-Jacques de la Cité. Bryggesjaueren Robert Figari har hatt et hardt liv – hvilket blir sunget av en forteller – og jobber livet ut av seg for å brødfø seg selv. Han tjenestegjør hos en fattig, voldelig formann; når Figari blir tatt på fersken i å stjele litt ekstra korn til seg selv, velger formannen å sparke ham. Figari blir reddet av den rike baronetten Élise Yvette. Hun tar ham til seg, og hun gir ham jobb som tjener.

Mens Élise og Figari utvikler et forhold sammen, kommer hennes far, baron Yvette, inn i bildet: han forteller at han må dra til Coast grunnet noen forhandlinger og transaksjoner. Mens han er borte, velger Élise og Figari å ha en affære – som blir gjennomført av en sang som avslutter med et kyss før det går i svart. Neste scene utspiller seg i gatene av Saint-Jacques de la Cité. Élise og Figari utfører noen ærender for Élises mor, baronesse Yvette, som ikke har mulighet til å gå ut av huset på grunn av feber. Mens de er ute i gatene, blir de plutselig angrepet av tredjestandsborgere, og blir tvunget til å søke tilflukt hos en gullhandler. Borgerne ønsker å ta makten i aristokratenes bydel, og slakter ned alle menn og kvinner som står i deres vei.

Etter å ha kommet seg hjem igjen, må Figari ut i hagen for å plukke blomster til en kotiljong som skal bli arrangert. Dager før dette skal ta sted, kommer en greve. Figari gjenkjenner ham som formannen som sparket ham for flere år siden. Greven gjenkjenner ikke Figari, og sier at han – som tjener – ikke var verdig å snakke med ham. Moren avslører for Élise – og publikum – senere at greven har kommet for å be om Élises hånd under kotiljongen, og at hun skal svare ja. Élise nekter, og moren låser henne oppe i et tårn frem til festen. Greven kom til å fri til henne – om hun ville eller ikke.

Når Figari mottar et brev fra baron Yvette, får han vite at han er på Jipsir, og aldri vil komme tilbake: hans kone skremmer ham. Figari skal fortelle dette til sin frue, men blir stoppet av greven, som spør etter Élise. Figari svarer at han ikke vet, men spør greven om han vet hvor baronessen er; greven går sin vei uten å svare. Etter å ha spurt litt rundt, finner han baronessen i hagen – hun hekler. Han overrekker brevet til baronessen. Når hun ser at det er åpnet, sender hun Figari ut: hun sparker ham. Greven ser Figari forlater eiendommen med eiendelene sine, og han sier til ham at han gleder seg til å gifte seg med kvinnen i tårnet. Figari ser opp mot tårnet, og ser plutselig Élise på taket. På taket danser hun en dødsdans før hun kaster seg utfor: hun nekter å leve uten Figari.

Resten av stykket går ut på at Figari allierer seg med flere vennligsinnede aristokrater. De bestemmer seg for å slå ned baronessen og greven: hun giftet seg med greven istedenfor. Når Figari og følget ankommer palasset hvor baronessen og greven bor, velger de alle å storme inn i palasset. Ekteparet blir overrasket, og greven griper til våpen og angriper Figari. Baronessen griper en pistol og skyter mot Figaris følge, og blir jaget ut av scenen. Etter at Figari har drept greven med sverdet sitt, synger han en kort sang – som blir avbrutt med at baronessen skyter ham. Etter dette kommer baronessen ut mot publikum og bare stirrer på dem før hun sier at hun vil bli halshugget for hennes forbrytelser: manipulere sin første mann, delaktig i datterens selvmord, flere mord hun hadde utført med sin andre mann, og nå dette skuddet på Figari. Hun skyter seg selv i hodet. Figaris venner ankommer scenen og de synger finalen før teppet går ned en siste gang.

## ***Rolleliste***

### **Hovedkarakterer**

* Robert Figari, bryggesjauer og tjener (baryton)
* Baronesse Elvera Yvette, (sopran)
* Baronett Élise Yvette (sopran)
* Formannen/Greven (tenor)

### **Bikarakterer**

* Baron Flininux Yvette (bass)
* Ridder Antoine, Figaris kompanjong (bass)
* Baron Alexandre, Figaris kompanjong (kontratenor)
* Baronesse Angélique, Figaris kompanjong (mezzosopran)
* Forfatter (tenor)

## ***Budskap***

*Figari* ble skrevet av Charlotte Gouze, en lavtstående adelig. Hennes budskap var at adelen var godhjertede mennesker, sammenlignet med tredjestanden. Disse ønsket makt og kontroll, mens adelen ønsket godhet for en av samme rang. Dette er grunnen til at stykket ble forbudt av myndighetene under Robespierre-søsknenes styre: det framstilte adelen som kloke mennesker, mens de alminnelige borgerne var monstre.

## ***Trivia***

1. Våpnene som ble brukt under forestillingen var ekte
	* Under én av forestillingene gikk det galt under skuddvekslingen. På slutten av stykket skjøt baronessen skuespilleren som spilte Figari på ordentlig. Skuespilleren døde ikke, men tok harde skader: ryggraden ble skadet, og han kunne ikke gå lenger. Skuespillerinnen som hadde rollen som baronesse Yvette, fikk sparken – og ble satt i arrest noen måneder senere.
	* Den siste gangen det ble vist var etter at den nye skuespilleren av baronessen skjøt seg selv i hodet med et uhell. Etter dette ble det forbudt å vise i Le Ryxân.
2. *Figari* er en referanse til Mozarts *Figaro*