Alfonso de Ampuero

#### Vzhled a povaha

Otec Alfonso byl svým vzhledem poněkud nevýrazná, šedá myš, oděná do černého hávu jezuitského kněze. Značně chudého hávu. Již od mládí měl také svraštělé čelo a neustále na vše mžoural. Zajímavé ovšem bylo, že i přes léta strávená na kněžských studiích a mezi knihami, jednalo se o muže poměrně dosti snědé pleti a tmavých, kudrnatých vlasů.

Povahově byl otec Alfonso zdánlivě velmi mírný a tolerantní muž, který měl ovšem své jasné hranice - a všelijaké kacířství a pohanství leželo za těmito hranicemi, jak neopomenul dát najevo. Byl také velmi všímavý. Dovedl se příležitostně i velmi rozohnit. Obecně byl ovšem velmi racionálním mužem a rád zdůrazňoval, že legendy jsou legendy, nikoliv pravda. Sám o sobě také prohlašoval, že měl řadu hříchů: například v mládí se občas víc věnoval zábavě, než Bohu... a jednomu svému příteli úporně záviděl, že měl vize od Boha, neb on sám až do svých dvaadvaceti let žádnou neměl.

#### Rodinné zázemí

Otec Alfonso byl synem španělského conquistadora Francisca de Ampuero. Vyrůstal - a zřejmě se i narodil - tedy ve Španělsku. Otec ho naučil nějakým těm mužnějším znalostem, jako jízdě na koni, jinak ovšem otec Alfonso již od raného mládí studoval na kněze.

#### Zájmy a koníčky

Prvotním zájmem otce Alfonsa byla samozřejmě pravá víra a její obrana. Nepohrdl ovšem ani zájmem o jiné věci, třeba vědy a umění, i tam ovšem věřil, že existují jisté hranice, za které je nevhodné jít. Velmi ho zajímaly jazyky, které považoval za dobrý prostředek k šíření evangelia, a občas si neodpustil nějaký ten otčenáš přímo ve španělštině. Také očividně miloval pobyt venku a nikdy nepohrdl procházkou či vyjížďkou na koních - a k takto zdravému životu nabádal i ostatní.

Jeho slabinou byla vůbec silná touha po dobrodružství, díky které byl otec Alfonso rozeným turistou všude, kde se ocitl.

### Biografie

#### Ranný život ve Španělsku

Otec Alfonso pocházel ze španělské rodiny a podle svých slov mládí opravdu strávil pouze ve Španělsku, kde studoval v jezuitském semináři na kněze. Když roku 1554 dosáhl dvaceti let, byl vysvěcen. Záhy na to byl vyslán do Francie, podle některých i proto, aby se tam trochu ztratil, neb novým papežem se akorát Pavel IV., který nemiloval ani jezuity, ani Španěly. Otec Alfonso pro něj měl ale pouze dobré slovo, s tím, že kardinálové jistě věděli, co činí, když ho zvolili. Po vysvěcení také dostal k ruce coby pomocníka mladého Skota Johna Fleminga, který ho velmi obdivoval.

#### Příchod do Francie

V prosinci 1554 dorazil otec Alfonso v doprovodu Johna na zámek Chateaubriant, kam ho pozvala místní paní Anne Stewart, aby se postaral o duše jejích nových hostů. S Anne, která byla v úzkém spojení s jezuitským řádem a velmi obdivovala jeho zakladatele, Ignáce z Loyoly, se ostatně otec Alfonso už znal déle a často si psali. Ve stejnou dobu dorazily tedy na zámek i hosté: Annina zbožná dcera Marsilia, a zbytek... Maud Seton, Muriel Beaton, Inge Kempenich von Eltz a dvě sestry mladého Johna, Margaret a Magdalen Fleming. Neb Margaret v tu dobu čekala nemanželské dítě, hlavní důvod pobytu dívek v Chateaubriant, otec Alfonso se zaměřil především na spásu její duše, byť se občas mohlo zdát, že ho mladá a pohledná dívka lehce znervózňuje. Neopomněl ovšem pozorovat a vést i ostatní dívky a řádně vyslechnout jejich služebnou, Bríde, kterou si záhy zařadil coby velmi pověrčivou.

Brzy ovšem na zámku došlo k podivným událostem, které poněkud překročily Alfonsovu toleranční hranici. Stará chůva Ide a její syn Aubin byli přistiženi, kterak se pokouší o jakýsi prazvláštní rituál s nevědomou Marsilií, což otec Alfonso - který s Bríde Marsilii zachránil - hned označil za kacířství a čarodějnictví. Dřív, než však mohl případ pořádně prošetřit, Aubin byl zabit v potyčce s Bríde... a jeho zatčená matka, Ide, se dokázala zmocnit svíce a upálit se ve vlastní cele, byť minimálně prozradila svou spojitost s tajemným rodem de Montfort. K tomu záhy na to z Chateaubriant všechny dívky záhadně zmizely na více jak rok. Nedá se tedy říct, že by byl otec Alfonso v počátcích své mise příliš úspěšný. Hledáním dívek strávil mnoho marného času a když se tak v lednu 1556 s nimi opět setkal v Chateaubriant, pěkně jim za to vyčinil a nechtěl se spokojit s jejich verzí toho, co se dělo. Nicméně až příjezd královny Marie přiměl dívky, aby mu povyprávěly o své vizi svatého Antonína a záhadného meče. Otec Alfonso, kterému se v Chateaubriant konečně splnilo vroucné přání také zažít vizi, byl toho názoru, že meč může být relikvií, kterou je třeba získat.

Následně Alfonso na Chateaubriant pokřtil malého Malcolma, Margaretina syna, z čehož byl poněkud nervózní - byl to jeho první křest a navíc byla přítomna královna, před kterou musel reprezentovat svůj řád. Neb na Chateaubriant donesl zprávu o úmrtí Ignáce z Loyoly, dostal následně nelehký úkol sdělit tuto novinu Marsilii, která byla od svého návratu zamčená v pokoji a nehodlala na tom nic měnit. O něco později pak otec Alfonso doprovázel dívky na jejich výletě do Nantes, který se opět trochu zvrhl. Otec Alfonso se nejprve soustředil na nemravné chování Bríde a Lina, neb se rozhodl, že by měli být sezdáni, záhy ale zaměřil svou pozornost na podivné hosty, rodinu Bondi. Než si mohl svá podezření ověřit, byl ovšem Linem a Arthurem Erskinem odeslán na neplánovanou vyhlídkovou jízdu po moři. Jak podotkl Lino, stejně si tak moc přál zažít nějaké dobrodružství, že mu ho rádi dopřáli.

Dané dobrodružství dopřálo otci Alfonsovi nějaký ten další mystický zážitek, ale též střet s inkvizicí po návratu v Nantes: ti mu naznačili, že pokud s nimi nechce mít problém, musí jim z Chateaubriant získat pozůstalost spisovatele Rabelaise. Neb se otec Alfonso domníval, že tím chtějí implikovat nějaké další lidi, rozhodl se spisy nejprve prozkoumat s pomocí Magdalen. Měl se pak jinak co ohánět: kromě toho, že na Chateaubriant zavítal veselý hudebník Guillaume Tessier, kterého otec Alfonso sledoval podezřívavým okem, na vlastní oči měl možnost se přesvědčit, že dívky - tedy Maud a Muriel - pronásledují zlověstní, démoničtí krkavci, což mu poskytlo další téma k řešení a podnět k hlubšímu studiu svatého Antonína.

#### Cesta ke královskému dvoru

V dubnu 1556 pak otec Alfonso opět doprovázel dívky, nejprve na Amboise a posléze ke královskému dvoru. Udělali si však zastávku v Orléans, kde otec Alfonso po dlouhém rozjímání podpořil tiskařský podnik mladého Johanna Weyera, mající varovat před zahrávání si s démony, a přes jisté sebezapření se s dívkami v noci vloupal do univerzitní knihovny, aby mohly prostudovat, co je zajímá. A pak mu dívky opět zmizely, jako již po několikáté. A následně otec s Johnem zmizel jim. Zato inkvizitor Jean Bodin a kardinál de Lorraine se velmi začali shánět po otci Alfonsovi.