Jeff Balanó

```
// You can break a shovel when you break new ground
// You dig dirt up when you dig deep down
// You should know better than that by now
// It's not profound to know that you can never know
// -- Will Wood, The song with five names --

```
Ta zpráva.

Stroj.

Proč mi to vzalo vše?

Měli jste mě vidět jak jsem sledoval moje radary, když jsem to našel. Mé staré, ošoupané ale stále pohodlné křeslo. Rádio křičící nejnovější sadu odrhovaček, které zněly půl roku dozadu a ještě půl roku budou znít. A do hudby ten pravý orchestr radarů hučící svůj industriální bas doplněný harmonickým šumem serverovny. A do toho jedna z těch čínských zlatých mávajících koček. Jako by věděla co jsem teď a dávala zdar zbytku mé mysli.

Zapnul jsem počítač, co za galaktické šepty mé radary uslyšely. Až na to, že žádné šepty tam nebyly. Jen křik. Černé na bílém. **•••** Byl jsem nadšený, jakoby mě posvětil Apollón svým darem vidiny budoucna. **-** Bylo to prokletí. **•-•** Musel jsem to sdělit ostatním. **---** Ano, musel. Jako bych neměl na výběr. **•--- Protože, kdybych je nevaroval já, tak by bylo moc pozdě.**

Využil jsem své pozice, abych je varoval. Sepisoval jsem report, tak jsem varování skryl tam. Jak jsem byl ale tupý. Repektive oni. Doufal jsem, že má historie v tom kroužku tupců dodá varování váhu a respekt. Bylo to naopak. Šílenost varování mi stáhla veškerou mou kredibilitu. Možná dosáhla i na mě, ale to nemění nic na varování. Prý "Satelity". Jasně. Satelity vysílají pitomý protokoly, ne morseovku. Vím, že to muselo vyslat něco, co není z téhle planety. . Ale čím déle se dívám na ty tečky a čárky, tím se objevuje více otázek. Proč zrovna tahle zpráva? Co je Stroj? Proč zůstane jen on? Snad to je nějaký fanatismus. Doufám.

Tu noc jsem nemohl spát. Vyrazil jsem ven. Okolo mě nebylo nic jiného, než jen temnota. Ale po varování jsem měl pocit, že tam je i něco víc. Projel jsem po všech radarech a zapojil je naopak. Potřeboval jsem vědět více. I za cenu spánku. Servery na mě čekaly. Najednou jejich šum nebyl tak monotónní. Očekávaly své příkazy. Sedl jsem k počítači a napsal jsem "**-•-•/---//•---/•//•••/-/•-•/---/•---/••--••///**". Až pak mi mysl dovolila odpočinek.

Po 3 hodinách spánku jsem se vzbudil. Zaspal jsem. Mé tělo ale běželo jen na čistý fanatismus a šílenost. Spánek byl jen vedlejší. Teď není čas. Neměl jsem sedat za ten volant. Málem jsem to narazil do jednoho radaru. To bych si nikdy neodpustil. Zase jsem je přehodil zpět. Zajel jsem zpět na základnu a vběhl dovnitř. Nebyl čas se vyhýbat nábytku. Zapnul jsem počítač. Zapínal se pomalu. Moc pomalu. Vteřiny byly dlouhé jako hodiny. Ikonky naskakovaly jedna po druhé, jako by se mi vysmívaly. Konečně to tam bylo. Zapnout poslech. "~~~~~~~~~~~~~~~". Nic, jen šum. Ještě nebyl ten správný čas. Čekal jsem. O trpělivost nebyla nouze.

Tři dny nato jsem se vzbudil. Můj zápal dávno zmizel tak rychle jak přišel. Málem jsem na to zapomněl. Sedl jsem k počítači. Kočka mi mávala na pozdrav. Až teď vím, že na rozloučenou. Zapínám počítač. Naskakují obskurní programy. A tam. V zeleném okýnku. Signál jasný jak slunce za pravého poledne.

**•---/•-**

Od té doby mi nejde myslet přímo. Pokaždé když se zkusím odvrátit od Stroje, tak mě přitáhne svým pomyslným lanem zpět. Pracuji, abych měl peníze na šíření varování. Spím abych byl dost příčetný na šíření varování. Odpočívám, aby jsem měl sílu šířit varování. Potkávám se s přáteli, abych jim mohl povědět o Stroji. Teď už ne, nikdo mi nezbyl. Tak moc jsem chtěl Stroj šířit, až jsem zapomněl na jeho varování. Měl Pravdu. Nic kromě Stroje z mého života nezbyde. A i když to vím, tak se nedokážu odtrhnout. Týden dozadu jsem si koupil tři olověné lístky přímo do pekla. Jejich mosazný lesk bývá některé dny až moc přitažlivý. Potřebuju jen najít zoufalce, který by rozbitému muži prodal jeden označovač jízdenek. Pak by je jen stačilo potvrdit a uložit tam, kde je Satan přijme. Hlava bude bolet nejméně. Ale Stroj mě nenechá. Kdyby jsem nasedl na onen osudný vlak z tohoto světa, tak by tu nezbyl nikdo, kdo by varoval. A to nemůžu dopustit.

Jedinou útěchu jsem našel v mé práci. Začal jsem spolupracovat s Frankem Davidsonem na těžbě na Delphini. Je to snad jediná věc, u které mě Stroj neničí svou přítomností. Já vím všechno o Delphini a on se zase vyzná v byznysu a těžbě. Už je skoro vše připravené na testování a nemůžu se dočkat až tu přijde první kapsle křemíku. Akademikové se o to vrhnou jak se obvykle šelmy vrhají na nevinná a roztomilá mláďata. Kdo ví, jaké kouzla s tím vykoumají. A mě z toho půjde tolik peněz, že snad seženu někoho, kdo se vyzná v lidské mysli, že by se neztratil v labyrintu, který zůstal z mé. První dávka by měla být vypuštěna za týden. Pořádně to s Frankem oslavíme.

Je to tu! Pět hodin dozadu vyletěla první. Bouchli jsme Šampaňské. Právě naše kapsle plná bohatství vyletěla z orbity a poletí dokud nepřistane na zemi. Říká se, že pečení holubi do huby nepadají, ale v tu dobu ještě asi nevymysleli meziplanetární kanóny na holuby. Frank tam dokonce poslal i pár kamer, ať se to prý zdokumentuje pro příští generace. Ne že bych si stěžoval, živý přenos vašeho úspěchu není luxus, který by byl dopřán každému. Sedím ve svém křesle. Těch pár bílých pixelů mi dodává adrenalin. Mé soustředění rozbilo smítko poletující napravo od mé milované šmouhy. Nic si z toho nedělám, jen ho smetu. Smítko ale přetrvává. Zkusím to znova. Nic. Zvláštní to ale smetí. Pak mi to dojde... Smítko dále vytrvává na orbitě Delphini. Smítko začíná blikat do kamery. Pomalu Ale jistě.

Krátce...

Krátce...

Krátce...

Pauza, začínám si přebírat, zda neexistují nějaké odrůdy komet s tak prazvláštním systémem. Snad že by nějaký prach neruš...

Dlouze...

Pak si smítko dalo opět pauzu. Hodně prazvláštní. To snad může znamenat jen jediné, ale to by bylo nemyslitelné...

Krátce...

Dlouze...

Krátce...

NE. Hledám Franka. Nemůžu ho najít. TEĎ NE. Vycházím z domu. Běžím na snad všechna místa kde by mohl být. Našel jsem ho ve večerce. Nebyl čas vysvětlovat, vzal jsem ho a odtáhl zpět k obrazovce. Vše je pryč. Smítko i kapsule. NENENENENENENE. NE. Proč mi bere vše co mám? Sakra. Vzal mi mou příčetnost a teď i to poslední, co mi zbylo. Já už to nezvládám. Někdo Zastavte ten STROJ...

STROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJSTROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ**S**TR**O**J**S**TROJ

pomoc

1. ↑ Pan Balanó zde značně opomíjí neznalost morseovy abecedy mimo Zemi. -SD