Romantická přitažlivost

R**omantická přitažlivost** určuje, jaký typ partnera jedince po romantické, tj. především psychologické stránce obecně přitahuje - obvykle na základě biologického pohlaví anebo genderu potencionálních partnerů. Podle pociťované romantické přitažlivosti se určuje romantická orientace.

Na rozdíl od sexuální přitažlivosti, která má sama o sobě mnohem markantnější fyzické projevy, se může romantická přitažlivost jevit jako poněkud hůře uchopitelný koncept. Přesto se s ní každý, kdo nespadá pod aromantické spektrum, jistě osobně setkal.

## Projevy romantické přitažlivosti

Romantická přitažlivost se projevuje silnou touhou mít s někým loyalní, intimní, romantický vztah, být schopný se zamilovat do určitých lidí, cítit k nim náklonnost, toužit po emocionálním intimným vztahu, případně i po utvoření rodiny/společné budoucnosti atp. a to vše pocitově v jiném smyslu, než jak můžeme podobné věci cítit s přáteli, rodinou či nedosažitelnými idoly. Samozřejmě se jedná o velmi individuální prožitky a pocity, které nelze plošně paušalizovat.

Pro alloromantické allosexuály lze romantickou orientaci popsat jako víceméně klasický partnerský vztah, lásku či zamilovanost, pokud si z něj odmyslíte tu sexuální, primárně fyzickou část. Jedná se tedy o trávení společného času, touhu být si nablízku, zrychlený tep při pomyšlení na partnera, cítit se moc dobře už jen proto, že jste spolu a naopak třeba špatně, když spolu nejste, ale často i touhu po fyzické blízkosti jako držení se za ruce, objímání, někdy třeba i polibky, společné usínání,... Pro allosexuály je tato část romantické přitažlivosti již propletena s tou sexuální a víceméně každý člověk má pomyslnou hranici mezi nimi někde jinde. Zejména u jedinců se shodnou romantickou i sexuální orientací mohou být tyto dvě přitažlivosti v oblasti intimností prakticky nerozlišitelné.

To však není nezbytné a u romantických asexuálů k tomu z logiky věci nedochází. Za dobrý příklad lze uvést třeba líbání a objímání, v nichž pravděpodobně většina allosexuálů spatřuje jakési sexuální napětí, sexuální podtext nebo přímo předehru. Mnozí alloromantičtí asexuálové však naopak tyto činnosti provozují pro to, že jsou jim samy o sobě příjemné - o žádné "pokročení na další metu" nestojí ani je nevnímají jako předehru k "něčemu lepšímu".

Vyjma pohlaví/genderu, které jsou často společným znakem uvažovaných partnerů, je romantická přitažlivost velmi individuální záležitostí. Většina alloromantiků není stejnou měrou přitahována ke "všem ženám", "všem mužům", "všem lidem" atp. Obvykle záleží na dalších faktorech vztahujících se k potencionálním partnerů, jako jsou např. vzhled, chování, názory atd. Ačkoliv jsou tyto preference leckdy ovlivňovány či částečně formovány společností, v níž žijeme, jsou také velmi individuální - co jednomu připadá velmi přitažlivé může někoho dalšího naprosto odpuzovat.

Vždy je hlavně třeba mít na paměti, že láska je velmi individuální záležitostí a každé partnery spojují jistým způsobem odlišné prožitky.

## Související články

* Sexuální přitažlivost
* Romantická orientace

## Externí odkazy

#### Zdroje

1. ↑ https://everydayfeminism.com/2016/07/cross-orientation-101/
2. ↑ https://www.usd.edu/diversity-and-inclusiveness/office-for-diversity/safe-zone-training/sexual-orientation-versus-romantic-orientation