חברה משתנה היסטורי

**אני ואתה בחברה משתנה**

תוכנית "אני ואתה בחברה משתנה" שואפת לפלורליזם מחשבתי בו כל הדעות וכל המחשבות מושמות על השולחן, התלמידים נחשפים לסיפורי חיים מרתקים של אנשים מעניינים, כדי לפתוח עבורם צוהר לעולמות אחרים, לחיים אחרים ולדרכים אחרות.

האם היום , בחברה קפיטליסטית וחומרית , שבה רצונו והשקפותיו של הפרט הם המדד לכל ינתן לחנך לערכים ולהשקפת עולם? האם ניתן להציב מול הערכים ותפיסת העולם שמייצגת הבגרות – השקפה הומאנית , של החתירה לטוב ולראוי?

התוכנית חברה משתנה מציגה את המציאות הסובבת אותנו וגורמת לנו לעצור רגע ולחשוב. היא מביאה את הדילמות החברתיות , שאין עליהם תשובה ברורה אל מרכז הכיתה , מפגישה את התלמידים עם אנשים שונים המייצגים דעות שונות ודרכי עשייה חדשות. התלמיד פוגש את הנושא בתוך ביה"ס ע"י פגישות ויצירת שיח עם האנשים ומחוץ לביה"ס ע"י מעורבות קהילתית במסגרות הקשורות לנושא הנדון. אורחי התכנית גורמים לפיתוח חשיבה חברתית הקשורה למציאות בה אנו חיים. ומועברת ע"י שיח ודיאלוג עם התלמידים.

הפרוייקט פועל כבר 4 שנים בשכבת י', כאשר החל במספר כתות וכיום בהיקף שכבתי, כאשר שיעור קבוע מעוגן במערכת השבועית לכל כיתה יחד עם המחנך. המחנכים שותפים מלאים בתוכן ובתהליך ולוקחים חלק פעיל בהעברת מערכי השיעור כאשר כל נושא מועבר בארבעה שלבים: שיעור הכנה, שיעור מפגש עם אורח, יציאה לקהילה ושיעור מסכם, יצירת שיח ודיונים בכיתה. כמו כן, באחריות המחנכים לקרוא את עבודת הרפלקציה שהתלמידים מגישים לקראת סוף השנה ולהעריך אותם בתעודה על השתתפותם ומעורבותם בשיעורים. המחנך חוזר להיות מחנך שלא פוחד ונרתע מהתמודדות עם נושאים מעוררי התנגדות הנמצאים מעבר למעגל האישי של התלמידים מורה שחותר ליצירת תודעה חברתית, אחריות אישית תוך מתן לגיטימציה לדעות שונות, אך בעל אמירה.

הפרוייקט הנו חלק מתכנית חינוך לקריירה של ביה"ס ברצף השש שנתי ,הרואה את המורה כמנחה ומלווה שיח המזמן תהליך בנייה איטי המאפשר התלבטות, ומזמן חשיבת ביקורתית,התבוננות תוך ובין אישית,בחירה ועוד. ; ואין בו התשובות מתעצבות אצל כל חניך תוך כדי תהליך.

התוצר הסופי תהיה כתיבת עבודה על אחד מהנושאים שהיו השנה (אלמנט הבחירה), כתיבת מכתב לאדם שהתארח, במה נגע, השפיע ןכו'.. אפשרות גם להכין סרטון דרך הנייד ולהסריט את עצמם. בנוסף כתיבת אישית תוך התייחסות לדילמות שהוצגו ונקיטת עמדה אישית.

תקציב הפרוייקט הוא כ-10,000 שח תשלום לאורחים שבאים. נע סביב 600-800 שח לאדם ל-3 הרצאות כולל נסיעות. ותשלום שעות עבודה לאהוד ולרכזת התוכנית.

1. רחל לישנסקי – אמהות מאתגרת

2. שגיא וניצן – תסמונת דאון

3. עמותת חושן: הומו לסבי

**התמודדות עם קשיים:**

5. יונתן ליבר – גמגום

6. יום ההוקרה לפצועי צה"ל ונפגעי פעולת איבה – פגישה עם רון הלוי לוחם בצוק איתן

7. פגישה עם גרושתו של גואל רצון – השתייכות לכת

**תרומה, יוזמה, מנהיגות:**

7. תרומת איברים- אירית בר נתן , תרומה מן המת

8. אלון ברנר- תרומה מן החי

9. נוער מאיר פניו – עשייה ויוזמה של נוער בקהילה

**גזענות:**

10. הקרנת הסרט "פנתר לבן" העוסק בגזענות של קבוצות אתניות בטבריה ופעילות עם בימאי הסרט דני רייספלד.

11. מפגש עם אב שכול דרוזי

**חלק ב': משוב על התהליך**

התוכנית פועלת כבר 4 שנים בבה"ס. משנה לשנה אנו מפיקים לקחים ולומדים את צרכי השטח. בכל אמצע וסוף שנה אנו מקיימים ישיבת משוב עם המחנכים לשאול ולדעת מה הם חושבים על התהליך, לשתף במה עובד ומה טעון שיפור. מבחינת האנשים שבאים חשוב לנו שיעבירו את המסר שלהם באופן מרגש אשר ישפיע , ירחיב ויגרום לתלמידים לחשוב מחדש אודות הנושא. אנו מאוד קשובים לדעת התלמידים ומידי פעם משנים נושא או מביאים אדם חדש כדי לגון ולנסות להיות רלוונטים וקשורים לעולמם של הנערים/ות.

כמובן שבסוף השנה אנו נותנים לתלמידים לכתוב רפלקציה על התוכנית. לבחור נושא מבין כל הנושאים שהכי התחברו אליו ולכתוב עליו. וגם באופן כללי מה הם חושבים על התוכנית. ראוי לציין כי רוב המשובים מאוד חיוביים.
מעורבות המחנכים בתהליך היא קריטית להצלחת הפרוייקט ולכן אנו מתעקשים עוד בבניית המערכת לשבץ את המחנכים בשיעורים אלו באופן קבוע. רוב הפעמים זה מסתדר אם כי לא בכולם.

בנוסף, כבר בחופש אני יושבת עם הרכזת החברתית ומשתדלת להתאים את התכנים ללוח חגים ומועדים ולפעילות החברתית הקיימת בבה"ס. לקיים חיבורים בין כל האירועים ולא כנושא בודד ומנותק מהקשר.
מה שטעון שיפור בעיני הוא חוסר ההמשכיות. הפרוייקט נעשה רק בכיתה י' ולאחר מכן אין זמן להמשיך הפעילו גם בגלל העיסוק בבגרויות וגם בשל פרוייקט מעגלים שמיושם בבה"ס בכיתות יא-יב. לדעתי יש מקום ויש חשיבות למצוא מודל אפילו חלקי להמשיך ולהפעיל את הפרוייקט בשכבות הבוגרות. או לחילופין, להתחילו כבר בשכבה ט'.

**חברה משתנה – הומו ולסבית**

**מכתב ראשון - בר שחרור**

א) אני בחרתי במפגש האחרון, בו הגיעו לבית הספר הומו ולסבית לספר את סיפור חייהם. בחרתי בנושא זה משום שהוא הותיר בי רושם מיוחד ופתח לי ערוץ מחשבה חדש. כשידעתי מראש שמגיעים לבית הספר הומו ולסבית התנגדתי להיכנס להרצאה והעדפתי שלא לשמוע את דבריהם, אך כשהם הגיעו לבית הספר שיניתי את דעתי ונכנסתי להרצאה משום שרציתי לכבד אותם בתור אנשים ששונים ממני, וזאת משום שאם גם אני הייתי שונה, גם אני הייתי רוצה שכולם יכבדו אותי ולפחות ישמעו את דבריי. "התלמיד יבין כי אדם המכבד את שאר הבריות, אין זה מפחית מכבודו, אלא להיפך - אדם המכבד את הבריות, הוא המכובד." – לקחתי את משפט זה משום שהוא תואם להחלטתי באותו היום בו הם הגיעו לספר את סיפור חייהם.

ב) מכתב לאחינועם (לסבית). שלום אחינועם, שמי בר שחרור מבית ספר "אורט במעלה", לפני כשבועיים הגעתם אלינו לבית הספר בכדי להעביר בפנינו הרצאה על הקהילה ההומו-לסבית ורציתי להגיד לך שהותרת בי רושם מיוחד לגבי קבלת הומואים ולסביות בחברה. חשוב לי ליידע אותך כי לפני ההרצאה, כאשר שמעתי שאתם מגיעים, התנגדתי מאוד להיכנס להרצאה, אך החלטתי בסופו של דבר לאחר התייעצות עם מחנכת הכיתה ורכזת חברת משתנה בבית הספר להיכנס ולשמוע את דברייך בתנאי שאם אני אתנגד לדברייך או אגעל מהם יורשה לי לצאת מהכיתה. למרות שהיו מספר דברים שלא קיבלתי בדברייך, נשארתי בכיתה כי רציתי לכבד אותך. התחלת בסיפור הילדות שלך בו היה לך חבר בפעם הראשונה ולאחר שנפרדת ממנו הכרת חברות באתר אינטרנט ושם נכנסתי לקונפליקט פנימי, האם להמשיך ולשמוע את דברייך או פשוט לצאת מהכיתה ולחסוך ממני לשמוע את דברייך. החלטתי להישאר ואת המשכת בסיפור שהגעת לבית של חברה שלך וכאשר התנשקתם קצת נגעלתי כי זה לא דבר שמובן מאליו, משום שאנו רגילים לראות בחיי היום-יום בן ובת מתנשקים ולא שני אנשים מאותו סוג מין. אני מודה שהיה לי קשה להסכים עם המעשה שלך, אך בסופו של דבר זאת בחירתך וכל עוד את שלמה ושמחה איתה לא צריך להיות מישהו שיעצור אותך. סיימת את דברייך והתבקשנו לשאול שאלות. אני שאלתי אתכם מדוע אתם מקיימים את מצעד הגאווה בירושלים משום שזה הנושא שמצאתי לנכון לדעת עליו קצת יותר, משום שלפני שנה נרצחה נערה רק בגלל שתמכה בכם, ובתפיסתי אני חשבתי שהדבר הנכון ביותר הוא לא לקיים את מצעד זה בשנים הבאות משום שהוא מרגיז את התושבים החיים בירושלים ואשר נוגד את הדת וגורם לאנשים קיצוניים להגיע ולרצוח אנשים רק בגלל שתמכו בכם. לאחר שהסתיימה ההרצאה, נשארתי לדבר איתכם על נושא זה, אני טענתי שאתם מגיעים לירושלים בשביל להקניט את המתנגדים משום שאני ראיתי תגובות רבות של הומואים ולסביות שכותבים בפייסבוק שהם יגיעו בכל שנה בשביל להקניט ולעצבן את האנשים שמתנגדים להם ושהם לא מפחדים מאף אחד גם אם הוא ירצה לרצוח אותם, אך מכם הבנתי כי זהו קומץ קטן בקהילה שרוצה ליצור בעיות ורוב הקהילה באה בשביל לצעוד בגאווה ולפרסם לקהל הרחב כי גם אתכם צריך לקבל בחברה. אני מודה שאני עדיין חושב שלא צריך להגיע לעיר הבירה, משום שיש ערים רבות ששם אפשר לצעוד בגאווה, ירושלים זאת עיר הקודש, עיר של דת, ובתורה כתוב שגבר ינשא לאישה ולא שגבר ינשא לגבר או אישה תינשא לאישה, לכן אני עדיין מתלבט וקשה לי לקבל את המצעד הזה בירושלים שוב, אך אני מודה לכם שהגעתם ופתחתם בפנינו שגם אתם רוצים להיות חלק מהחברה ולא להידחק החוצה, ועל זה מגיע לכם הכבוד הרב שהגעתם והרצתם בפני נערים שעדיין לא מכירים את הקהילה, לעומת זאת אני לפני שנה קיבלתי את הקהילה משום שהם אנשים שונים שלא רוצים להיות שונים, אלא רוצים להיות חלק מאיתנו, אך לצערי לאחר המקרה בירושלים והתגובות בפייסבוק, התחלתי להתנגד. אני מודה לכם מאוד שהגעתם ואני מקווה שבעתיד הקרוב אשנה את תפיסתי ואחזור לקבל אתכם כמו כולם. תודה רבה, בר שחרור.

ג) בעתיד מפגש זה יכול להשפיע עליי קצת אחרת, יכול להיות שמפגש נוסף יגרום לי לשנות את תפיסתי ולקבל את הקהילה, וגם יכול להשפיע עליי לרעה ולהמשיך לא לקבל את הקהילה. הכל תלוי בסוג האדם שמגיע, האם הוא רוצה שיקבלו אותו בדרך טובה או האם הוא רוצה שיקבלו אותו בדרך רעה, זאת אומרת על ידי הצהרות בפייסבוק שהוא לא מפחד מאף אדם ומגיע להקניט. לשמחתי הרבה, האנשים שהגיעו אלינו היו אנשים שרוצים שנקבל אותם בדרך הטובה ולא בדרך הרעה של הקומץ בקהילה.

ד) לדעתי החשיבות של תוכנית "חברה משתנה" היא גבוהה מאוד, משום שהיא פותחת בפנינו דברים שבחיים לא פגשנו, שמענו או אפילו ידענו עליהם. היא מרחיבה את הידע של התלמידים והיא משמעותית מאוד. אני חושב שבלעדיי תוכנית זו אני הייתי מקבל את האנשים הללו אחרת ואולי אפילו בצורה שלילית ואני שמח מאוד שתוכנית זאת קיימת במדינת ישראל.

ה) לפי דעתי רוב הנושאים היו רלוונטיים ומשמעותיים, הם גרמו לנו לפתח רושם ראשוני אחר כאשר נפגוש אדם כזה או אחר ברחוב או בכל מקום אפשרי.

ו) נושא נוסף שהייתי מוסיף לתוכנית הוא נכה צה*ל משום שזאת התמודדות עם קושי די גדול, אדם שיצא להגן על מדינתו, ביום אחד נפגע וגם לו מגיע את הכבוד להגיע ולהרצות בפני תלמידים איך הוא מתמודד עם קושי זה בכל יום. בנוסף הייתי מעוניין להיפגש עם שר או חבר כנסת שיספר לנו על התרומה שלו לקהילה ועל היוזמות שלו, משום שאנו צריכים מנהיגים רבים במדינת ישראל וזה יכול למשוך אנשים רבים לעשייה.*

בס"ד
**מכתב שני - קורל גולדמן**

בס"ד

**הנושא שבחרתי: עמותת חושן-הומו ולסבית.**

אני אפתח בכך שמאוד חיכיתי למפגש איתכם, עניין אותי לשמוע את הסיפור שלכם כי מעולם לא שמעתי סיפור של הומו/לסבית ולא באמת ידעתי מהו הקושי ומהי הבעיה האמתית של החברה עם הקהילה הזו. מאוד הפתיע אותי לטובה שבשיחה איתכם, סיפרתם את הסיפור שלכם כל אחד בצורה הכי פתוחה שיש, בשיא הביטחון מבלי שידעתם איך יגיבו זה באמת עורר גאווה אצלי ואצל עוד הרבה ילדים שהקשיבו וסיפרתם את הכל בצורה מעניינת מאוד. הסיפורים שלכם היו ממש מרתקים ומדהימים בעיני. היו כמה דברים שלא היו לי צפויים כמו איך שאימא של אחינועם הגיבה לכך שהיא לסבית, ציפיתי לתגובה כועסת ומתנגדת מצידה אך היא הגיבה בצורה טובה, אותו הדבר כאשר הוא סיפר לאשתו שהוא הומו, הפתיע אותי איך שהיא הגיבה. בכללי אני חושבת שאם עברתם דרך ואחרי דרך ארוכה שכזו אתם מאושרים וגאים במה ובמי שאתם, זה שווה את הכל, את כל מה שעברתם כי זה בעצם מה שהכי חשוב.

אני סטרייטית לגמרי, אבל אני תומכת בקהילה הזו ובניגוד אלי בהכנה לפני השיחה איתכם שמעתי מהמון ילדים התנגדות רבה כלפי הקהילה הזו וכלפי השתתפות במפגש איתכם, אך אחרי המפגש והשיחה איתכם דעתם הייתה שונה במקצת, לא האמנתי שדעתם הקיצונית שהייתה לפני השיחה תשתנה, זה היה נראה בלתי אפשרי לשנות אותה ועובדה, ששיניתם וזה מוכיח שהכל אפשרי. אני באמת חושבת שכדאי שתקיימו שיחות כאלו בכל בתי הספר בארץ כי אם באמת רוצים שהחברה תשתנה חייבים לפעול בדרך הזו והנה עובדה ששיניתם משהו אצלנו בשכבה, זו הדרך הנכונה.

אני אסיים ואומר תודה רבה על המפגש והשיחה המעניינת, היה כיף וטוב, לשמוע וללמוד מכם דברים חדשים, על הקהילה, עמותת חושן ובכללי על החיים, הותרתם רושם ממש טוב עלי ועל תלמידי השכבה והיה טוב לפגוש אתכם.

באהבה רבה קורל גולדמן, אורט טבריה

**רפלקציה על חברה משתנה**

לדעתי החשיבות של התוכנית הזו היא רבה מהסיבה שאנו חיים בעידן שבו חלים חידושים רבים בכל מני תחומים ובעקבות כך החברה הולכת ומדרדרת, התוכנית הזו באמת גורמת לאנשים להבין, להחכים, לדעת, לחשוב, ללמוד, להתעניין בדברים שקורים מחוץ לשגרה היום יומית שלנו, לפתוח את הראש לדברים חדשים ולראות את הדברים בצורה עובדתית ומציאותית, כי שמתי לב שאנשים מסתפקים בלדעת ממה שהם שומעים ועם התוכנית הזו ועריכת ההרצאות האלו הם באמת מבינים את הנושא לעומק.
כל הנושאים שהוצגו היו בעייני רלוונטיים, חשובים ומשמעותיים. אני מציעה שההרצאות שמעבירים יהיו טיפה יותר מעניינות, אולי לשלב משחקים, מצגות, סרטונים ולא רק לספר סיפורים, זה יעשה את ההרצאה יותר מעניינת וחווייתית וכך גם נוכל לקבל מזה יותר. הנושאים שאני מציעה להוסיף הם: נושא הגזענות, בריונות, בריונות ברשת, אונס (זה מאוד מעניין ונחוץ), התעללות בבעלי חיים. הייתי מעוניינת לשמוע סיפור של אישה שנאנסה, סיפור של איש/אישה שחוו בריונות בילדותם.

**התמודדות עם גמגום - יונתן ליבר**

"חברה משתנה"- רפלקציה אישית

**מכתב ראשון - סיון רייזמן**

התמודדות עם קושי-יונתן ליבר- גמגום:

אציין תחילה שיונתן הוא אדם מדהים וראוי להערצה, היה לי העונג להיות חלק מהמפגש הזה. מה שבעיקר הדהים אותי זה שהוא לא ויתר, היה לו כוח רצון אדיר, לא להיכנע לגמגום. הוא רצה לנצח את הקושי הזה, למרות שהסיכויים היו נגדו, הוא בחר לעבוד על הגמגום ולשפר אותו בכל דרך אפשרית, בכל מקום שהוא עבר, כל מסגרת הוא רצה להיות הכי טוב, המצטיין, זה שמקבל את התפקידים הכי בכירים, וההשפלות והצחוקים? זה היה לגמרי בצד הדרך.

הבנתי מהמפגש הזה שאם הוא, עם קושי כזה, הצליח ובגדול, מי אני לעומתו, אני יכולה לפרוח ולעבור את כל המכשולים שהוא עבר בקלות, להפסיק לתרץ, פשוט להיות חדורת מטרה. ההרצאה שלו ממש נגעה בי וריגשה אותי, הזלתי דמעה או שניים, הוא נתן בי מן דחף כזה להאמין בעצמי, והמון מוטבציה, פשוט מעורר השראה, מאוד התחברתי לנושא של התמודדות עם קושי, בעיקר בזכותו. לאחר המפגש הייתי חסרת מילים, הוא דיבר ופירט הכל בצורה כל כך ברורה ומנומקת, עם סבלנות, שלא יכולתי לחשוב על משהו אחד קטן אפילו. לא הייתי מוותרת על שום חלק בהרצאה או מוסיפה משהו.

אני חושבת שהמפגש הזה אשאר לי חרוט בזיכרון לעוד הרבה זמן, ובעתיד כשאתקל באיזשהו קושי פשוט אזכר בזה, וזה יגיד הכל. אני בטוחה שאז, כל קושי יהיה קטן עליי.

רפלקציה:

א. לדעתי חברה משתנה היא בין המקצועות הכי חשובים שיש לנו בבית הספר, אם לא הכי המקצוע הכי חשוב, משום שזה לא מקצוע רגיל, זה חשיבה מחוץ לקופסא וחשיפה לעולם האמיתי.

ב. הנושאים באמת נבחרו בקפידה לדעתי, זה היה ממש קולע למטרה, אלה היו שלושה נושאים משמעותיים, שמתאימים לתיכון, למתבגרים כמונו, כי בעצם בגיל הזה אנחנו מתחילים להיחשף לחברה השונה וזה חשוב שתיהיה לנו את המודעות הזו כי זה רק הולך ומתפתח, התמודדות עם קשיים, זה היה נושא מבריק, זה הגיל שאנחנו בעצם מגלים את עצמינו ועומדים בפנינו לא מעט קשיים, וגם הבנה ולמידה על מכשולים ובעתיד ניחשף אליהם, זה מה שמכין אותנו, נותן לנו את נכלים והמוטיבציה להתמודד ולא לפחד. כך גם נושא המנהיגות, לנוער של היום יש הרבה השפעה, והיכולת להשפיע היא נורא חשובה, זה היה נכון לחשוף אותנו לנושאים האלה,אני בטוחה שכל אחד ואחת, בדרך כזו או אחרת, התחברו אליהם.

ג. מה שכרגע אני יכולה לחשוב עליו, זה הספורט בארץ, זה נושא שמאוד קרוב אלי, מאחר ואני משחקת טניס, הספורט הוא חלק מאוד מרכזי בחיים שלי, אני יותר חשופה לעולם הזה ואני יכולה להגיד שבארץ מבחינתי, אין מספיק חשיבות לספורט, הייתי שמחה אם היו מעלים את הנושא הזה בבית הספר שלנו, קצת לתת חשיפה ומודעות לעולם המדהים הזה. אני בטוחה שזה יסקרן את התלמידים ואפילו ילמד אותם דבר או שניים. אם יש משהו חסר, זה הספורט, לא מספיק מעלים את זה, אם בכלל. לדעתי זהו הנושא שהכי ראוי להעלות.

**מכתב שני - תומר, כיתה ט'**

לכבוד: יונתן ליבר היקר,

שלום שמי תומר מכיתה ט' במסגרת חברה משתנה הגעת לכיתה שלנו להעביר לנו את מה שעברת ומה שאתה עובר בחיים עם ההתמודדות של הקושי שלך בחיי היום יום.

התחברתי להרצאה שלך מבין כל ההרצאות מכיוון שלא ויתרת לעצמך, ולא הפכת את הגמגום למגבלה או לקושי.

אמרת לנו אם מגמגם לא יתייחס לזה כאל מגבלה שאמורה לשתק ולעכב אותו, כך גם הסביבה תתייחס אליו. אמנם קל להגיד, אבל הכי חשוב זה לא לחשוש, לא להתבייש. לדעת להגיד לעצמך ולסביבה שזה מי שאני, שככה נבראתי, וזה הכי טוב שיש.

סיפרת לנו שבהתחלה לא היית משתתף בשיעורים, לא היית מקריא את שיעורי בית.
במהלך השנים הלכת לקורס שבעזרתו השתפרה מאוד רמת הדיבור שלך. עם הזמן נהיית מדריך בתנועות, בצבא שירת כסמל מחלקה ופיקדת על חיילים.

אני רואה בך כדוגמא אישית לכל ילד, עצם העבודה שעשית את כל הדברים כמו: מפקד על חיילים, מצריכה ממך המון דיבור והקשבה ולא ויתרת לעצמך עשית את זה כמו גדול.

נהניתי מאוד להקשיב לך ולשמוע את סיפור חייך, מאחלת לך שתמשיך בדרך שלך.

בכבוד רב, תומר

**מכתב שלישי - מור אלפסי**

לכבוד:יונתן ליבר.

שלום, שמי מור אלפסי ואני צפיתי בהרצאתך במסגרת שיעור חברה משתנה בבית הספר. אני חושב שסיפור חייך הוא אחד היפים והמרגשים ביותר ששמעתי אני מעריץ את הדרך שבה הלכת ושלא ויתרת למרות הקושי העז לדבר כמו כל שאר האנשים. למדתי ממך רבות על התמדה ודבקות במטרה, ואיך למרות הכל הצלחת לדבר כמו כולנו, הייתי רוצה לשמוע ממך עוד פרטים רבים לגבי הדרך שבה עברת, וכמה היה לך קשה להגיע למטרה שלך-לדבר כמו כולנו.

הייתי רוצה לשמוע על הנקודות הקשות בחייך ועל רגעי השמחה כשהתקדמת והתקרבת למטרתך.

המפגש עימך השפיע עליי רבות ולמדתי על עצמי הרבה כגון שגם אני יכול לעשות כל מה שארצה אם רק אפעל כמוך, כי אם אתה הצלחת בדבר הנראה בלתי אפשרי למה אני לא אצליח בכל מה שארצה לעשות בחיי.

בברכה מור אלפסי.

רפלקציה:

אני סבור ובטוח כי החשיבות של התוכנית חברה היא אפסית התוכנית הנ"ל תרמה לי מעט מאוד ידע וחשוב ואילו הפרטים החשובים והנושאים החשובים לדעתי שעליהם אנו צריכים לשוחח לא עלו בתוכנית החלק היחיד שאליו התחברתי הוא הרצאתו של יונתן ליבר על סיפור חייו בפרט להרצאה זאת אני מצטער לומר כי השתעממתי וחשתי כי בית הספר מבזבז את זמני לשווא.

הייתי שמח אם לתוכנית היו מגיעים מרצים שמדברים על דברים שעל סדר היום הציבורי (להטבי"ם הם חלק מסדר היום הציבורי אך ישנם אנשים כמוני ואינני מתבייש להודות בכך שאני ועוד אנשים רבים לא מתחברים לדרך חיים זאת ולא מעוניינים לדעת עליה יותר ממה שאנו יודעים כרגע) אך הייתי שמח לפגוש אנשים כמו חיילים או אנשי משטרה, שישוחחו עימנו ויסבירו לנו על אונס, זכויות נשים או על הצבא שלנו. כמו כן הייתי מאוד שמח אם היו מסבירים לנו על זכויותינו בתור אזרחים או על איך עלינו לנהל כסף בעתיד. נושאים אלו היו מועילים לנו הרבה יותר מהנושאים עליהם דיברנו בכיתה.

**תרומת איברים**

לאירית בר נתן שלום.

הייתי נוכחת בהרצאתך על בנך, סיוון בר נתן ז"ל ותרומת איבריו.
את אישה חזקה והאופן שבו דיברת וסיפרת לנו את סיפורך הותיר בי רושם מיוחד.

זה לא פשוט לשתף בסיפור שכזה ובטח שלא בפני קהל שאת אינך מכירה.

המעשה שעשית היה אמיץ ולא ברור מאליו כאשר הרופאים ביקשו את רשותך לקחת את איבריו של בנך לתרומה לאחר מותו ואת הסכמת.

בזכות ההחלטה שלך לתרום את איבריו של סיון, ניצלו חמישה אנשים. שמחתי לשמוע שאתם בקשר ואפילו, אחת מהם עברה לגור בקרבתך והיא כמו בת משפחה.

המפגש איתך גרם לי לחשוב על דברים שלא עלו בראשי לפני כן. כשהקשבתי לסיפורך, הבנתי שאני צריכה ליהנות ולהעריך את החיים כיוון שהם יכולים להיגמר ברגע.

לא הסכמתי עם דברייך כשאמרת שלדעתך הנהג, חברו של סיוון, צריך לעבור מהקיבוץ. אמנם זה קשה לראות את פניו של האדם שהרג את בנך בכל יום, אך זה לא צודק שהוא יצטרך לעקור את חייו ממקום אחד לאחר.

לעומת זאת אני מסכימה איתך שזה לא בסדר שהוא אינו בא לבקש סליחה על כך שהוא האשם במות בנך.

רציתי לשאול אותך, כאשר סיוון נהרג, עלתה בראשך המחשבה להביא לעולם ילד נוסף?

האם את חושבת שתוכלי בעתיד להסתכל לאותו אחד שהואשם במותו של סיוון בעיניים ולדבר איתו? האם תוכלי לסלוח לו על כך?

המפגש איתך גרם לי לחשוב על כרטיס אדי לתרומת איברים ואשקול לחתום עליו בעתיד ולעזור להציל חיים.

תמשיכי לעבור ולספר את סיפורך המדהים על בנך, סיוון בר נתן ז"ל.

אופק שמעון, י'1

**זוגיות של חריגים**

**מכתב ראשון - משי סימוני**

29.4.2016

היי שגיא וניצן היקרים!

אני משי סימוני תלמידה בבית הספר אורט טבריה והייתי נוכחת בהרצאה שלכם במסגרת שיעורי חברה משתנה המתקיימים בבית סיפרנו.

בחרתי לכתוב לכם מכתב זה מכוון שאני חושבת שאתם מדהימים ,אתם דמות להערצה בשביל הרבה אנשים. אתם התמודדת והתגברתם על הרבה קשיים בחיים שאני ועוד הרבה אנשים לא נוכל להתגבר עליהם. הזוגיות שלכם נפלאה בעיניי. יש ביניכם הבנה, הקשבה, אהבה, וסובלנות.

שגיא, השיר שכתבת לניצן היה בעיניי מדהים ,המילים שרשמת היו מלאות משמעות וכוונה רבה וטובה. אתה ריגשת אותי במילותיך ובכוונות שהיו לך. אתה גבר,איש עצום בעניי.

ניצן, אני רוצה להגיד לך שאמא שלך נפלאה היא ריגשה אותי בסיפור החיים שלך ובהתמודדות שלך, כשהיית נערה בגילנו. היא חינכה אותך באהבה רבה, וביושר וכנות והיא חלק מהיותך את ומהאופי הטוב והכנה שלך.

שגיא וניצן, מהמפגש שלכם אני הבנתי ולמדתי הרבה דברים לחיים. אחד הדברים שלמדתי שאין לי ולסובבים אותי זכות להתלונן, אלא להודות ולהעריך כל בוקר בכלל שאנו קמים בו. הדבר השני והנוסף שלמדתי הוא לא לקחת כל מילה שאומרים ללב לדעת לספוג ולהעלים העין.

הזוגיות שלכם בחיים היא זוגיות שאני מאחלת להרבה אנשים את אהבה והיושר והבנה הסובבת בכם.! אני מאחלת לכם הרבה הצלחה בחיים שתמשיכו להיותכם אתם נפלאים ,שהבנה תמשיך לשרור בכם. ושתמשכו לספר את סיפור חייכם להרבה אנשים. אתם גדולים בעיניי.!

ממני, משי סימוני.

**מכתב שני - מיקי ממו**

שלום שגיא וניצן קוראים לי מיקי ממו ורציתי לומר לכם כמה דברים, דבר ראשון אני פשוט מעריץ אתכם שאתם מסתדרים כל כך טוב למרות הקושי הכבד שיש לכם, שאתם לא נותנים לאף אחד להפיל אתכם לא משנה כמה חזק הוא מנסה להפיל, אתם תמיד תדעו להתגבר עליו ולקום שוב ושוב לא משנה כמה פעמים ינסו.

לפני שהגענו אל המפגש חשבתי לעצמי בסדר אנשים עם קושי, לכל אחד יש איזה קושי בחיים אבל שהקשבתי לכם במפגש הבנתי שנכון שלכל אחד יש קושי בחיים, אבל לא כולם יודעים להתמודד עם הקשיים כמו שאתם יודעים להתמודד איתם, שרק נכנסתי חשבתי שזה יהיה סתם מפגש אבל שהוצאתם את המילה הראשונה מהפה לא הפסקתי להקשיב עד לסוף המפגש, למדתי מכם כל כך הרבה, כגון: שלא צריך לוותר אם נפלת על הקרשים, שתמיד תדע לעמוד אחרי כל נפילה שלך, שלא תוותר למרות כמה שאתה חושב שהחיים שלך לא טובים וגרועים.

לפעמים אני אומר לעצמי ש"קשה לי, אולי נוותר וזהו" אבל בזכותכם הבנתי שלא, עם כמה שקשה לי אני לא אוותר.

החיים שאני חי הם כלום לעומתכם אתם מתמודדים כל יום עם הקושי הזה, אבל אני חייב לומר שאתם מתמודדים איתו בצורה הכי טובה שיש.

כנראה שכבר יותר אני לא אסתכל על אנשים עם קשיים כמו על סתם אנשים, אני אסתכל עליהם כמו על אנשים שעברו משהו בחיים שלהם ואני אנסה לעזור להם כמה שיותר וכמה שיותר טוב.

רפלקציה אישית

לדעתי החשיבות של "חברה משתנה" היא עצומה, אני אקח את עצמי לדוגמה. לפני שהיה את השיעור הזה הייתי מסתכל על האנשים האלה כעל סתם אנשים, "אנשים לא בסדר" או איך שתקראו לזה, אבל אחרי שראיתי והכרתי את האנשים האלה הבנתי שהם אלה שבאמת "חיים את החיים" לא אנחנו.

לדעתי היו נושאים יותר משמעותיים ורלוונטיים וכאלה שפחות.

הייתי מציע רעיון שהתלמידים הם אלה שיבחרו את האנשים שאותם הם היו רוצים לפגוש, ולא המורים שיחליטו בשבילם.

**נוער מאיר פניו**

**מכתב ראשון - אביה בן חמו**

"חברה משתנה" רפלקציה אישית

אביה בן חמו

1.המפגש שבחרתי הוא מפגש מספר 9- נוער מאיר פניו- עשייה ויוזמה של נוער בקהילה.

בעיניי זו הייתה ההרצאה הכי מעניינת והכי חשובה שהייתה מכיוון שהם היחידים שבאו ובאמת דיברו איתנו בגובה העיניים הם באו באופן חברי כי בסך הכל אלה היו ילדים בגיל שלנו. הילדים האלו נתנו לנו להסתכל על המציאות מזווית שונה שבעצם כל דבר אפשר לשנות ואנחנו יכולים להוביל לשינוי. כל ילד שם היה חלק מעמותה כלשהי: Lead, Diler,, כנפיים של קרמבו... אחר כך הילדים העבירו לנו שחריות ואצלנו ספציפית לא רצינו שהשחרית תיגמר. סוף סוף דיברנו עלינו, על ההווה והעתיד, איך אפשר להתקדם ולקדם אחרים, לדעת להקשיב אחד לשני כי לשמוע זה לא מספיק ולהתייחס לכל אחד ואחד בסביבה שלנו ולא להתעלם מאף אחד. אני חושבת שהמפגש הכיתתי ישפיע על כל אחד מאתנו יותר מאשר המפגש השכבתי מכיוון שבמפגש הכיתתי לכל אחד היה את המקום לדבר והם התעקשו שכל אחד ישמיע את הקול שלו ולדעתי אין דבר חשוב מזה...בנוסף הם דיברו איתנו על איך להשיג את הדברים שאנו צריכים בדרכים נכונות בלי התלהמויות, בדרך הנכונה והטובה ביותר שזה דבר נורא שימושי, לדעת איך להביע את עצמנו. אפשר להגיד שההרצאה/שחרית איתם הייתה באמת שיעור לחיים.

"חברה משתנה" רפלקציה אישית

2. לתוכנית "חברה משתנה" יש חשיבות רבה מבחינתי מכמה סיבות. קודם כל זה השיעור היחיד שמדבר איתנו באמת על החיים שבחוץ כי זה לא כמו שיעור מתמטיקה או אנגלית שאני לומדת חומר לבגרות, בשיעורים אלה אני לומדת על מקרים אמיתיים שקיימים סביבנו, על אנשים שחווים קשיים יומיומיים ושעברו כמה דברים בחיים שלהם. בנוסף בשיעור הזה אני מפיקה לקחים לחיים שלי, איך להתייחס לסביבה שלי (נוער מאיר פניו), לדעת לקבל את השונה (הצגה "עופר ודקל", שגיא וניצן, עמותת חושן, יונתן ליבר, דגן) ולא לקחת את החיים שלי כמובן מאליו (תרומות האיברים- אירית בר נתן ואלון ברנר). כל האנשים האלה שכתובים בסוגריים נתנו לי להבין כמה שהחיים שלי חשובים ויקרים ויותר מכך לדעת להגיד תודה על מה שיש לי.

לדעתי הנושאים היו מאוד רלוונטיים ומעניינים אך הייתה בעיה אחת, חלק מהאנשים שהגיעו להרצות לנו עם כל הכוונות הטובות שלהם היו משעממים או שלא הצליחו להתבטא כמו שצריך כדי לסחוף אותנו אל הסיפור שלהם.

הייתי רוצה מאוד שמישהו שלחם ב"צוק איתן" יגיע וידבר איתנו על מה שהם חוו, על המצב, ומה שבעצם המדינה דורשת מהם.
מקווה שתוכנית זו תמשיך גם בשנה הבאה...

**מכתב שני - שליו אלון**

**חברה משתנה – תרומה, יוזמה, מנהיגות.**

שלום לכם עמותת "נוער מאיר פניו" קוראים לי שליו אלון מטבריה מבית הספר "אורט במעלה" ורציתי להגיד לכם שאתם ריגשתם אותי במה שאתם עושים, זה לא רגיל לראות נערים בגיל שלכם מתנדבים ותורמים לקהילה ומשפיעים עליה כמותכם, אתם עוד לא בניי 20 , חלקכם עוד לא סיימו בית ספר וכבר אתם "מטיילים" בכל הארץ, מעבירים הרצאות / שיעורים שמחלחלים לתודעה שלנו וגורמים לנו לרצות לעזור ולתרום כמותכם.

אני יכול להגיד לכם מנקודת מבט אישית שזה מאוד עזר לי לראות דברים בצורה שונה לחלוטין, אתם גרמתם לי להבין שיש לאנשים מוגבלויות מסוימות לא צריך להרחיק אותם מהסביבה או להתבייש לעזור להם, גרמתם לי לרצות לעזור להם, להתנדב בקהילה, כי בן אדם המציל נפש אחת מציל עולם ומלואו!!!

בנוסף רציתי לשאול אותכם שאלה, איך המפגשים שלכם אחר הצהריים מסתדרים לכם עם בית ספר, בגרויות או מבחנים? אתם עדיין ילדים, אתם צריכים ליהנות מהחיים, איך כל ההתנדבות משפיעה עליכם גם בחיי היום יום?? עבודה, בילויים, חברים?? אני בתקופה קשה ועמוסה מבחינה לימודית ותהייתי איך אני יכול לשלב את תרומתי לקהילה ובכל זאת להצליח בלימודים ולבלות עם חברים?? אני לא רוצה להגיע למצב מסוים שאני "עמוס" נפשית ופיזית. יש לי סוג של משפט בחיים שהולך איתי כל הדרך "אם אתה עושה משהו תעשה אותו מכל הלב", המשפט הזה תמיד איתי ובגלל זה אני לא אוהב לעשות דברים שמאלצים אותי לעשות, אני אוהב שזה בא ממני, מהלב.

אני מאוד רוצה שניפגש שוב ותעבירו לנו עוד שיעור, מפני שבפעם הקודם שביקרתם אותנו השארתם לנו הרבה שאלות ודברים פתוחים ואני מאוד אשמח אם תואכלו להיפגש איתנו לעוד מפגש בכדי לסגור את כל הקצוות הפתוחים שנשארו ואפילו להסביר לנו עוד קצת על איך זה עובד ולענות על השאלות שלנו, בקיצור השארתם לנו טעם של עוד.

תודה ומקווה למפגש הבא
שליו אלון.

**אימהות מאתגרת - רחל לישנסקי**

**נכתב ע"י מיתר אבקה**

המפגש שבחרתי הוא מפגש מספר 2: רחל לישנסקי-אימהות מאתגרת.

בחרתי במפגש הזה מתוך כל המפגשים שהיו מכיוון שהמפגש הזה לפי דעתי היה הכי מעניין והכי חשוב כי במפגש הזה ,את, רחל דיברת איתנו על הבת שלך- על ניצן ובעלה שגיא ועל תסמונת הדאון שיש להם, עצם זה שבאת לספר לנו על זה , גורם לי להבין כמה את אוהבת את הבת שלך וכמה את רוצה ללמד אותנו לקבל את השונה .

סיפרת לנו שידעת במהלך ההיריון שלך שניצן בעלת תסמונת דאון אבל לא היססת והחלטת להשאיר אותה ולא להפיל אותה, לפי דעתי זה ממש אמיץ להחליט לגדל ילד שהוא קצת שונה ויש לו את ה"בעיות" שלו ,לדעת שאת חייבת לתת את כל כולך בשבילו ,לדעת שהרי ברור שיהיו ילדים שיצחקו עליו בגלל הבעיות שלו ועדיין לתמוך בו , לדעת שלילד הזה לא הולך להיות קל בחיים מכל כך הרבה בחינות ועדיין להחליט, לתת לו את מתנת החיים , לתת לו את כל מה שרק אפשר כדי לתת לו לגדול ולהתפתח כמו ילד "רגיל" עם הרבה מכשולים ובעיוות בדרך.

אני חושבת ואפילו אולי קצת יודעת, שאם הייתי יודעת שיש לי בבטן ילד או ילדה בעל תסמונת דאון הייתי מפילה אותו גם אם הייתי יודעת שזה יגרום לי לסיבוכים בבטן ואפילו שלא אוכל ללדת ילדים ,כי אני לא חושבת שהיה לי את הסבלנות או את הרצון להשקיע בו כל כך הרבה זמן, אהבה ויחס כמו שהייתי משקיעה בילד "רגיל" , אני לא יודעת איך הייתי מסוגלת לאהוב אותו כמו ילד "רגיל" למרות שהוא הילד שלי ואני זאת שהבאתי אותו לעולם.

אני חושבת שאת אישה ממש אמיצה ומיוחדת , הדרך שהחלטת לגדל את ניצן ,להעניק לה אהבה ויחס ללא פשרות ,להעניק לה את כל הזמן בעולם שהיא צריכה ,להיות שם ולתמוך בה....

פתחת לי ערוץ מחשבה חדש בכל הנוגע ליחס לילדים או אנשים אחרים , השארת עלי רושם ממש טוב ומיוחד ואני חושבת שאזכור את המפגש איתך ועם ניצן ושגיא לאורך זמן רב.

למדתי שלאנשים שינים יש דעה שונה , כאלה שמחליטים דברים שונים ומחליטים שאם הם מחליטים דבר מה ,הם הולכים על זה ובגדול , רחל תודה רבה על המפגש זה באמת היה שיעור לחיים.

**רפלקציה אישית**

א. החשיבות של תוכנית "חברה משתנה" עצומה בשבילי. בשיעורים האלה אנחנו לומדים לקבל אנשים אחרים או מסרים שאנשים מעבירים לנו על החברה .
שיעורי חברה משתנה זה לא עוד סתם שיעור של מתמטיקה או פיזיקה שאנחנו לומדים לבגרות וזהו, השיעורים האלה מלמדים אותנו על החיים והסביבה שלנו מה שלא מלמדים אותנו באף שיעור אחר.

בשיעורי חברה משתנה אנחנו לומדים על הקשיים שיש לאנשים אחרים , אנחנו לומדים על דרכי ההתמודדות שיש לאותם אנשים לבעיותיהן ומבינים בעצם כמה יקרים וחשובים החיים עם כל הבעיות שזזות מכל מקום ופשוט צריך להגיד תודה על מה שיש.

ב. רוב הנושאים היו מעניינים מאוד ,הנושאים העבירו את המסר העיקרי של לקבל את השונה, להתמודד עם קשיים וגם מידי פעם לתרום וליזום אבל, בכמה מפגשים היו אנשים שבאו ופשוט שלא הצליחו לעניין יותר מידי ואז למרות שהנושא היה מעניין לא היה כיף או קל להקשיב ולעקוב אחרי זה.

ג. 1.הייתי רוצה שאדם בעל מחלה קשה כמו סרטן ,לשעבר יבוא וייספר לנו כיצד הוא עבר את זה , מה נתן לו תקווה לחשוב על כך שיעבור את זה ובכלל ייספר על כל תהליך הגילוי וההחלמה שלו.

ג. 2. הייתי רוצה בנוסף שיבוא אדם שנכשל בעברו בלימודים ,שהיה בן אדם ש"לא שווה" כלום והיום הוא בן אדם מצליח .

**סרטים**