Djævel

**Djævel** og **dæmon** er ord der normalt bruges om befolkningen i Helvede. Djævle er beslægtede med engle, idet de første djævle var faldne engle, der var blevet forvandlet til deres nuværende dæmoniske former, da de blev kastet ud fra Himlen efter deres nederlag til Guds englehær i en krig mellem ærkeenglen Lucifer og hans engle og Guds hær ledt af ærkeenglen Mikael. Hermed er disse djævle ophav til alle fremtidige djævle. Lucifer blev deres enevældige konge.

"Djævel" og "dæmon" er i princippet det samme, men ordet "dæmon" bruges ofte om de mere grove skikkelser så som gragornerne, og "djævel" om de mere elegante temptanere, der har menneskets sjæl som mål. Djævle er humanoide og menneskelignende, oprejst gående, tobenede pattedyrsvæsener, men i modsætning til mennesker har de horn, vinger og hale. Mennesker er i stand til at forvandle sig selv til djævle mens de opholder sig i Helvede, hvis de lader deres skyggesider træde frem. Det er muligt, at engle har samme egenskab, taget i betragtning, at de første djævle oprindeligt var engle. Det er mulig for et menneske og en djævel at reproducere sammen, og for to forskellige typer af djævle at reproducere sammen, hvormed resultatet kan arve forskellige egenskaber fra begge forældre, såsom den halve temptaner, halve gragorn Satina Mørch, der overvejende er temptaner men har gragornernes evne til at spytte ild.

Djævle var oprindeligt udødelige, idet engle også var det dengang nogen af disse forvandledes til de første djævle.m,~ref name="OE" /> men efter tyveriet af Dødens terning begået af ældgamle djævle fra alderdomshjemmet Hvileløs i et forsøg på at gøre dem selv dødelige, besluttede Lucifer omsider at fratage dem udødeligheden. Med denne beslutning udløste han ubevidst Den Store Djævlekrig.

Der eksisterer fire foreskellige typer af djævle, hvoraf tre er de mest talrige: temptanerne, gragornerne og vargarerne, Siden tysterne også er efterkommere af de oprindelige engle, der faldt i Guds unåde og forvandlede sig til djævle, er de teknisk set også medregnet som djævle, men de omtales normalt som værende "dæmoner," men de er så forskellige i anatomi og natur, at de sjældent omtales sådan.

## Historie

### Oprindelse

De allerførste djævle er beslægtet med engle, som sluttede sig til ærkeenglen Lucifer i hans mål om at styrte Gud, da han havde skabt mennesket og befalet, at englene skulle tjene dem. Det førte til en krig i Himlen mellem Lucifers oprørere og Guds englehær ledt af ærkeenglen Mikael. Da Lucifers hær tabte og blev jagtet ud til Himlens yderste grænse, som åbnede sig som en gigantisk mund, der ledte til et altædende mørke, blev de skubbet ud over kanten og faldt ned i et goldt, klippeagtigt fængsel fuld af ild og omringet af en massiv bjergmur. Mens de faldt gjorde det mørke, der havde slået rod og dem, at deres svanevinger blev forvandlet til flagermusvinger, nogle til ravnevinger og nogle til enorme læderagtige vinger, de havde troet haler fra deres bagende, horn fra deres hoved og deres blod var blevet sort. De flestes øjne var også blevet sorte.

Mange forskellige typer af djævle opstod fra denne forvandling: der er de menneskelignende temptsnere, fristedjæble der fordærver mennesker, de øglelignende gragorner, som bruges til hårdt arbejde og til at straffe de fordømte mennesker i Helvede, og der er vargarerne, der fremkalder al lidelse på Jorden. Der er også tysterne, som er dæmoner, omend en helt anden slags. De stammer også fra de faldne engle, men er muligvis englenes (djævelenes) gode tanker, som er blevet formørket og har manifesteret sig som halvfysiske væsener.

Lucifer rejste sammen med sine faldne kæmpere og så stedet an og lagde planer, der involverede hævn mod Gud.

### Grundlæggelsen af Helvede

Djævlen grundlagde et samfund i Helvede, med dets egen by, en infrastruktur med arbejdspladser, uddannelse og mere. Hele riget blev styret som et absolut monarki med Lucifer som enevældig konge.

### Syndefaldet

Lucifer hævnede sig på mennesket og Gud, ved at friste Adam og Eva til at spise af Kundskabens træ og førte dermed til deres udvisning fra Edens have og deres tab af udødeligheden.

Siden onde mennesker ikke bliver lukket ind i Paradis blev Helvede til efterlivet for menneskesjæle, der var ondskabsfulde i livet, og de straffes der til evig tid. Ikke alle mennesker, der har begået onde handlinger i deres liv, skal blive i Helvede til evig tid, idet nogle blot skal have noget til i Skærsilden så de kan blive renset for deres synd før de har lov til at træde ind i Edens have.

### Den Store Alliance mellem Gud og Helvede

Selv om Lucifer og Gud forblev fjender i en tid blev de gamle konflikter med tiden glemt og de to blev venner igen, men aldrig så tætte, som de engang var.

#### Syndfloden

Da Gud besluttede at rense Jorden fra menneskehedens ondskab, indgik han en alliance med Lucifer kaldet Den Store Alliance mellem Gud og Helvede og fik Helvedes vargarer til at fremkalde Syndfloden, som dræbte alle væsener på Jorden på nær mennesket Noa, hans familie og to af hver dyreart.

#### Egyptens ti plager

Gud sendte ti forskellige plager til landet Egypten for at demonstere sin overlegne magt overfor farao, så han ville lade landets hebraiske slaver gå fri. Ifølge gragornen Hughorn S. Lange, var det dæmonen Belial, en vargar, der fremkaldte Egyptens ti plager med sit skrig. Selv om han måske har spillet en rolle i plagerne handlede han ikke alene, for til den tiende plage, der involverede drabet på alle Egyptens førstefødte, både mennesker og dyr, sendte Gud en engel til at slå menneske ihjel, mens dæmonen, Molok, tog sig af dyrene.

## Anatomi

   Djævle er humanoide, oprejste, tobenede, altædende pattedyrvæsener. Forskellige djævle har forskellige anatomi, men fælles for dem alle er deres horn, vinger og haler. Hornene, som gror ud af deres hoveder, normalt i et par, findes i forskellige størrelser og former. Vingerne, som findes i par på deres ryg, gør gør dem i stand til at flyve, og eksisterer som hornene i forskellige former. Vingetypen plejer at afhænge af typen af djævel. Deres lange haler findes også i forskellige former, og sidder ved deres bagende. Alle djævle har mørke, somme tider kulsorte, øjne. Temptanere og vargarer er de mest menneskelignende djævle, mens gragorner er humanoide reptiler.

## Evner

Forskellige typer djævle har kræfter, som er unikke for deres egen slags. Temptanere er de eneste djævle, som er i stand til at forvandle sig, og de lærer at mestre denne egenskab fra en ung alder. En ulempe er dog, at deres oprindelige skygge altid vil være tilstede under en forvandling, hvilket gør, at deres skygge bliver dobbel. Temptanere har også en medfødt evne til at friste og lokke andre til at gøre ting og lytte til deres mørkeste tanker. Derudover kan temptanere nogle gange se glimt af folks erindringer, drømme og tanker ved at se dem ind i øjnene. Gragorner kan spytte flammer og ildkugler fra deres mund og næsebor, og frembringe røg fra begge steder. Vargarer har evnen til at fremkalde katastrofer, sygdomme og alt andet meningsløs lidelse på jorden ved at skrige besværgelser og bruge deres sorte magi. Til sidst er der tysterne, som, hvis de regnes som dæmoner, har evnen til at skjule sig i skygger, selv dem der falder fra personer, forvandle sig og skabe mareridt for menneskeheden og djævlene. Lucifer er i stand til at friste, læse tanker og forvandle sig selv, og selv om han ikke tilhører en bestemt slags djævel, kan man tale for, at han er tættest på temptanerne. Lucifax, Djævelens kat, er også i stand til at forvandle sig, men det vides ikke hvordan og hvorfor.

### Svagheder

Djævle har nogle forskellige svagheder. De er allergiske overfor lykke; for eksempel vil for meget samvær med en lykkebringende amulet, så som en harefod, kunne give dem udslæt og med tiden gøre dem syge, hvilket kan gå hen og føre til deres død. Den samme form for "allergi" kan berøre dem, hvis de opholder sig for længe i Paradis.

Djævle er som uhellige væsener svage over for Guds hellige kræfter og kan holdes på afstand af kors, idet de kan bruges som våben og udstråle en usynlig kraft, med mindre det er vendt på hovedet eller ikke benyttes som et våben.

## Udødelighed

Oprindeligt var djævle, som de engle de er født ud af,Referencefejl: Ugyldigt `<ref>`-tag: Ugyldige navne, fx for mange udødelige, men efter en gruppe af ældgamle djævle fra alderdomshjemmet Hvileløs stjal Dødens terning i et forsøg på at bruge den til at gøre dem selv dødelige, så de kunne slippe for deres lidelser, besluttede Lucifer at fratage djævlene deres udødelighed en gang for alle og omsider lade døden træde ind i Helvede. Med denne beslutning udløste Lucifer ubevidst Den Store Djævlekrig. Engle, samt de frelste i Paradis, havde allerede mistet deres udødelighed flere tusinde år inden. Regler foreskrev, at hvis én djævel skulle gøres dødelig af Mortimer, Døden, så skulle alle djævle det, men Lucifer, forblev dog med at være udødelig, idet hans status er anderledes fra almindelige djævle og fritog ham fra denne ændring. De fordømte er foreløbigt forblevet udødelige, så deres straf stadig kan vare evigt.

Originally, like the angels that they were born out of, devils were immortal, but after a group of ancient devils living at Restless Retirement Home stole Death's die in an attempt to use it to make themselves mortal so that they could escape their suffering, Lucifer decided to take away immortality from the devils for good and finally let death enter Hell. With this decision Lucifer unwittingly unleashed the Great Devil War. Angels, as well as the saved in Paradise, had already been made mortal several thousands of years before. Rules prescribe that if one devil is to be made mortal by Mortimer, Death, then all devils have to become mortal, however Lucifer remained immortal since his status is different from common devils and made him exempt from this change. The condemned in Hell still remain immortal so that their punishing can persist for eternity.

## Optrædener

### *Den Store Djævlekrig*

* *Djævelens lærling*
* *Dødens terning*
* *Den forkerte død*
* *Ondskabens engel*
* *Den faldne engel*
* *Den faldne djævel*

## Baggrund

### Etymologi

The Modern English word "devil" is derived from the Middle English *devel*, from the Old English *dēofol*, which in turn represents an early Germanic borrowing of the late Latin *diabolus* (see modern German *Teufel* and Dutch *duivel*), which itself is derived from the Ancient Greek word διάβολος (*diábolos*), "slanderer", from διαβάλλειν *diabállein*, "to slander", from διά *diá*, "across, through" and βάλλειν *bállein*, "to hurl", probably akin to the Sanskrit gurate, "he lifts up". *diábolos* is what the translators of the Septuagint, the pre-Christian translation of the Hebrew Bible into Ancient Greek, often chose to render the Hebrew word שָּׂטָן (*sâtan*) as, and both words mean "opponent" or "accuser". The word Satan itself originates from the Hebrew term sâtan, a generic noun meaning "accuser" or "adversary", and it is used throughout the Hebrew Bible to refer to ordinary human adversaries, as well as a specific supernatural entity. The word is derived from a verb meaning primarily "to obstruct, oppose". When it is used without the definite article (simply *satan*), the word can refer to any accuser, but when it is used with the definite article (*ha-satan*), it usually refers specifically to the heavenly accuser: the satan. Christians have taken this to mean a specific malevolent entity which they have dubbed both Satan and the Devil.

The word demon has a less malevolent origin. It comes from the Ancient Greek word δαίμων (*daemon*) and denotes a spirit or divine power, much like the Latin *genius* or *numen*. *Daimōn* most likely came from the Greek verb *daiesthai* (to divide, distribute). The Greek conception of a *daimōn* notably appears in the works of Plato, where it describes the divine inspiration of Socrates. The original Greek word daimon does not carry the negative connotation initially understood by implementation of the Koine δαιμόνιον (*daimonion*), and later ascribed to any cognate words sharing the root. These Greek terms do not have any connotations of evil or malevolence. εὐδαιμονία (*eudaimonia*) means happiness, or literally translated, "good-spiritedness").

### Malevolent entities

In the early Roman, cult statues were believed by pagans and their Christian neighbors to be inhabited by the numinous presense of the gods. British historian Robin Lane Fox wrote in his book *Pagans and Christians* (1989) "Like pagans, Christians still sensed and saw the gods and their power, and as something, they had to assume, lay behind it, by an easy traditional shift of opinion they turned these pagan daimones into malevolent 'demons', the troupe of Satan..... Far into the Byzantine period Christians eyed their cities' old pagan statuary as a seat of the demons' presence. It was no longer beautiful, it was infested." The term first acquired its negative connotations in the Septuagiant translation of the Hebrew Bible, which drew on the mythology of ancient Semitic religions.

The supposed existence of demons remains an important concept in many modern religions and occultist traditions to this day, and they are both admired and feared largely due to their alleged power to posess living creatures.

Various fallen angels, demons and evil spirits named in the Hebrew Bible as well as the Christian New Testament happens to be the names of gods and spirits from other Pagan religions, including ancient Semitic ones and Sumerian mythology, which predates Judaism, Christianity and Islam.

## Referencer

1. ↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 1,13 Kenneth Bøgh Andersen. *Djævelens lærling*. Høst & Søn. 2005.
2. ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 2,6 2,7 Kenneth Bøgh Andersen. *Ondskabens engel*. Høst & Søn. 2010.
3. ↑ 3,0 3,1 3,2 3,3 3,4 3,5 3,6 3,7 Kenneth Bøgh Andersen. *Dødens terning*. Høst & Søn. 2007.
4. ↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 4,4 4,5 Kenneth Bøgh Andersen. *Den forkerte død*. Høst & Søn. 2009.
5. ↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 Kenneth Bøgh Andersen. *Den faldne engel*. Høst & Søn. 2015.
6. ↑ Referencefejl: Ugyldigt `<ref>`-tag; ingen tekst er angivet for referencer med navnet `DK`
7. ↑ Referencefejl: Ugyldigt `<ref>`-tag; ingen tekst er angivet for referencer med navnet `TDA`
8. ↑ Referencefejl: Ugyldigt `<ref>`-tag; ingen tekst er angivet for referencer med navnet `tAoE`
10. ↑ 10,0 10,1 Referencefejl: Ugyldigt `<ref>`-tag; ingen tekst er angivet for referencer med navnet `tDoD`

## Literatur

1. ↑ 1,0 1,1 διάβολος, Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, on Perseus Referencefejl: Ugyldigt `<ref>` tag; navnet "buttrick" er defineret flere gange med forskelligt indhold
2. ↑ "Definition of DEVIL". www.merriam-webster.com. Retrieved 23 April 2016.
3. ↑ 3,0 3,1 3,2 3,3 3,4 Kelly, Henry Ansgar (2006), Satan: A Biography, Cambridge, England: Cambridge University Press, ISBN 978-0521604024
4. ↑ 4,0 4,1 4,2 Campo, Juan Eduardo (2009), "Satan", Encyclopedia of Islam, New York City, New York: Infobase Publishing, pp. 603–604, ISBN 978-0-8160-5454-1