Animusten voima(TT)

Tarina sisältää raakoja ja brutaaleja kohtauksia, joten lue omalla vastuulla.

Esinäytös

Sininen lohikäärme lensi yötaivaalla. Hänen perässään lensi monta hopeanväristä lohikäärmettä. Sininen lohikäärme kääntyi yhtäkkiä, ja syöksyi maata kohti. Muut lohikäärmeet seurasivat perässä.

Sininen lohikäärme laskeutui sulavasti maahan, ja laskosti siipensä. Muut hopeanväriset lohikäärmeet laskeutuivat sinisen lohikäärmeen eteen riviin. Yksi lohikäärmeistä astui eteen, ja kysyi: -Johtajamme, mitä teemme nyt?

-Voi Metalli, nyt me hankimme ruokaa ja lepäämme, sininen lohikäärme vastasi. -Selvä, Metalliksi kutsuttu lohikäärme nyökkäsi. -Kauan eläköön kuningas Myrskypilvi!

-Kauan eläköön kuningas Myrskypilvi! hopeanväriset lohikäärmeet toistivat. Myrskypilvi myhäili tyytyväisenä, ja loi itselleen tyhjästä jäisen veden täyttämän kuopan, ja nukahti.

Luku 1

Jäänsininen lohikäärme heräsi. Hän katseli vielä nukkuvaa poikastenhoitajaa, Sirppiä. Hopeanvalkoisen naaraan kyljet kohoilivat hengityksen tahtiin. Hän kömpi hiljaa jaloilleen, ja hiipi Sirpin ohi poikasluolan suulle. *Vau!* Alhaalla oli niin paljon kaikkea! Sen enempää ajattelematta, lohikäärme loikkasi luolan suulta alas, ja levitti siipensä.

-Minne matka, Kinos? tuttu ääni kysyi hänen takaansa. Kinos kääntyi, ja näki äitinsä Lumipyryn. -Katsomaan mitä tapahtuu, Kinos vastasi. Lumipyry koukkasi Kinoksen selkäänsä, ja kysyi: -Mitä haluat nähdä? -Isän! Kinos vinkaisi. Lumipyry tuhahti huvittuneena, ja lähti lentämään kohti jäätynyttä luolaa.

Pian he pääsivät luolalle, ja Lumipyry huusi: -Myrskypilvi, sinun poikasi on täällä! Sininen lohikäärme ilmestyi luolasta. -Saisinko hetken hänen kanssaan kahdestaan Lumipyry? Myrskypilvi kysyi. -Tottakai, Myrskypilvi, Lumipyry nyökkäsi hymyillen. Kinos loikkasi äitinsä selästä, ja lähti Myrskypilven kanssa luolaan.

Kun he pääsivät luolan perälle, Kinos näki valtavan jäävesipalatsin. -Vau! Kinos henkäisi. -Se on minun palatsini, ja sen on luonut kunniakas animuksemme Puro, Myrskypilvi sanoi, kun he kävelivät suuren, jäästä tehdyn lohikäärmepatsaan ohi. Patsaan safiirisilmät hehkuivat kirkkaina.

Kinos katseli kaikkea kuningasluolan tapahtumia ihastuneena. Myrskypilvi vei Kinoksen sivummalle, ja kuiskasi: -Kinos, oletko huomannut että osaisit tehdä jotain erikoista? Hän kaiveli mieltään, muttei saanut mitään muuta mieleen, kuin että oli voittanut Sirpin leikkitappelussa.

-Voitin Sirpin leikkitappelussa! Kinos vastasi.

-Hienoa! Myrskypilvi vastasi hymyillen. Vaikka isä oli kuullostanut iloiselta, Kinos pystyi silti kuulemaan piilotetun pettymyksen tämän äänessä. Hänen häntänsä valahti hieman, ja hän lähti lentämään poikasluolalle.

-Missä sinä olit? Sirpin terävä ääni kysyi heti, kun Kinos pääsi luolan kielekkeelle. -Olin isäni luona! hän tuhahti. Sirpin ilme kertoi, ettei tämä uskonut, ja naaras vain hätisti hänet luolaan.

Kinos tassutteli jäävesikuopalleen, kävi makuulle kuoppaan, ja nukahti viileän veden puhdistaessa hitaasti hänen suomujaan.

Luku 2

-Herätys! Kinos kuuli Sirpin terävän äänen kaikuvan poikasluolassa. Hän kömpi jaloilleen, ja venytteli. Kaikki muutkin olivat hereillä, paitsi kolme poikasta. Kinos tunsi nuo kolme poikasta, jotka nukkuivat vielä.

-Ylös! Sirppi ärjyi poikasille. Kolme poikasta säpsähtivät hereille, ja painautuivat toisiaan vasten. Sirppi muljautti silmiään ja näpäytti poikasia siivellään.

-Ei! Kinos kiljaisi, ja tunsi jonkin kylmän loiskivan hänen sisällään. Hän keskittyi rinnassaan loiskivaan tunteeseen, ja keräsi sen yhteen pisteeseen. Sitten hän päästi sen suustaan Sirpin päälle. Sirppi ulahti, ja kääntyi pyrstö uhkaavasti viuhtoen Kinosta kohti. -Olet näköjään isompi friikki kuin luulinkaan! Sirppi sihisi pyrstö viuhtoen.

Kinoksen pään täytti raivon usva, ja hän keräsi raivon yhteen kohtaan. Hän syöksi jotain kuuman jään tuntuista suustaan. Sirppi karjahti raivosta, mutta tämä alkoi pikkuhiljaa jäätyä jaloistaan kiinni maahan, ja hopeanvalkoisen naaraan kuono jäätyi umpeen. Sirppi riuhtoi itseään, mutta jäätyi vain pahemmin.

Kaikki poikaset alkoivat hurraamaan hänelle, ja hän vaivaantuneena lähti omalle kuopalleen.

-Mitä täällä kuninkaan nimeen tapahtuu! kylmänkirskuva ääni jylisi poikasluolassa. Kinos helpottui tunnistaessaan hyväntahtoisen Virran äänen. Hän kömpi jäävesikuopastaan, ja tassutteli Virran luokse.

-Sirppi ärjyi kaikille ja pakotti meidät hereille, Kinos vastasi ääni vapisten. -Ai ärjyi? Virta katsoi tyrmistyneenä häntä ja kaikkia poikasia. -Kyllä! poikaset vastasivat kuorossa. -Poikasille ei saa ärjyä, se lukee laissakin! Virta murisi.

Virta katsoi halveksivasti Sirppiä, ja tassutti kylmänviileästi tämän luokse. Virta kosketti jäätä, mutta veti käpälänsä sihahtaen takaisin. -Mitä nyt? joku poikasista kysyi. Kinos tunnisti viimeisenä heränneen Delfiinin äänen.

-Tuo jää, se polttaa jos siihen koskee, Virta vastasi. Kaikki poikaset vilkaisivat toisiaan, ja sitten Kinosta. Hän vääntelehti vaivaantuneena, katsellen kaikkia.

-Kinos, tulisitko mukaani? Virran pehmeä ääni havahdutti hänet ajatuksistaan. Kinos ravisteli päätään, ja nyökkäsi. Hän lennähti Virran selkään, ja he lähtivät kohti kuningasluolaa.

Kun he pääsivät suuaukolle, heitä vastaan tuli kolme vartijaa. -Mitä asiaa teillä on kuningasluolaan? merensininen lohikäärme kysyi.

-Haluan tehdä virallisen valituksen, Virta vastasi miltei heti tiukalla äänellä. Merensininen lohikäärme nyökkäsi kahdelle muulle lohikäärmeelle, ja nämä antoivat tietä.

Virta nousi lentoon, ja lensi kaiken muun yli jäävesipalatsille. Jäävesipalatsin ovella heitä vastaan tuli vartija, jonka Kinos tunnisti harmikseen tiukaksi ja periksiantamattomaksi Kristalliksi.

-Mitä teette täällä? Kristalli kysyi tiukalla äänellä. -Haluan tehdä virallisen valituksen, Virta vastasi vähintäänkin yhtä tiukalla äänellä. -Mistä? Kristalli tivasi. -Poikasten kohtelusta, Virta vastasi hieman turhautuneella äänellä. Kristallin ilme muuttui uteliaaksi, mutta pian se palasi normaaliksi, ja tämä sanoi harmistuneen kuuloisena: -Hyvä on, menkää sitten.

-Kiitos, Virta vastasi, ja he lensivät palatsin valitusosastolle.

Valitusosastolla he melkein törmäsivät Myrskypilveen ja Lumipyryyn. Virta levitti siipensä, ja pysähtyi juuri ja juuri ajoissa. Kinos lensi Virran pään yli, mutta jäi lentämään paikoilleen. Lumipyry katsoi yllättyneenä Kinosta ja Virtaa.

-Mitä teette täällä? Myrskypilvi kysyi. -Tulin tekemään virallisen valituksen, mutta kun kerran olette jo täällä, kuningas Myrskypilvi, voinen esittää asiani suoraan, Virta vastasi.

-Mitä valitus koskee? Myrskypilvi kysyi. -Poikasten kohtelua, Virta vastasi. -Poikasten kohtelua, mennäänpäs minun valtasaliini keskustelemaan asiasta, Myrskypilvi totesi, ja lähti kohti valtasalia. Virta odotti, että Kinos pääsi tämän selkään, ja he lähtivät valtasaliin.

Luku 3

Valtasalissa oli upeaa. Kinos ihasteli valtasalia, vaikka olikin käynyt siellä jo.

Myrskypilvi kaarsi äkillisesti vasemmalle, ja nappasi jonkin lomakkeen ohi kulkevalta lohikäärmeeltä. Sitten he jatkoivat matkaa, ja saapuivat jonkin ajan kuluttua ovelle. Myrskypilvi painoi kyntensä oven sivulla oleviin kynnenjälkiin, ja ovi avautui, paljastaen valtavan huoneen, jossa oli peilejä, jalokiviä, jäävesialtaita, ja kaikkea muuta.

-Noniin Virta, täytä tämä lomake, Myrskypilvi sanoi, ja antoi lomakkeen Virralle.

Virta täytti lomakkeen, ja antoi sen Myrskypilvelle. Myrskypilvi luki sen, ja laittoi sivuun. -Eli siis minun uskollinen poikastenhoitaja Sirppi, herätti kaikki poikaset? Myrskypilvi kysyi. -Kyllä, hän oli karjunut ja vaatinut kaikkia poikasia nousemaan ylös, vaikka aurinko oli hädin tuskin noussutkaan, Virta vastasi.

-Missä Sirppi nyt on? Myrskypilvi kysyi. -Hän on kuono ja jalat jäädytettynä poikasluolassa. -Se jää jotenkin... poltti, Virta vastasi. -Poltti? Myrskypilvi kysyi epäilevän näköisesti. Sitten Myrskypilvi vilkaisi nopeasti Kinokseen, ja kysyi: -Kuinka polttavaa jää oli? -Ei paljonkaan, mutta se sattui silti, Virta vastasi.

-Selvä, mennään poikasluolalle jututtamaan Sirppiä, Lumipyry keskeytti. Myrskypilvi katsahti ärtyneenä kumppaniinsa, mutta sanoi lopulta: -Olet oikeassa, menemme poikasluolalle, ja Sirppi saa kertoa tilanteen omasta näkökulmastaan.

He lähtivät lentämään poikasluolalle.

Kun he pääsivät poikasluolalle, sen oviaukon sisäpuolella oli yhä riuhtova Sirppi. Myrskypilvi sulatti tämän kuonon, ja kysyi: -Virta tuli kertomaan minulle, että olit huutanut poikasille. -Onko se totta?

Sirppi aukaisi kitansa haukotukseen, ja vastasi: -Minä en ikinä huutaisi poikasille. -Mutta kuitenkin kaikki poikaset ovat valittaneet Virralle, miten sinä ärjyit heille, Lumipyry vastasi tyynenä.

-Ne kiittämättömät valehtelevat! Sirppi sihisi. -Sinä et puhu poikasista noin! Virta murisi, ja läimäytti Sirppiä poskeen.

Myrskypilvi alkoi murisemaan, ja sihahti: -Jäädyttäkää tuo kelvoton ja viekää hänet vahvimpaan tyrmään mitä löydätte!

Kinos murisi, ja henkäisi jäätä suustaan. Se osui Sirppiä suoraan kuonoon, ja jäädytti sen heti. Myrskypilvi vilkaisi häneen tyytyväinen ilme naamallaan, ja sitten tämä lähti viemään Sirppiä tyrmään.

Yhtäkkiä Myrskypilvi pysähtyi, ja tiputti Sirpin maahan. Myrskypilvi loi tyhjästä poikasluolan lähelle katosta roikkuvan sellin, ja nosti Sirpin sinne. Sirppi rimpuili, muttei päässyt jäädytyksestään eroon. Poikaset tirskuivat nähdessään Sirpin rimpuilemassa turhaan, ja siitäkös entinen poikastenhoitaja suuttui, ja riuhtoi vielä kovempaa, muttei edelleenkään päässyt mihinkään.

Myrskypilvi lävisti Sirpin molemmista siivistä erittäin paksut ketjut, ja kiinnitti ne sellin kaltereihin. Sirppi jäi paikalleen alistuneen ja vihaisen näköisenä, kun poikaset tirskuivat tämän ahdingolle.

Kinos katseli hetken aikaa Sirppiä, ja lensi sitten Sirpin sellin viereen. Hopeanvalkoinen naaras näytti räjähtävän raivosta. Kinos sulatti Sirpin kuonon, ja Sirppi sihisi heti: -Tämä ei jää tähän, typerä friikki!

Kinos tuhahti, ja jäädytti polttavalla jäällä Sirpin kuonon. Sitten hän lähti takaisin poikasluolaan.

Kinos venytteli, ja päätti mennä poikasluolan jäävesialtaalle. Hän sukelsi pohjaan, ja nautti, kun vesi täytti hänen aistinsa raikkaudella, ja puhdisti hänet murheista.

Kinos nousi pintaan, puhalsi vedet pois ja meni nukkumaan.

Luku 4

-Kinos, mennään uimaan nyt kun Virta nukkuu! Kinos kuuli Sateen äänen, ja nousi hiljaa ylös. Hän räpytteli silmiään, ja nousi hiljaa liitoon.

Kinos laskeutui hiljaa jäävesialtaan reunalle, ja laskosti siipensä. Sade laskeutui hieman tömähtäen hänen viereensä, ja venytteli siipiään. Vaalea, merensininen naaras sukelsi hiljaa veteen. Kinos seurasi perässä.

Kylmä vesi tunkeutui hänen aisteihinsa voimakkaampana kuin koskaan ennen. Kinos tunsi huoliensa ja murheidensa katoavan. Hän aisti yhtäkkiä hyvienkin hetkien haalistuvan, ja hätääntyi. Kinos levitti siipensä ja kosketti Sateen jalkaa.

Naaras säpsähti, mutta tämän ilme muuttui sekunneissa, ja Sade lähti kuin jää pyrstönsä alla. Kinos hätääntyi. Hän pyristeli vedessä, muttei päässyt mihinkään. Kinos tunsi veden tunkevan kylmänä ja vieraana joka paikkaan hänen kehossaan. Hänen päässään sumeni, ja hän tunsi vain mustaa tyhjyyttä.

Yhtäkkiä häneen tarttuivat vahvat kynnet, ja hänet vedettiin pinnalle. Kinos tunsi painon sisällään, ja tiesi, että hänen olisi yritettävä saada vesi sisältään pois, mutta hän ei pystynyt. Jokin työnsi hänen rintaansa, ja hän puhalsi vähillä voimilla veden pois. Sitten hänet valtasi taas tyhjyys, ja hän antautui sen vietäväksi.

-Kinos! huolestunut ääni tunkeutui hänen mieleensä. Kinos tunnisti Virran äänen, ja hän liikautti siipeään. Kinos avasi silmänsä, ja näki Virran, Lumipyryn ja Myrskypilven. Hän näki myös hopeanvalkoisen poikasen, joka muistutti häntä jostain...

-Sinä! Kinos kähähti, ja loikkasi siivilleen. Hän painoi hopeanvalkoisen poikasen maahan, ja liu'utti kyntensä ulos. Sitten hän tajusi sen olevan Tornado, Sirpin äidin veljen tyttären poika. Kinos päästi säikähtäneen poikasen, ja kysyi sen jälkeen: -Mitä on tapahtunut?

-Sinä olit jäävesialtaan pohjassa ja et meinannut puhaltaa vettä pois, Virta vastasi. Kinos muisti sen, ja kysyi: -Missä Sirppi on?

-Hän on sellissään, mutta-, Virta aloitti, mutta Kinos oli jo lentänyt pois.

Hän tuli Sirpin luokse, ja näki tämän nukkuvan. Kinos tunsi voiman sisällään, ja syöksi suustaan jotain, mikä näytti savulta.