Digimon World

**Digimon World** tupsahti markkinoille animesarjan aikoihin tyydyttämään digimaailman seikkailuista pitävien nälkää. Ehkä Digimon ei kerännyt omassa kaveriporukassa juuri kiinnostusta Agapion karun dubin takia, mutta itse viihdyin sen seurassa todella paljon. Sitten yllättäen kaveri sai piratisoidun Digimon Worldin, jota en siksi voinut lainata ja pelata kotona. Toisaalta Digimon World on varsin kryptinen peli, joten tuskin olisin päässyt sitä läpi. Silti kyseessä OLI yksi ainoista peleistä, jotka ovat lapsuudesta jääneet läpäisemättä.

## Lemmikin hoidon pelisäännöt

Pähkinänkuoressa pelin ideana on kasvattaa voimakkaita digimoneja ja etsiä uusia asukkaita File Cityyn, pelin pääkaupunkiin. Matkalla vastaan tulee paljon agressiivisia riitapukareita, jotka hävitessään joko muuttavat kaupunkiin tai luikkivat pakoon kokemuspisteitä jaellen. Peli ei ole erityisen lineaarinen, joten alueita voi tutkia vapaasti, vaikka osa pysyykin lukittuina tietyn sivutehtävän läpäisyyn asti.

Seikkaillakseen on kuitenkin kasvatettava itsepuolustukseen kykenevä digimon, joka ei olekaan ihan yksinkertaista. Jotta digimon ei kehity kirjaimellisesti paskadigimoniksi, on pelaajan ruokittava digimonia, vietävä se potalle, annettava sen levätä ja kehua tai haukkua tarpeen mukaan. Kaikki huolenpito ja laiminlyönti vaikuttaa digimonien iloisuuteen sekä lojaalisuuteen, jotka tosin vaikuttavat itse peliin melko vähän. Varsinainen koulutus sisältää kuitenkin aivan muuta, nimittäin statusten kasvatusta eri treenimenetelmillä. Kasvatettavia statseja ovat HP, MP, Offence, Defense, Speed ja Brain. Lisäksi on tarkkailtava digimonin painoa. Nämä määrittävät sen, miksi digimon lopulta kehittyy. Pelistä itsestään ei löydy tarkkoja reseptejä haluamansa digimonin kasvatukseen, joten itse jouduin turvautumaan nettiin. Kasvattaminen vaatii niin paljon aikaa ja energiaa pelaajalta, ettei turhia digimoneja vaivaudu edes kasvattamaan.

## Turhauttavat alkutaipaleet

Pelin alku on erityisen haastava pelaajalle, koska hyödyllisiä tavaroita ei ole paljoa saatavilla. Lisäksi ne maksavat paljon. Toisin kuin roolipeleissä yleensä, taisteleminen ei erityisesti kerrytä rahaa, sillä digimon voi menettää taistelussa sen verran energiaa, että sen parantamiseen vaadittavat korput vievät enemmän rahaa mitä tuli tienattua. Digimoneja vastaan taistelu itseasiassa ei tuo paljoa kokemuspisteitäkään, joten käytännössä pomovastuksia lukuun ottamatta taistelut ovat turhia. Tämä on pelin suurin kompastuskivi, sillä pelaaja yrittää välttää taisteluita mahdollisimman paljon. Tämä pätee myös myöhempään peliin, vaikka rahaa olisikin. Miksi moinen hoppu? Vastaus piilee digimonien elinajassa.

Kun digimonista tulee liian vanha, kuten esimerkiksi 10 päivän ikäisenä, digimon pirstaloituu palasiksi ja syntyy munasta uudelleen. Joka kuoleman jälkeen digimonin elinaika kyllä pitenee, jonka lisäksi hyvä huolenpito auttaa digimonia jaksamaan raskaan elämän yli. Treenaussessioista menee kuitenkin maku ennen pitkään, ja maailmaa tahtoisi päästä tutkimaan mahdollisimman nopeasti. Jotta treenaamisesta tulisi mahdollisimman vaivatonta, hyödynsin ennen pitkää exploittia, jolla sain rahaa ostaa muun muassa ruokaa, pottia sekä taistelussa hyödynnettäviä esineitä. Kunhan digimon on kohtalaisessa kuosissa, voi HP ja MP korppuja nakkelemalla selvitä kiperistäkin taisteluista.

## Muikea maailma

Vaikka itse roolipelaaminen on täynnä kaikensorttisia muureja aloittelijoille, sitä ympäröi tutkimisen arvoinen ja mielekäs digimaailma. Digimonien värvääminen on hauskaa, sillä heistä jokainen tarjoaa tavalla tai toisella oman persoonallisen lisän pääkaupunkiin. Kaupunki laajenee silmissä uusien rakennusten syntyessä ympäri File Cityä. Huhut uusista digimoneista kaupungin ilmoitustaululla luovat odotusta uusia asukkaita kohtaan. Eri alueet ovat täynnä mysteereitä ja sisältävät erilaisia minipelejä kuten curlingia ja kalastamista. Valitettavasti digimonien elinikä suorastaan houkuttelee katsomaan netistä kunkin uuden digimonin sijainnin ja niiden perusteella suunnittelemaan reittikartan tarkoin.

Pelissä riittää useiksi kymmeniksi tunneiksi tekemistä ja periaatteessa virtuaalilemmikkipelinä tämä on erinomainen. Joka elämänkaarelle voi kasvattaa uuden digimonin, joten homma ei käy tylsäksi ja kasvatuksessa piilee odottamisen ilo. Kun tietää (lunttaamalla) mitä pitää tehdä, on kokemus itselleni huomattavasti siedettävämpi kuin loputtomasti eri vaihtoehtoja testailemalla. Sisältöä on sen verran hyvin piilotettu, että kyseisellä tavalla pelistä saa jopa enemmän irti.

## Näitä kuulet ja monesti

Koska suurin osa ajasta tulee vietettyä File Cityssä levuttaen, on luonnollisesti siellä soiva musiikki niin päivällä kuin yölläkin sulautunut muistoiksi. Onneksi kyseiset kappaleet ovat kuitenkin sangen mehuisia. Niiden lisäksi pistän vielä viimeisen luolaston musiikin, joka on aika killeri.