Planetes (аниме)

***Planetes*** (на японски: プラネテス) е японски анимиционен телевизионен сериал, създаден от *Sunrise* на режисьора Горо Танигучи, базиран на неговата едноименна манга. Анимето е пуснато в ефир в Япония от 4 октомври 2003 г. до 17 април 2004 г. и е озвучено на няколко езика. Този сериал има разширена вселена.

Това, разбира се, е само началото на една хубава история, която си има всичко – готин хумор, покъртително тъжни моменти, политически интриги, социални конфликти, екшън, философия, психология, неклиширана любовна история, и приятно изненадващ с реалността си sci-fi (сериалът е отличен като победител в „Best sci-fi/Mecha“ секцията, редом с Ghost in the shell – S.A.C. 2nd Gig на AnimeReactor Community Awards за 2004 г.). Да, физическите закони в *Planetes* са нещо много повече от далечно понятие и дори само това е достатъчна причина анимето да се гледа с изострено внимание.

## Обща информация

* Брой епизоди: 26
* Период на излъчване: 2003-2004 г.
* Жанр: комедия, драма, научна фантастика
* Режисьор: Горо Танигучи
* Скрипт: Ичиро Окоучи
* Музика: Котаро Накагауа
* Автор (Манга): Макото Юкимура

## Резюме

Годината е 2075. Междупланетните полети, животът на Луната и базите на Марс вече отдавна са станали реалност, а човечеството подготвя нова научна атака – този път към червения гигант Юпитер. Засилената космическа дейност, обаче, води до натрупване на отпадъци в орбита около земята, които затрудняват летателните мероприятия и стават причина за катастрофи и трагедии. За да се справят с това, големите космически компании създават нови отдели, т.нар. Debris Sections (debris = отпадък, отломка), чиято задача е да събират опасните за трафика елементи. В един от тях, този на компанията Technora Corporation, се подвизават и нашите симпатяги – Фий, Юри, Хачимаки и Танабе. *Planetes* е разказ за големия космос и малките хора в него, за живота, стремежите и вътрешния им свят и за това, което правят и това, което трябва да направят.

Анимето започва някак лековато – в „Половинчатата секция“, както с пренебрежение я нарича елитът от командния сектор, пристига млада, малко непохватна, но за сметка на това надъхана японска девойка. Отваряйки вратата, над която стои безличното „Debris Section“, тя попада в странна стая, пълна със странни хора, които бихте асоциирали с пътуващ цирк много по-лесно, отколкото с астронавти. Оттам-насетне не ѝ остава нищо друго освен да се приспособи и привърже към необичайното ежедневие на новите си колеги, пълно с вълнуващи преживявания, безтегловност и… боклуци.

## Персонажите

Персонажите са едно от най-добрите неща в *Planetes*. Неслучайно сериалът е носител и на наградата за „Best Character Development“. Те не стоят като някакви статични изкуствени кукли, а търпят развитие през цялото време. Гледната им точка се променя, поведението им се променя, минават през своите емоционални екстремуми – кога тихо и самовглъбено, кога с гръм и трясък, като съвсем реални хора, всеки със своята човещинка и чешитлък.

* Хачирота „Хачимаки“ Хошино е главният герой. Хачимаки на японски значи „лента за глава“, защото той винаги носи лента на главата си в космическите си мисии, тя му помага да се съсредоточи. Той работи върху събирането на боклук преди четири години заедно със своите другари Фий Кармайкъл и Юри Михайлоков, но той винаги е мечтал да има свой собствен космически кораб. Скоро той ще открие, че това не е възможно и че само тези, които могат. По-късно Хачимаки ще се чувства много привързан към кораба, който ще го отведе до Юпитер, Вернер фон Браун, наречен от него „моя кораб“. Хачи много порасна за тези 26 епизода. Еволюцията му беше забележителна – тръгвайки от циничния нафукан отворко, на когото, ако морето му е до колене, то космосът му е до кръста, минавайки транзитно през безкомпромисния, способен на всичко iceman и объркания, изгубен индивид, опитващ се да вмести безкрая на Вселената в малките си човешки рамки, той в края на краищата успява да изкатери по един доста зрелищен начин заветния връх на психологическата зрялост.

* Ай Танабе е момиче, което се присъединява към Секцията за Отпадъците. Ай на японски значи любов, и е най-употребяваната дума в речника на Танабе. Тя не харесва Хачимаки отначало, защото той не е съгласен с нищо, но тогава ще почувства голяма взаимна любов. Първоначално тя е запазена, предпазлива и срамежлива, но в крайна сметка е решена да прави това, което предлага, като използва идеята, че любовта организира всичко и без любов никой не може да съществува и никой не иска да живее, нито да умира сам. В края на историята, когато Фон Браун е нападнат от терористи, наречени „Отбранителен фронт на Космоса“, Танабе страда от хипоксия поради липса на въздух в нейната костюма и моторните ѝ функции са силно засегнати, но тя може да се възстанови. Като играе дума за игра с Хачимаки, тя трябва да започне една дума с „не-“, и тя казва: „Нека се оженим“.

* Фий Кармайкъл е бясната, вечно гонена от никотинов глад капитанка на Toy Box - корабът „боклукчийски камион“, на който освен нея се подвизават още Хачимаки, Танабе и Юри (за него – след малко). Характерът на Фий не търпи някакви особени промени до края, но това не я обезценява ни най-малко. И от такива има нужда. Пък и на нея няма какво да ѝ се развива – има си семейство, работа, способности, стабилна психика (освен когато е в абстиненция), оформен мироглед, непоклатими принципи и непогрешима интуиция. Винаги знае и прави точното нещо в точния момент. Щеше да е просто перфектният служител, ако не си падаше малко бунтар. Какво повече има да се желае? В мангата са обърнали много повече внимание и на нея самата, и на семейството ѝ.

* Юри Михайлоков е руски астронавт, който е преобразуван в събирач на отпадъци само за да съживи компаса на съпругата си, умрял при инцидента с Alnail 8. Когато най-накрая намери своя компас и с малкия брат на Хачимаки и след шест години търсене той отразява сериозно за неговата оставка, защото мисията му е изпълнена. В крайна сметка той остава в групата, защото си мисли, че вече не е свързан с миналото си и може да реши живота си, озадачен от болката на смъртта на жена му. Той отговаря за грижите и поддържането на животните, които са на „seven“ (ISPV 7), космическата станция, откъдето започват отстъпващите им мисии. Той е повсеместно известен и като „добрата душа, която ще гледа бордовия котарак, докато ние сме на мисия до Луната“. Историята на Юри е покъртителна. Всъщност тя си е една най-обикновена човешка трагедия, която, обаче, представена по този начин, без излишен драматизъм и изнасилено навиране в носа на зрителя, наистина къса сърцето.