Face to Face

Face to face

- В старата фабрика за тухли пред Глинената
кариера 16:00ч. –

Алекс,
Артур, Мани, Елза, Давид и изпаднала в безсъзнание Мерида се бяха изправили
срещу Петър, неговата героиня Малефицент, която се беше трансформирала във
дракон и опираше тава на помещението, Иван и неговият герой – Капитан Хук.

Алекс:
Какво ще правим? Имам чувството, че само дракона може да ни помете всички ...

Елза:
Тогава аз ще го разсея!

Мани:
НЕ! Не можеш сама да я победиш ...

Елза:
Довери ми се!

Елза
изтича до задната врата и извика.

Елза:
ХЕЙ, МАЛЕФИЦЕНТ! ИСКАШ ИСТИНСКА БИТКА? ЕЛА НАВЪН И ОСТАВИ ДЕЦАТА ДА СЕ ИЗБИЯТ
ПОМЕЖДУ СИ, А НИЕ ДА ПРЕМЕРИМ СИЛИ! ТВОЯТ ОГЪН СРЕЩУ МОЯ ЛЕД!

Чувайки
това, Малефицент разби стената и отиде към глинената кариера, а Елза я
последва.

Петър:
НЕЕЕЕЕ!! МАЛЕФИЦЕНТ!! ВЪРНИ СЕ ТУК ВЕДНАГАА!

Петър
викаше, но Малефицент се правеше, че не го чува и не се върна.

Петър:
Е добре, и без нея ще ви победим!

Мани:
Нямам време за приказки! Елза е в беда! АТАКА!

Артур
веднага скочи срещу Капитан Хук и двамата започнаха да се бият. Артур беше
въоръжен с неговия любим меч Ескалибур, а Хук се биеше със остра шпага и си
помагаше с куката на лявата си ръка. Хук знаеше, че е по-слаб от Артур и за
това не нападаше, а гледаше повече да се защитава.

Мани:
Артур, не можеш ли просто по-бързо?

Артур:
Не искам да го убивам бързо. Забавлявам се!

Мани:
Веднага щом го убиеш може да отидеш навън и да помогнеш на Елза с голeмия
огнедишащ дракон. Мисля, че това ще ти е по-забавно!

Петър:
Всъщност дано да се досещате, че сега вие ще умрете!

Мани:
Млъквай!

Мани
направи голямо огнено кълбо и го метна към Петър, но той се усмихна. Кълбото
беше на милиметри от него, когато изведнъж той изчезна.

Алекс:
Какво стана?

Давид;
Къде отиде?

Петър:
Зад теб!

Петър
беше зад Давид и го удари с юмрук. Давид бързо се съвзе и го хвана за врата и
използва силата си. В момента, в който Петър усети леда по врата си, изчезна и
се появи до Иван.

Мани:
Пак ли този номер?

Алекс:
Каква ти е силата всъщност?

Петър:
Не е ли очевидно? Телепортация!

Мани
създаде отново голямо огнено кълбо и го метна към Иван и Петър, които бяха един
до друг. Петър не направи нищо, а Иван докосна земята с ръце и се издигна
каменна стена пред тях, която спря кълбото.

Алекс:
Ооо, я стига.

Давид:
Силата на земята?

Иван:
Точно!

В Глинената кариера, близо до езерцата 16:15ч. –

В
това време Елза и Малефицент бяха по средата на смъртоносен двубой. Навсякъде
хвърчаха лед и зелен огън. Елза използва силата си и заледи земята в права линия
срещу дракона като накрая започна да се оформя огромен леден шип към сърцето
му, но той си пое дълбоко въздух и силно избълна огън към шипа. За отрицателно
време шипът беше разтопен, а огънят продължи да се разпространява в масивни
размери към Елза. Тя създаде ледена стена, но огънят я счупи и Елза падна на
земята.

Във фабриката 16:20ч. –

Мани,
Давид и Алекс изпращаха непрекъснати атаки към Иван и Петър и скоро на всички
започна да им се вие свят от прекаленото количество използвана енергия. Тогава
Мани забеляза с периферното си зрения силния огън, който Малефицент бе
използвала срещу Елза, и се обърна към Давид и Алекс.

Мани:
Те се измориха, просто ги довършете! Аз трябва да отида да помогна на Елза!
Вярвам във вас!

Алекс
и Давид знаеха, че е невъзможно да я разубедят да отиде на бойното поле с
дракона и за това дори и не се опитаха, а просто кимнаха и й пожелаха късмет.
Изведнъж Иван скочи срещу Давид, паднаха на земята и започнаха да се бият.
Давид заледи юмруците си с лед и заби две крушета в челюстта на Иван, при което
той се ядоса, вкамени единия си юмрук и го заби в стомаха на Давид. Давид се
хвана за стомаха от болка.

Давид:
Защо правиш това?

Иван:
Защото това е война!

Давид:
И дори да е така, не е нужно да се бием! Можем да обединим сили!

Иван:
Не, вие ще умрете тук!

Иван
се изправи и ритна Давид в главата.

Давид
прошепна: Той те накара .. нали?

Иван
не чу и се наведе към него.

Иван:
Какво каза?

Давид
се възползва от това и събори Иван на земята, след което го хвана за врата и
започна да го души.

Давид:
Той те накара да ни примамиш тук, нали? Той те накара да се опиташ да ни убиеш!
За всичко е виновен той .. ПЕТЪР!

Иван
не можеше да диша, но въпреки всичко намери сили да кимне, при което Давид се
опомни и веднага махна ръцете си от врата му. Иван започна да кашля.

Иван:
Ти ... ме пощади?

Давид:
Разбира се .. ти си мой приятел!

- На кариерата
16:25ч.-

Елза
беше паднала на земята и беше леко замаяна от последната атака на Малефицент,
която от своя страна се готвеше да я довърши. Тъкмо щеше да си поеме въздух,
когато я удари едно голямо огнено кълбо, последвано от малко по-малко.

Елза:
Мани? Какво правиш тук? Веднага се махай!

Мани:
Дойдох, за да ти помогна. Заедно можем да я победим!

Елза:
Не, не можем! Трябва да се махаш!

Мани:
НЕ! Ще използвам това, на което ме научи Артур!

Мани
се фокусира и започна създаването на огромно огнено кълбо. Елза забеляза, че
Малефицент вече се бе съвзела от първите атаки на Мани и беше готова да
атакува.

Елза:
Мани побързай!

Мани:
Момент!

Мани
успя да го създаде, но загуби контрола.

Мани:
Не отново ... не мога да го насоча ...

Елза:
Просто си представи на къде искаш да отиде ... намисли траекторията и го пусни!

В
следващия миг Мани хвърли кълбото и то се заби право в лицето на дракона.
Навсякъде около тях се вдигна прах.

Елза:
Браво! Мисля, че успяхме!

Въпреки,
че Мани едвам дишаше от умора, те се зарадваха много, но когато прахта се разчисти
те видяха, че дракона е непокътнат.

Мани:
Какво? Това кълбо трябваше да му е отнесло главата!

Елза:
Мисля, че кожата му е устойчива на огън .. няма друго обяснение!

Малефицент
си пое въздух, а Мани се опита  да
създаде ново огнено кълбо, но вече нямаше енергия. Потече й кръв от носа и се свлече
на земята. Драконът избълна огън към тях, но Елза създаде голям леден купол
около тях, който ги защити. Елза не спираше да го гради, защото Малефицент го
разтопяваше със всяка една атака. С последни сили Мани проговори.

Мани:
Това .. ли е краят .. Елза?

Елза:
Съжалявам, Мани ... наистина съжалявам, че не успях да те опазя и да спечелим
...

Мани:
Не .. аз съжалявам ... Съжалявам, че не съм достатъчно силна и ... и съжалявам
за дето ни докарах в тази ситуация ... Заради мен няма да можеш да спасиш сестра
си ...

Елза:
Няма за какво да съжаляваш. Ти си прекрасен човек и невероятна господарка.
Искрено се радвам, че имах възможността да се запозная с теб.

Мани:
... аз ... също ...

Мани
припадна от изтощение, а Елза продължи да поддържа ледения купол, но и нейната
енергия се изчерпваше бавно.

Във фабриката 16:30ч. –

Давид
и Иван отидоха при Мерида, която вече беше в съзнание.

Мерида:
ТИ! ТИ МЕ УДАРИ С ЛОПАТА!

Давид:
Спокойно, сега е на наша страна.

Мерида:
Това не променя факта, че ме удари!

Иван:
Съжалявам ..

Мерида
отиде и му удари шамар, който беше толкова силен, че отпечатъка от ръката й
остана на бузата му.

Мерида:
Приемам извинението.

В
същото време Артур и Капитан Хук продължаваха да се бият.

Артур:
Просто се откажи! Много добре знаеш, че ще умреш!

Капитан
Хук: Ще видим тази работа!

Капитана
се наведе, взе пепел от пода и я хвърли в очите на Артур.

Артур:
Сериозно лии? Подли номераа?? Страхливец!

Капитан
Хук: Но победител!

Артур
не виждаше добре и това даде възможност на Хук да направи фатален удар. Той
отиде зад Артур и го намушка в гърба. Артур извика от болка.

Капитан
Хук: Изглежда умираш сега!

Въпреки
пронизващата болка, Артур намери сили в себе си, обърна се и преряза гърлото на
вече разсеяния Капитан. Капитан Хук умря.

Артур:
Аз никога не губя двубои!

Алекс:
Браво Арти!!

В
този момент се чу изстрел. Цялата сграда потъна в тишина, никой не знаеше какво
става. Изведнъж от бронята на Артур започна да тече обилно кръв и той падна на
земята.

Алекс:
НЕЕЕЕЕЕЕЕЕЕЕЕЕ!

Петър:
Имам още много патрони, глупаци! Откраднах този пистолет от баща ми!

Алекс
побесня.

Алекс:
ТИ СИ СТРАХЛИВЕЦ, КОЙТО СЕ КРИЕ ЗАД ЖАЛКИ ОРЪЖИЯ И САМО СЕ ТЕЛЕПОРТИРА НАСАМ
НАТАМ И НЕ МОЖЕ ДА СЕ БИЕ! ТИ СИ ЗАДРЪСТЕН!

Петър:
ЗАДРЪСТЕНО ЛИ Е ТОВА?

Петър
изстреля куршум към Алекс, но тя вдигна ръка и създаде електрическо поле около
себе си. Куршумът рикошира в него се заби в крака на Петър. Той извика от болка
и падна на земята.

Алекс:
СЕГА ЩЕ УМРЕШ!

Давид:
Не е нужно да го правиш .. той е безпомощен.

Алекс:
НЕ, ТОЙ ЩЕ УМРЕ СЕГА, ЗАЩОТО Е НАЙ-ЛОШИЯ ПРИЯТЕЛ НА СВЕТА, КАКТО И МНОГО ЛОШ
ЧОВЕК! НЕ МОЖЕ ПРОСТО ТАКА ДА СТРЕЛЯШ ПО ХОРАТА ОСОБЕНО СЛЕД КАТО СА В ГРЪБ!

Алекс
се фокусира, усети електричеството във вените си и го събра в ръката си.

Давид:
По-добре не го прави! По-рано днес не стана и за щастие не нарани никого, но
сега ...

Алекс:
СЕГА СЪМ ЯДОСАНА!

Алекс
насочи ръката си към Петър и освободи съвършена светкавица. Петър от своя
страна се опита да се телепортира, но болката от куршума беше толкова силна, че
му попречи да се съсредоточи. След миг светкавицата го покоси и той загина на
място.

Алекс:
Какво направих ...

Давид:
Ти го уби ...

На Глинената кариера 16:40ч. –

Малефицент
продължаваше да разтопява ледения купол, а Елза не спираше да го гради отново.
Това продължаваше вече 10 минути. Мани започна да идва в съзнание.

Мани:
Още ... сме живи?

Елза:
Аз ... се провалих ...

Мани:
Благодаря ти за всичко!

Елза
беше накрая на силите си и припадна до Мани. Малефицент най-накрая  успя да разтопи купола и се приготви за
финалната си атака. Дракона си пое въздух и след секунди двете момичета щяха да
бъдат изгорени, когато изведнъж дракона стана на прах.

Мани:
Какво стана? Елза! Елза, събуди се!

След
няколко минути Елза отвори очи.

Елза:
В рая ли съм?

Мани:
Не, жива си!

Елза:
Какво? Къде отиде Малефицент?

Мани:
Изведнъж просто стана на прах.

Елза:
Това значи само едно ... Господарят й е мъртъв.

Мани:
Какво? Петър е мъртъв?

Лилия:
На мен ми звучи добре!

Мани
и Елза се обърнаха, чувайки ужасния глас. Те забелязаха Голиат върху „планината“
над езерцата. Лилия седеше върху лявото рамо на Голиат, а Митко седеше на
дясното.

Лилия:
Точно така, това съм аз! Може Петър да се е провалил в опита си да ви убие, но
аз съм тук и ще довърша започнатото.

Тогава
Голиат скочи и се приземи точно между две от езерцата.

Мани:
О, не! Точно сега ли намери да дойде?

Елза:
Не сме в състояние да ги победим ...

В
този момент зад Мани и Елза се появиха Алекс, Мерида, Иван и Давид.

Мани:
Приятели? Появявате се точно на време! Къде е Артур?

Алекс:
Остана във фабриката, защото е много ранен.

Мани:
А защо Иван е с вас?

Иван:
Осъзнах, че Петър само ме използва. Вече съм на ваша страна!

Лилия
и Митко скочиха от раменете на Голиат.

Давид:
О значи още мислите, че имате шанс?

Митко
протегна ръка към едно от езерата и създаде голямо водно пипало.

Митко:
Ние не мислим, ние го знаем!

Алекс:
Силата на водата, а?

Алекс
стисна ръката си в юмрук и около нея започнаха да прехвърчат искри.

Лилия:
Е, предполагам, че е време битката да започне!

Изведнъж
около всички задуха силен вятър и никой не предполагаше, че Каролина ги наблюдава
от покрива на фабриката със злобна усмивка.