Vampyrer

**Vampyrer** er magtfulde og forbandede udøde væsner, der siden tidernes morgen har fulgt menneskeheden og levet af at drikke deres blod. Deres hjerter slår ikke, de behøver hverken mad eller drikke, de aldres ikke, deres hud er kold og bleg, og den eneste næring de behøver er blod. Til trods for deres status som udøde er de stadig tænkende, følende væsner i stand til både at tænke, nære følelser og evne empati. De er monstre, men ikke nødvendigvis tankeløse, ufølsomme rædsler tømt for anger, medlidenhed eller andre menneskelige træk. Deres tilstand er en forbandelse, ikke en velsignelse. Den bærer en stor magt med sig, men også talrige konsekvenser. Ikke mindst det internaliserede Bæsts vrede og deres forbandede kroppes tørst efter menneskeblod.

## Svagheder

Solens lys er frygtindgydende og dødeligt for vampyrer, der viger tilbage i smerte for dens strålers forbrænding af deres udøde kød. En træpæl gennem hjertet er ikke dødelig, men immobiliserer dem indtil den fjernes. Forskellige slægter af vampyrer har forskellige andre mere eller mindre eksotiske svagheder. Selvom vampyrer ikke kan dø af alderdom, kan de stadig slås ihjel eller på anden vis dø. Ild, sollys, halshugning, magi, overnaturlige kræfter eller en svaghed i deres blod kan gøre at vampyren når, hvad der kaldes den Sidste Død - at dø i sandhed.

Det kan imidlertid argumenteres, at vampyrers største svaghed er Bæstet. Bæstet er den glubske, voldsomme, kødelige rovdyrsdrift og primitive urinstinkt i alle vampyrer. Bæstet søger kun at tilfredsstille sine mest basale, dyriske behov. Vrede, trusler, sult og blodtørst er nogle af de ting, der kan få Bæstet til at stige op i en vampyr. Bæstet er i stand til at overtage vampyrens bevidste sind, tvinge den ud i en vild, afsindig tilstand, hvor de handler voldeligt og ofte dybt ulyksaligt på måder de måske ikke ellers ville have gjort. Et centralt tema for vampyrer er kampen for at forsøge at afbalancere deres voldelige, hungrende instinkter og forblive moralsk ansvarlige førend deres menneskehed udslettes af den skrækkelige kraft i dem selv.

## Vitae

Vitae er vampyrers navn for det overnaturlige blod, der strømmer gennem deres kroppe. Det er deres essens, deres livskraft og en kilde til umådelig nydelse. Vampyrer drives af Vitae, hver eneste nat bruger de en vis mængde blod til at rejse sig. De bruger det til at styrke deres fysiske egenskaber, bruge overnaturlige kræfter og helbrede sig selv.

Vampyrer kan ikke selv producere Vitae er derfor nødt til at suge menneskers blod. Selvom de kan leve af andre skabningers blod, nyder de ikke smagen af dyreblod og næres ikke af det i samme grad som menneskeblod (dog er overnaturlige væsners blod en ganske anden sag). Processen, hvor blod suges, kaldes blandt vampyrer eufemistisk for Kysset. De behøver ikke fuldstændigt dræne deres ofre, selvom ophidsede vampyrer ofte gør det. De kan skjule bidemærkerne overfladisk ved at slikke såret, hvilket gør processen forholdsvis subtil. Selve blodsugningen er uhyre nydelsesfuld, sensuel oplevelse (tænkeligt den eneste nydelse) for vampyrer, og er også en ekstremt ekstatisk oplevelse for offeret. Ofre, der drænes med jævne mellemrum kan blive afhængige af Kysset.

## Omfavnelsen

Omfavnelsen er akten, hvor et menneske transformeres til en vampyr og den eneste form for reproduktion, vampyrer er i stand til. Under Omfavnelsen dræner en vampyr kandidaten for alt deres blod og udskifter det med en enkelt dråbe af sit eget. Offerets naturlige livsfunktioner ophører og dør, men i et blasfemisk mirakel indgydes liget med blodet, der nærer det hinsides døden, og rejser sig som en (meget sulten) vampyr. Genfødelsens øjeblik er måske den største nydelse den unge vampyr nogensinde vil føle, måske det eneste øjeblik af lykke udover Kysset.

Den unge vampyrs første følelse efter Omfavnelsens ekstase er hungrende tørst. Med kun en dråbe Vitae i sin krop og ingen erfaring med at håndtere et fuldkomment ophidset Bæst vil vampyren efter al sandsynlighed træde ind i en tilstand af vanvid ved første syn af blod. For de fleste vampyrer betyder det, at Omfavnelsen direkte efterfølges af et øjeblik af nedgørelse. Efter dette vil vampyren opleve timevis af smertefulde brændende sensationer i takt med at hans eller hendes krop gennemgår dødens og forandringens proces.

## Generation

Alle vampyrer har en generation alt efter hvor langt de er fra den første og mægtigste af alle vampyrer. Jo tættere på denne vampyriske urfader, jo mere magtfuld er vampyren. Generation er således det groveste mål for en vampyrs styrke, eller rettere potentiale. En vampyr er altid en generation højere end den, der omfavnede ham eller hende. De første generationer vampyrer besad magt større end hvad deres moderne efterkommere overhovedet kunne begynde at begribe. Den Første har den tvivlsomme ære at være den første blandt de fordømte. Det eneste medlem af første generation. De ældste nulevende generationer - tredje og det meste af fjerde og femte - eksisterer kun nedsunket i en endeløs søvn, men den dag, hvor de vil rejse sig fra denne og fortære deres efterkommere, frygtes af alle vampyrer. De ældste aktive generationer er den sjette og syvende (og enkelte sagnomspundne fra fjerde og femte) der hersker som nattens mestre, hersker over enorme riger, kroner konger, kommanderer hærskarer af trælle og besidder viden så gammel og okkult at selv de viseste blandt mennesker knap kan drømme om det. De nyeste vampyrer er af tolvte og trettende generation adskilt af blod og årtusinder fra Den Første, men ikke desto mindre formidable, magtfulde skabninger takket være deres fordømte natur.