Stříbrouchy (kapitola)

Ve čtvrté kapitole knihy **Nevyzpytatelné jsou cesty osudu** dorazí trojlístek hlavních hrdinů do **Stříbrouch**, kde se ubytují v hostinci **Hrom do bečky**. Pipin navštíví čarodějnický cech a naučí se novému kouzlu. Později večer se hrdinové seznámí s **Hresmanem Harrisem**.

**Následující řádky vyzrazují podrobný děj kapitoly**:

Trojice dobrodruhů – **Pipin**, **Eiri** a **Sebas** přijíždějí před polednem do **Stříbrouch**. Společně překročí kamenný most a vstoupí do velkého města, kde ani jeden z nich dosud nebyl. Eiri, která poprvé v životě opustila **Zlatouchy**, je celá nesvá. Děvče má strach, protože ona i Pipin jsou hledaní, a hlavně nic neví o Sebasovi. Do města proudí masy nejrůznějších lidí a hrdinové se zde poprvé setkávají s vyznavači posvátného **Zřídla**. Nad městskou branou si pak povšimnou erbu, v němž jsou tři stříbrné mince a větvička s červenými plody (oskeruše).
SPOILER: Zde je poprvé zmíněn i **Danron** hlavní město **Danrijského království**. / Autoři dále naznačují možné budoucí setkání hrdinů s králem **Karnikkem Jednookým**. / Symbolem posvátného Zřídla je spirála, kterou si vyznavači nechávají kreslit na čelo. Toto je poprvé zmíněno v kapitole **VI. Bratříčku, kde jsi?** a ve druhém díle **Tři jezdci apokalypsy** konkrétně v kapitole **IX. Hostina černých ptáků** má tento symbol namalovaný na čelence **Cikoš**.

Odmítnou pomoc žebráka, který jim chce za pár drobných dělat průvodce a lžou mu, že nemají peníze. Posléze bloudí dezorientovaní městem, dokud se konečně nedostanou na rynek, kde probíhá trh. Tam stojí i hospoda **Hrom do bečky**, kde se posléze naobědvají. Odmítnou tamní specialitu zvanou **slepého gořalka** a rozhodnou se tam ubytovat. Potom Eiri se Sebasem tahají slánky o to, který z nich se ujme potřeštěného trpaslíka. Eiri vyhraje a má tak Pipina na starosti. Posléze všichni vyrazí na nákupy.
SPOILER: V této části se poprvé dozvídáme, že v Danrijském království je legální obchod s otroky.

Zlodějka se provede *elfa* po tržnici a tropí si z něho šprýmy – např. nechá ho nasadit si koňské klapky na oči a namluví mu, že jsou to „chrániče zraku“, které se používají po velké konzumaci *čechru* (piva). Pipin chce nový hábit, a tak společně zajdou ke krejčímu Kabátovi, aby mu vzali míry. Kouzelníkovo nové vysněné roucho má mít stejnou indigovou barvu jako to první, ale na lemech musí být zlatá výšivka hvězd. Od krejčího se Pip dozví o existenci čarodějnického cechu, kam se chce jít ihned podívat.
SPOILER: Na konci kapitoly **V. Dcera purkrabího** Pipin popisuje, co viděl ve sklepě čarodějnického cechu, tj. BDSM mučírnu, kde kromě „kouzelných hůlek“ (dilda) měl „prosící otrok“ (cechmistr **Ralnor**) klapky na očích.

Eiri se ho od tohoto nápadu pokouší odradit, protože se obává, že si elf se svou inteligencí proti sobě znesváří nějakého mocného mága, a odnese to pak i ona. Pipin, který si ještě před okamžikem stěžoval, jak je unavený a všechno ho hrozně bolí, začne vykládat, že se cítí jako znovuzrozený a musí cech za každou cenu vidět. Děvče ho upozorní, že ho tam nebude moci doprovázet, protože to cechovní pravidla zakazují. Kouzelník ji s úsměvem ujistí, že to vůbec nevadí, neboť jí později vyzradí všechna tajemství, která se tam dozví nebo uvidí. Eiri začne litovat, že se ho vůbec kdy vydala hledat.
SPOILER: Pipin Eiri, i přese všechno stále vyká a nepřestane s tím až do konce knihy.

Zlodějka zkusí poslední trik – navrhne *elfovi*, zda nechce zajít nejdřív ke zbrojíři, neboť si již několikrát stěžoval, že bez otcova nože nemá, čím by lovil krysy. Pipin nadšeně souhlasí a současně dodá, že se mu nůž bude určitě hodit i při sebeobraně v kouzelnickém cechu, a ještě neopomene Eiri připomenout, že to byla právě ona, kdo mu kladl na srdce, aby se sám a neozbrojený nepotuloval po tak velkém městě. Eiri je z něho na mrtvici a začíná pochybovat o svých schopnostech přesvědčování.
SPOILER: Schopnost přesvědčování a prohlédnutí lži druhého patří k základním schopnostem každého slušného zloděje.

Po návštěvě zbrojíře, kde si Pip koupí lovecký nůž s rukojetí z jeleního parohu, se tedy dvojice vydá k místu, které jim popsal krejčí. Tam stojí obyčejná cihlová zeď, na které Eiri neshledá nic zvláštního, zato Pipin na ni ohromeně zírá. Vidí totiž, jak se tam ohýbá prostor sám do sebe a otevírají se tam dveře do jiné „dimenze“. Elf se krátce rozloučí a projde dveřmi. Zlodějka si povzdechne a zadoufá, že trpaslík nezpůsobí v cechu žádné potíže, které by pro ně mohly mít nedozírné následky. Děvče chvilku zvažuje, že zeď počmárá, ale pak myšlenku raději zavrhne. Cestou zpátky si všimne nenápadných značek ukazujících cestu ke zdejšímu zlodějskému cechu. Eiri by tam ráda zašla, ale bojí se, protože je hledaná a nezná poměry, které zde panují.
SPOILER: Zlodějský cech ve Stříbrouchách se jmenuje **Prasklý vořech** – toto je zmíněno až ve druhém díle **Tři jezdci apokalypsy** konkrétně v kapitole **II. Kouzelný ptáček**.

Pipin je přenesen do vnitřních prostor čarodějnického cechu, kde za recepcí sedí půlčík, který si něco zapisuje. V místnosti je bezpočet magických předmětů – koberec pohlcující zvuk kroků, vyřezávaný stůl s květinovým vzorem, který se pohybuje, lustr se svícemi, které září modrým světlem apod. Půlčík vzhlédne od rozepsaného dokumentu, představí se jako **Deagol Blanco** a zeptá se Pipa, čeho si žádá. Ten se také představí a následně se obšírně rozpovídá o svém životě, podivuje se nad tím, že mu mistr **Yordan** neřekl o existenci kouzelnického cechu. Recepční se zhrozí: „U kouzelnické hůlky, další výletník!“
SPOILER: Zde autoři poprvé zmiňují existenci alchymistů. / Deagol Blanco je první hobit, který se objevil v sérii **Božská tragikomedie**. / Na lustru hoří dvanáct svící, protože dvanáctka je všeobecně považována za mýtické číslo.

Deagol nemá na Pipina náladu, a tak ho v rychlosti seznámí s nabídkou cechovních služeb. *Elfa* zaujme **pamětní razítko** a chce znát podrobnosti. Půlčík mu vše vysvětlí, leč kouzelník vůbec nechápe, o čem je řeč, a tak dojde na názornou demonstraci. Recepční udělá Pipinovi razítkem otisk do dlaně a řekne si o patnáct stříbrných. Na stole se v ten moment zhmotní pokladnička ve tvaru ježka, která začne neklidně podupávat a když se Pip zdráhá zaplatit, chňapne po něm.
SPOILER: **Pamětní razítko** posiluje krátkodobě magické schopnosti. Pipin této „zesílené“ moci použije v poslední kapitole **IX. Prach, peří a blesky**, kdy bílým bleskem nejprve zbourá zemnici a posléze napadne **Rudou čarodějku**.

Recepční věří, že tím je vše vyřízené, ale kouzelník z **Lexaurrinu** si usmyslí, že se chce ještě přiučit novému kouzlu. Jenže neví, jakému a začne si vymýšlet hlouposti. Deagol dává najevo rozčilení, ale Pip to nechápe a čeká na odpověď. Půlčík tedy vytáhne tlustou knihu a doporučí mu kouzlo **teleportace**. Kouzelník si přečte popisek a přitaká, že to nezní vůbec složitě a věří, že by to mohl zvládnout. Hobit si neodpustí poznámku, že toto kouzlo se učí již malé děti na **Kapitole**, magické univerzitě v hlavním městě. Potom Pipina požádá o neuvěřitelných deset zlatých.
SPOILER: Ve druhém díle **Tři jezdci apokalypsy** konkrétně v kapitole **VIII. Čarodějův učeň** ujistí Pipin čaroděje **Stawrose**, že o existenci **Kapitoly** již dříve slyšel.

*Elf* nechce věřit vlastním uším, a tak mu Deagol rovnou nabídne i kouzlo na zlepšení sluchu. O to Pip zájem neprojeví. S cenou za teleport nakonec souhlasí, když mu recepční obšírně vysvětlí, co všechno za náklady je do ceny zahrnuto. Se slzami v očích nahází zlaťáky do pokladničky a na pokyn hobita se odebere do čekárny. Potom co odejde si půlčík a ježčí pokladnička rozdělí větší část peněz mezi sebou.
SPOILER: Kouzlo na zlepšen sluchu je zmíněno i ve druhém díle **Tři jezdci Apokalypsy**, kde jej cechmistr **Ralnor** nabídne čaroději **Stawrosovi**.

Děj se přesouvá do hospody Hrom do bečky, kde spolu sedí nad pivem Eiri a Sebas. Je pozdní večer a Pipin se ještě nevrátil. Dvojice se handrkuje o tom, kdo měl na *elfa* dávat pozor a proč. Zlodějka řekne, že trpaslíkovi nic nedluží a není její vina, že je to pro něj nebezpečné úplně všude, kam se jen hne. Hraničáře zajímá, co ji tedy vedlo k tomu, aby se Pipa vydala hledat a nadhodí, že je do kouzelníka asi zamilovaná. To Eiri rozčílí, div mu nechrstne pivo do obličeje.
SPOILER: Scéna lehce připomíná hádku dvou rodičů ohledně dítěte.

Vtom se vedle nich vyloupne Pipin a začne jim nadšeně vykládat o čarodějnickém cechu a mistru Riisovi, který ho naučil teleportační kouzlo. Dobrodruzi ho nenechají domluvit a oboří se na něj, kde byl tak dlouho. *Elf* klidně odpoví, že přeci v čarodějnickém cechu, kde musel čekat, než na něj přijde řada. Sebas ho upozorní na čas a kouzelník ho ujistí, že ví, kolik je hodin, a to na zrnko přesně, načež vytáhne přesýpací hodiny. Hraničář ho s nimi pošle do háje. Pipin nerozumí, proč se na něho oba zlobí a chce je rozveselit tím, že jim předvede zmíněné kouzlo. Eiri navrhne, aby to nechal až na ráno, ale horlivý *elf* ji ujistí, že chápe, jak moc ho má ráda, ale není zapotřebí, aby se o něho tolik bála.

Kouzelník se od teleportuje pryč a vzápětí na to se odněkud z vyšších pater hospody ozve ženský křik. Pipin svým přátelům tvrdil, že se přenese do jejich pokoje, něco tam vezme a vrátí se zpátky. Hrdinové usoudí, že se musel přenést někam úplně jinam. Zasmějí se tomu, ale pak si Eiri do Sebase trochu rýpne a toho to rozčílí, protože je nerad terčem posměchu. Chvilku na to se opětovně objeví Pip. Hábit má příšerně nasáklý vodou a v rukách se pokouší udržet mýdlo, jež mu vzápětí vylétne a přistane v pivu obrovi s dvoubřitou sekerou.

Hromotluk vstane a všichni v lokále utichnou. Sebas i Eiri usoudí, že je zle. Z patra mezitím přiběhne rozezlený muž a jeho přítelkyně zahalená do deky. Ta ukáže na *elfa* obviňujícím prstem a prohlásí, že je to ten, kdo jí vlezl do kádě a ukradl jí mýdlo. Když to slyší sekerník, obrátí korbel dnem vzhůru a odcizená kostka mýdla spadne na podlahu. Hraničář chce zlodějce navrhnout, aby se nenápadně vypařili, ale Eiri je už dávno pryč. Sebas se začne tvářit, že Pipina vůbec nezná a předstírá pití piva z prázdného korbele.

Kouzelník se pokouší vysvětlit, že došlo k nedorozumění, ale nikdo ho neposlouchá. Muž se ženou se začnou hádat se sekerníkem, který si říká **Hresman Harris**, o to, kdo má právo si to s *elfem* vyřídit. Hospodský **Leenerd** je zbabělec a raději se schová za pult, odkud průběžně pronáší výhružky. Sebas využije situace a pokusí se Pipina odvést nenápadně pryč. Trpaslík hlasitě zaprotestuje, že jsou v hospodě přece ubytování a Eiri říkala, že v noci je to ve městě nebezpečné. To upoutá pozornost hromotluka, jenž se otočí na chodce. Ten raději vyklidí pole s výmluvou, že se vrátí, protože mu Pip dluží pivo.

Sebas opustí hospodu a pro jistotu se ještě dvakrát ohlédne, jestli ho někdo nesleduje. Být to v lese postavil by se mužům jako hrdý hraničář, který má v onom prostředí díky svým zkušenostem a znalostem značnou převahu. Pouštět se však do rvačky v uzavřeném prostoru, a ještě ke všemu v cizím městě, se mu vůbec nechce, protože si uvědomuje, že by proti nepřátelům neměl navrch. Bez výčitek nechá elfa napospas přesile a vzápětí zařve úlekem, když se před ním z podloubí vynoří stín.

Tím je Eiri, která ho začne hned popichovat a ke svému překvapení tak odhalí Sebasovu slabinu – panický strach ze strašidel. Potom zauvažuje, jak by mohla informace využít, aby si z něj vystřelila. Vtom se z hospody, z níž utekli, ozve zaječení a po něm salva smíchu. Eiri zbledne, neboť začne mít obavy o Pipina. Sebase trpaslík nezajímá, chce jít do jiné hospody a ráno si vyzvednout *elfovu* mrtvolu, kterou by posléze dopravil do Zlatouch a dostal za ni odměnu. Toto před zlodějkou však nahlas neřekne.

**Dcera města** nemůže uvěřit, že se Sebas nechce vrátit do krčmy a pomoct Pipinovi. Ten jí připomene, že první, kdo odtamtud utekl, byla ona. Chvilku se handrkují a Eiri nevědomky šlápne chodci na kuří oko. Ten se rozčílí a rozhodne se nejenom jí, ale i sobě dokázat, že není žádný zbabělec. Beze slova se vydá zpátky k hospodě a zlodějka se za ním nejistě dívá, majíc obavy, s jakým člověk to vlastně cestuje, protože jí v tom momentě nejvíce připomíná chladnokrevného vraha.

Sebas se vrátí do hospody, připravený to tam vymlátit do posledního, aby pomstil Pipina. Ten je ovšem živ a zdráv, a ještě ke všemu sedí za stolem po boku Hresmana, kde popíjí mléko. Hraničář nemůže uvěřit tomu, co vidí. Hromotluk se zvedne a houkne na něj, až si chodec v té chvíli připadá menší než *elf*. Kouzelník vykřikne, že Sebase zná. Hraničář chce vzít znovu do zaječích, ale pak si vzpomene na slova Eiri a tasí. Štamgasti začnou uzavírat sázky, ale žádný si nechce vsadit na Sebase. Hospodský Leenerd se rozkřičí, že půjde pro stráže a nechá je zatknout, ale nikdo ho nebere vážně. Nakonec skutečně uteče zadním východem a vydá se na strážnici, neboť má strach, že mu tam z toho udělají kůlničku na dříví.
SPOILER: Ve spojitosti s hospodským je v této části textu v knize poprvé zmíněno císařství **Vengile** a válka, kterou s ním Danrijské království vedlo před 3 lety.

Eiri se rovněž vrátí ke krčmě, ale neodvažuje se vstoupit a raději vše pozoruje z bezpečí za oknem. Na moment zauvažuje, zda po Hresmanovi nehodit dýku potřenou uspávacím jedem, ale pak usoudí, že pro ni bude lepší se do záležitosti zbytečně nemíchat. Vyhrocená situace se nakonec uklidní, když Hresman skloní zbraň a požádá o totéž i Sebase. Ten pár okamžiků váhá, jestli nejde o lest, ale pak muži vyhoví a přisedne si ke stolu, kde se obrátí na Pipina s domněnkou, že kouzelník sekerníka očaroval.

Pip nechápe, o čem je řeč a Sebas se začne rozčilovat. Hresman je oba uklidní slovy, že **Ruta** jim za chvíli přinese pivo. Zmíněná děvečka upozorní sekerníka, že hospodský tentokrát skutečně běžel na strážnici, takže má očekávat problémy. S Hresmanem to nijak nehne a nahlas zmíní válku před třemi lety, ve které bojoval proti **Vengilcům**. Hraničář se zašklebí nad Hresmanovými slovy o rychle utíkajícím čase a pomyslí si: *To radějc, ať dřív chcípnu někde za hranicema, než se stát senilním dědkem.*
SPOILER: Přestože válka proběhla vcelku nedávno Pipin, Eiri ani Sebas o ní nic nevědí, natož aby se jí osobně zúčastnili. Autoři tím zde poukazují na skutečnost, jak jsou lidé nevšímaví a zapomnětliví vůči událostem, které se okolo nich dějí.

Hresman škádlí děvečku a po její výzvě s ní odejde do kuchyně, aby jí pomohl dovalit sud. Když sekerník zmizí z dohledu, uhodí Sebas na Pipina, aby mu vysvětlil, co to má znamenat. Tehdy přijde i Eiri, která je zvědavost sama. Kouzelník se rozpovídá a popíše jim, co se odehrálo v hospodě v době jejich nepřítomnosti – milenec ženy, které Pip sebral mýdlo, dostal plochou stranou sekery do obličeje a skácel se na stůl, který pod ním prasknul. Žena v dece se k němu vrhla a *elf* se pokusil využít situace k útěku skrze teleport. Bohužel nepovedené kouzlo ho přeneslo jen o pár stop vedle přímo na kyprou paní, jíž povalil pod sebe. Při pokusu vstát zakopnul o vlastní nohu a strhl z ženy deku, čímž rozesmál všechny v krčmě včetně Hresmana.

Sebase celá věc znechutí a otráveně se odebere do postele. Eiri je poněkud rozčarovaná, když se dozví, že ji Pip sekerníkovi představil jako svoji slečnu, která kvůli němu opustila rodné město. Potom zlodějka navrhne, aby se s ní kouzelník napil alkoholu, protože je zapotřebí oslavit, že se přiučil novému kouzlu. *Elf*, maje stále v živé paměti následky pití *čechru* (piva), zaváhá, ale nakonec souhlasí. Kouzelník se rychle opije a Eiri pak po zbytek noci poslouchá Hresmanovy historky, zatímco ji žárlivá Ruta propaluje pohledem.

Hresman nad ránem vypráví o setkání s legendárním zabijákem **Havranem**, který je proslulý nejenom v **Danrijském království**, ale i v říších na východě. Havrana na jeho cestě doprovází mračna černých ptáků, kteří hodují na ostatcích těch, které zabil. Sekerník má z Havrana dodnes hrůzu, protože vybil celou jeho družinu, když dělali osobní strážce jednomu kupčíkovi. Hresman popisuje zabijáka jako "démona v lidské podobě, který se pohybuje neuvěřitelně rychle". Sám sekerník pocítil ostří Havrana meče a nebýt pomoci kočovných kuduků, kteří ho našli, dozajista by zemřel.
SPOILER: Zde je v knize poprvé zmíněna existence rasy kuduků ve světě **Božské tragikomedie**. S prvním příslušníkem této rasy se blíže seznámí Sebas ve druhém díle **Tři jezdci apokalypsy**. / **Hresman Harris** zemře ještě v tomto díle konkrétně v kapitole **VI. Bratříčku, kde jsi?** při střetu s **bratry Malletovými**.

Eiri má strašidelné historky ráda, ale tomuhle se jí nechce úplně věřit. Hresman však přísahá, že je to pravda, a že nikdy v životě nestál proti nikomu takovému jako je Havran. A to již prošel nejedním soubojem a válčil pod královskými prapory **Karnikka Jednookého**, i panovníkem, jenž vládl před ním. Zlodějka se pokusí projevit porozumění, leč sekerník ji ujistí, že nic z toho si neumí vůbec představit.

Jelikož už svítá, rozhodne se Eiri, že je čas jít spát. Pak uvidí, jak na parapet okna přiletěl malý vrabec. S úsměvem ho pozoruje. Když vtom se odnikud vynoří rezavá kočka a ptáčka uloví. Hresman Eiri dopoví konec příběhu a vysvětlí jí, že ho zabiják nedorazil nikoli z lítosti, ale protože ho nezajímal. Havran si přišel pro kupčíka a ostatní pobil, jelikož mu stáli v cestě. V posledním odstavci kapitoly se Hresman s Eiri rozloučí slovy: „A hlavně doufej, že Havrana nikdy nepotkáš. Byla by tě hrozná škoda, děvče, a těch tvejch dvou kamarádů taky.“
SPOILER: Trojlístek hrdinů se s **Havranem** osobně setká na konci druhého dílu **Tři jezdci apokalypsy** konkrétně v kapitole **IX. Hostina černých ptáků**. / Eiri bude doufat v další setkání s Hresmanem, avšak to nenastane, neboť sekerník zemře v kapitole **VI. Bratříčku, kde jsi?**.

Pro jejich zobrazení klikněte na rozbalit/expand.