recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Kyseliny a zásady

Existuje několik desítek různých teorií pro popis **kyselin** a **zásad**. Pro jednoduchost se budeme zabývat dvěma nejužitečnějšími a nejpoužívanějšími. *Pro pojem zásada existuje synonymum **báze**, které se vyskytuje i v textu níže.*

### Brønstedova–Lowryho teorie

Suverénně nejpoužívanější teorie pro kyseliny a zásady. Když někdo použije slovo kyselina či zásada, obvykle má na mysli pojmy definované v této teorii.

#### Kyselina dle Brønstedovy–Lowryho teorie

Kyselina dle Brønstedova–Lowryho teorie je taková látka, která má aktivní snahu odštěpovat protony (H+). Silnou kyselinou je například kyselina sírová, slabou kyselinou je například kyselina kyanovodíková.

#### Zásada dle Brønstedovy–Lowryho teorie

Zásada dle Brønstedovy–Lowryho teorie je látka, která dokáže přijmout proton H+. Silnou bází je například hydroxid sodný, slabou bází je například amoniak.

#### Amfoterní látky

Amfoterní látky jsou takové látky, které jsou schopny reagovat jak s kyselinami, tak s bázemi. Příklady takových látek jsou methanol, voda nebo třeba hydroxid železitý.

### Lewisova teorie

Lewisova teorie kyselin a zásad popisuje látky jako donory a akceptory elektronového páru. Lewisovou kyselinou je tak každá látka, která má volný valenční orbital. Lewisova zásada je taková látka, která dokáže poskytnout volný elektronový pár. Sloučením Lewisovy kyseliny a báze vznikne kovalentní vazba mezi reaktanty. Lewisovy kyseliny mohou být donory H+ (H+ obsahuje neobsazený orbital 1s), ale i některé kationty (Mg2+, Li+) a sloučeniny kovů (AlCl3, TiF4). Lewisovy báze jsou látky se skupinami, které mají volný nevazebný elektronový pár, například sulfidy, oxosloučeniny a alkoholy. Poměrně často se využívá reakce Lewisovy kyseliny s elementárními halogeny pro katalýzu elektrofilní aromatické substituce, kdy v iniciačním kroku halogenid kovu reaguje s halogenem dle rovnice AXy + X2

⟶

{\displaystyle \ce{->}}

AXy+1- + X+.
Léčiva

Léčiva jsou látky užívané k prevenci, diagnóze a terapii chorob nebo k ovlivňování fyziologických funkcí. Rozdělují se na léčivé látky, léčivé přípravky a léky. Chemicky jsou léčiva velmi různorodá, a proto se dělí také podle jejich účinku.

* anestetika
* analgetika
* psychofarmaka
* antibiotika
* antimalarika
* antipyretika
* hypnotika
* sedativa
* chemoterapeutika
* antihistaminika
* antiarytmika
* antitusika
* antituberkulotika

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Euforie

Euforie je navození příjemné nálady, duševní i tělesné pohody a pocit zvýšených schopností fyzických i psychických. Některé euforizující látky vyvolávají pocit blaženého klidu, jiné opojení a rozjařenost, další halucinace a snění.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Ryska odměrného skla

Ryska odměrného skla je zářez či polep laboratorního skla, která indikuje objem kapaliny ve skle.

Podle množství rysek na skle dělíme sklo na **dělené** a **nedělené**.

* **dělené** – má více rysek
* **nedělené** – má pouze jednu rysku

Obecně platí, že sklo nedělené je přesnější jak dělené.

### Postup doplňování po rysku

Postup doplnění po rysku se liší podle kalibrace skla. Obecně vždy platí, že se na rysku staví spodní meniskus, a při doplnění je potřeba se dívat kolmo k rysce.

#### Sklo kalibrované na vylití

U skla kalibrovaného na vylití je potřeba přelít rysku, a pak vylít na správný objem indikovaný ryskou.

#### Sklo kalibrované na dolití

Sklo kalibrované na dolití se doplňuje přímo, tedy se musíme „trefit" na první pokus, pro doplnění lze použít střičku, autory je však doporučeno použít kapátko.
Chemický prvek

Chemický prvek je látka složená z atomů, které mají stejné protonové číslo a vyjadřuje se značkou. Prvky jsou přehledně uspořádány v periodické soustavě prvků, která je vyjádřením periodického zákona.

1. ↑ BRABEC,Jaroslav. *Periodická soustava prvků* [1]

Chybná citace: U značky `<ref>` definované uvnitř `<references>` chybí atribut `name`.
Disperzní soustava

Disperzní soustava je směs, která obsahuje jednu látku, která je spojitá v celém objemu soustavy (je disperzním prostředím), v níž jsou ostatní látky (disperzní podíl) rozptýleny (dispergovány). Disperzní soustavy se dělí podle skupenství disperzního prostředí a dispergovaných částic nebo podle velikosti dispergovaných částic. Velikosti těchto částic (a tím i vlastnosti soustavy) se může plynule měnit. Hranice mezi jednotlivými typy disperzních soustav jsou vytvořeny plynule.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Krystaly

Krystaly jsou pevné látky, které mají stálé a pravidelné uspořádání zk. částic (atomů, iontů a molekul) čili krystalovou strukturou mohou vytvářet souměrná tělesa geometrických tvarů. Vznikají odpařováním, ochlazováním roztavené látky a roztoků - krystalizace.

1. ↑ BRABEC,Jaroslav. *Periodická soustava prvků* [1]
Detergenty

Detergenty jsou syntetické prací a mycí prostředky snižující povrchové napětí vody. Detergenty se skládají z aktivní složky (tenzid a aktivační přísada). Tenzid obsahuje hydrofilní a hydrofobní část. Zjednodušeně se dá říci, že svou hydrofobní částí přilne k nečistotě a opačným hydrofilním koncem molekuly vtáhne nečistotu do vody. hydrofobní částí mohou být alifatické a aromatické uhlovodíky, hydrofilní část může tvořit -OH, -COOH skupina. Nejdůležitější aktivační přísadou jsou kondenzované fosforečnany (tripolyfosfáty), které zvyšují prací schopnost tenzidů, změkčují vodu, zabraňují inkrustacím v pračkách a na textiliích. Detergenty mají neblahé dopady na životní prostředí, způsobují eutrofizaci povrchových vod, zamezují výměnu mezi CO2 a O2 mezi vodou a atmosférou a hmyz se na vodě kontaminované detergenty snadno topí.

1. ↑ Buriánek, T. *Člověk a životní prostředí*. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, 2017
Bod tání

**Bod tání** nebo také **teplota tání** je teplota, při níž pevná krystalická látka taje a mění se na kapalinu, jinými slovy energie pohybu částic látky převýší energii, kterou jsou vázány v krystalové mřížce. Např. zlato má bod tání při 1 064 °C, rtuť při -38,83 °C a voda při 0 °C. U amorfních látek nelze tuto hranici určit přesně.

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
2. ↑ https://www.goldrushtradingpost.com/gold\_melting\_point
3. ↑ https://www.britannica.com/science/mercury-chemical-element
4. ↑ https://cs.wikipedia.org/wiki/Teplota\_t%C3%A1n%C3%AD
Metabolismus

Metabolismus je soubor všech reakcí katalyzovaných enzymy, probíhajících v živých organismech, zahrnující přeměnu látek i energie. Rozlišujeme metabolické procesy na katabolické a anabolické.

### Katabolické procesy

Katabolické procesy, jsou rozkladné procesy, při kterých se za současného uvolnění energie štěpí složitější látky na jednodušší, jde o děje exergonické, probíhající většinou jako oxidace substrátu.

### Anabolické procesy

Anabolické procesy, jsou syntetické procesy, při kterých za současného spotřebování energie vznikají z jednodušších látek látky složitější, jde o děje endergonické, probíhající většinou jako redukce substrátu.

Reakce katabolické a anabolické na sebe v živých buňkách navazují, jsou spřažené. Přeměna jednotlivých látek v buňce se uskutečňuje soubory na sebe navazujících reakcí, které se označují jako **metabolické dráhy** (produkt jedné reakce je substrátem pro reakce následující). Jednotlivé metabolické reakce jsou katalyzovány enzymy, které reakce usnadňují a urychlují. Mnoho reakcí katabolismu probíhá například v mitochondriích, zatímco reakce anabolické v cytoplazmě. Tato separace reakcí odbourávání a syntézy umožňuje buňce regulaci metabolismu

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
2. ↑ {{BENEŠOVÁ, Marika. Odmaturuj! z biologie. 2., přeprac. vyd. Brno: Didaktis, c2013. Odmaturuj! ISBN 978-80-7358-231-9.}}
3. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Destilace

Destilace je proces oddělování složek z kapalné homogenní směsi na zk. jejich rozdílného bodu varu (rozdílné těkavosti). Při zahřátí dvousložkové směsi na teplotu varu přechází do plynné fáze směs bohatější na těkavější složku. Při **jednoduché** (prosté) **destilaci** se vznikající páry ihned odvádějí a kondenzují, takže se ochlazením mění opět v kapalnou fázi nyní zvanou **kondenzát**. V průběhu destilace stoupá teplota varu roztoku ve varné nádobě (ve směsi je stále větší podíl méně těkavé složky) a mění se i složení **kondenzátu**.

### Frakční destilace

Frakční destilace je destilací, při níž se zachycují jednotlivé frakce destilující v určitých teplotních rozmezích. Frakční destilace je typická především pro petrochemii.

### Kontinuální destilace

Kontinuální destilace (rektifikace) se vyznačuje vícenásobnou částečnou kondenzací a odpařením v poměrně důmyslné destilační aparatuře nebo destilačním přístroji. Při kontinuální destilaci zkondenzuje část par na náplni rektifikační kolony a kondenzát, který je bohatější na těkavější složku, po náplni kolony stéká dolů. Stoupajícími parami je znovu zahřát na teplotu varu a do páry opět přechází větší podíl těkavější složky. Část těchto par opět zkondenzuje a proces se opakuje. V koloně se ustaví stacionární stav, charakterizovaný vzrůstajícím podílem těkavější složky směrem k horní části kolony, kde lze plynule odebírat téměř čistou těkavější složku.

### Destilace za sníženého tlaku

Destilace za sníženého tlaku (vakuová destilace) se užívá pro urychlení destilačního procesu, při destilaci látek s vysokou teplotou varu nebo látek tepelně labilních. Destilace za sníženého tlaku vlastně probíhá uvnitř RVO.

### Destilace za zvýšeného tlaku

Destilace za zvýšeného tlaku (tlaková destilace) se užívá pro destilaci látek s nízkou teplotou varu, nebo za současného pohánění vodní páry destilovanou směsí - **destilace s vodní párou**.

### Destilace s vodní párou

Destilace s vodní párou se používá pro destilace tepelně labilních látek s vysokou teplotou varu, které se jsou hydrofobní.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
2. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
3. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
4. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
5. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
6. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Extrakce

Extrakce (vyluhování) je proces oddělování složky nebo složek ze směsi pevných látek nebo kapalné směsi na zk. jejich rozdílné rozpustnosti v jiné kapalině (rozpouštědle). Složku ze směsi pevných látek se získá v čistém stavu po extrakci odpařením rozpouštědla. Pokud je extrahovanou složkou kapalina, může se od rozpouštědla oddělit destilací. Extrahovat z kapalné směsi lze pouze rozpouštědlem, které se s kapalnou směsí nemísí. Extrahuje se při různých teplotách, lze přitom postupně používat různá rozpouštědla.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Výbušniny

Výbušniny jsou sloučeniny schopné se nárazem nebo zvýšenou teplotou rozložit za uvolnění velkého množství tepla a plynů. Tato přeměna, spojená s tlakovým, zvukovým a světelným efektem se nazývá výbuch nebo exploze. Výbušniny se dělí na střeliviny, trhaviny a třaskaviny.

### Střeliviny

Střeliviny slouží k vyražení střely z nábojnice. Nejstarší střelivinou byl černý střelný prach (dusičnan draselný s dřevěným uhlím a sírou). Základem moderního střelného prachu jsou nitráty celulosy, tzv. střelná bavlna.

### Trhaviny

Trhaviny způsobují trhání a drcení hornin či objektů určených ke zničení. Vesměs jde o nitráty nebo nitrosloučeniny. Představitelem nitrátů je glyceroltrinitrát, nesprávně zvaný nitroglycerin. Stabilizovaný glyceroltrinitrát je hlavní složkou dynamitu, který vynalezl švédský chemik Alfréd Bernhard Nobel roku 1866. Samotný glyceroltrinitrát je snadno explodující kapalina. Příkladem trhaviny obsahující nitroskupiny je TNT (tritol), používaný především ve vojenství.

### Třaskaviny

Třaskaviny přivádějí k výbuchu **trhaviny** nebo **střeliviny**, tj. výbušniny explodující poněkud méně snadno. Plní se jimi rozbušky a roznětky. Jednou z nejužívanějších třaskavin je fulminát rtuťnatý, Hg(ONC)2, tzv. třaskavá rtuť.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
2. ↑ https://cs.wikipedia.org/wiki/Dynamit
3. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
4. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Gangliosidy

Gangliosidy jsou glykolipidy, které vznikají vázáním složitějšího větveného oligosacharidu (tento oligosacharid musí obsahovat min. jeden zbytek sialové kyseliny) na ceramid. Vyskytují se v mozkové tkáni. Dále se dělí podle počtu sialových kyselin na: **monosialogangliosidy**, **disialogangliosidy**, **trisialogangliosidy** a t**etrasialogangliosidy**.

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
2. ↑ https://www.wikiskripta.eu/w/Gangliosidy
Srážedlo

Srážedlo je přídavná látka, která se přidává do roztoků připravených ke krystalizaci pomocí srážedla. Srážedlo musí splňovat tři vlastnosti: musí být mísitelné s rozpouštědlem, ve kterém je látka rozpuštěna, látka se v tomto srážedle nesmí rozpouštět a látka se srážedlem nesmí jinak reagovat. Srážedlo se musí přidávat pomalu a po malých dávkách. V opačném případě je možné, že se látka vyloučí pouze v mazlavé či olejovité formě, která se následně velmi špatně izoluje.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Retenční čas

**Retenční čas** (***tR***) je čas, který látka strávila v koloně GC od nástřiku po doputování k detektoru. Ke kvantitativní analýze pak slouží plocha píků chromatogramu, která je přímo úměrná množství dané látky ve směsi.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Bromované zpomalovače hoření

Bromované zpomalovače hoření (**BFR**) používané např. do plastů jsou různé organické sloučeniny bromu, které zabraňují/omezují vznícení hořlavého materiálu. Jsou velmi účinné a oblíbené především v textiliích, nábytku a elektronice. Do životního prostředí se BFR dostávají především při výrobě, používání a recyklaci výrobků, které je obsahují. BFR patří mezi perzistentní látky se schopností bioakumulace v živých organismech i sedimentech. Většina BFR je toxických. BFR poškozují imunitní, endokrinní a reprodukční systém. Mají negativní vliv na správný vývoj plodu. Jde o potencionální karcinogeny.

1. ↑ Buriánek, T. *Člověk a životní prostředí*. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, 2017
2. ↑ https://arnika.org/bfr
Klips

**Klips** nebo **klipsa** je v chemické laboratoři malá součástka aparatury, používá se pro spojení zábrusových dílů, které by se mohly v aparatuře snadno rozpojit. Klips se používá v plastových nebo kovových provedeních, které zábrusové jádro s pláštěm zpevní a zafixují.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Nukleové kyseliny

Nukleové kyseliny jsou makromolekulární látky tvořené řetězci vzájemně spojených nukleotidů. Jsou nositeli genetických informací, slouží k uchování a přenosu dědičných znaků z generace na generaci.

### Dělení

* deoxyribonukleová kyselina - DNA
* ribonukleová kyselina - RNA

1. ↑ {{BENEŠOVÁ, Marika. Odmaturuj! z biologie. 2., přeprac. vyd. Brno: Didaktis, c2013. Odmaturuj! ISBN 978-80-7358-231-9.}}
Terpeny

Terpeny (terpenoidy) jsou organické látky, které se řadí mezi isoprenoidy. Mají sumární vzorec (C5H8)5. Převážně se nacházejí v rostlinách, a jsou součástí silic daných rostlin. Vznikají v nich spojováním dvou a více pětiuhlíkových **isopernových jednotek**. Mohou být jak cyklické, tak necyklické. Chemicky mohou být terpeny uhlovodíky nebo jejich kyslíkaté deriváty (alkoholy, aldehydy, ketony, karboxylové kyseliny).

Vonící silice obsahující směsi terpenů se získávají extrakcí vhodného rostlinného materiálu, např. etherem, nebo destilací s vodní párou. Jejich příkladem je silice mátová (monoterpen menthol), konopná, kafrová, levandulová nebo terpentýnová.

## Dělení terpenů

Terpeny se dělí dle počtu isoprenových jednotek.

 seskveterpeny
 diterpeny
 triterpeny
 tetraterpeny
 polyterpeny
Varný kruh

Varný kruh je celoželezný kruh, který se vzhledem ke své kovové konstrukci používá jako podpora pro síťku při zahřívání, či triangl při žíhání.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Ivan Bruel

* Ivan
* Minotaurox
* Stoneheart

> No way we're playing like this!
>
> -Ivan Bruel in Captain Hardrock

**Ivan Bruel** is one of the characters in the series Miraculous: Tales Of Ladybug And Cat Noir. He has a girlfriend named Mylène Haprèle.

## Appearance

Ivan has dark brown hair with the front of it blonde. His right eyebrow has a line through it and he wears a black plain top.

## History

In "Ladybug and Cat Noir the Origins (Part 1)", he got akumatized after Lê Chiến Kim humiliated him for being scared of telling Mylène Haprèle that he was in love with her.

In "Stone Heart the origins (Part 2)", when Ladybug forgot to purify the akuma, the akuma was divided into many, which transformed Parisians into his minions which stayed stationary. He got re-akumatized by Hawkmoth when Mylène didn't like his song.
Princip

Princip (z latinského *principium*) je základní a obecně uznávané myšlenkové východisko, zásada, pravidlo, zákon, které se nedokazuje, ale z něhož lze chápat nebo odvozovat další důsledky pro jednání nebo poznání. U technických zařízení základní myšlenka, z níž je lze pochopit (např. princip elektromotoru). Každá věda má své principy, z nichž při svém uvažování vychází.[1]

* Pauliho princip výlučnosti
Adstringencium

**Adstringencium** (**adstrigens**) je léčivo, které sráží proteiny, tím smršťují krevní kapiláry, potní póry a vývody zevně sekretorických žláz, čímž omezují záněty, mokvání a pocení.

1. ↑ https://cs.wikipedia.org/wiki/Adstringens
2. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Büchnerova nálevka

Büchnerova nálevka je tlustostěnná porcelánová nálevka s plochou děrovanou filtrační plochou, na kterou se umisťuje filtrační papír. Používá se prakticky při každé izolaci produktů, které se podrobují krystalizaci. Mezi odsávací baňku a Büchnerovu nálevku se vždy musí umístit gumové těsnění.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Filtrační papír

Filtrační papír (slangově filtrák) je podstatnou součástí každé laboratoře. Dodává se ve formě archů nebo ve formě kotoučů připravených ke skládání do nálevek. Filtrační papíry se liší svou porozitou, tedy průměrnou velikostí částic, které jsou schopny zachytit. S porozitou filtru pak souvisí i rychlost filtrace (tedy množství kapaliny, které proteče filtrem za určitý časový interval). Z papíru podobnému filtračnímu se pak dále v laboratoři vyrábí i reagenční papírky, indikátorové papírky, extrakční patrony pro Soxhletovy extraktory apod.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Chemické reakce

Chemické reakce jsou děje, při kterých se za vhodných vnějších podmínek mění reaktanty na produkty reakce. Reaktanty a produkty se někdy souhrnně nazývají jako **reakční složky**. Někdy se reaktanty rozdělují ještě na substráty a činidla.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Předvážky

Předvážky mají dosti široké využití v různých, nejen chemických laboratořích. Tyto váhy umožňují rychlé vážení či **odvažování** látek např. pro přípravu navážek, roztoků činidel, pufrů, pomocných roztoků atd. Používají se též k určení přibližné hmotnosti látek před jejich přesným zvážením na vahách analytických. Lze je použít pro zjištěné hmotnosti od desetin gramů až po jednotky kilogramů s přesností na 0,1 nebo 0,01 g.
Odpařovací miska

Odpařovací miska je porcelánová miska s rovným nebo kulatým dnem. Běžně slouží k volné krystalizaci látek z vody případně k odpařování nadbytečného rozpouštědla. V případě nutnosti se dá využít k dehydrataci hydrátů, které záhřevem nad kahanem ztrácí vodu.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Elektrofilní adice

Elektrofilní adice je nejčastější adiční reakcí. V elektrofilní adici je činidlem elektrofil. V prvním kroku se vytvoří π komplex s elektrofilem, v druhém dojde k vytvoření karbokationtu.

   Příkladem elektrofilní adice je adice kyseliny chlorovodíkové na ethen.

CH

2

=

CH

2

HCl
⟶

CH

2

Cl

−

CH

3

{\displaystyle \ce{CH2=CH2 + HCl->CH2Cl - CH3}}

1. ↑ Radek Matuška - Uhlovodíky s dvojnou vazbou
Přikapávací nálevka

Přikapávací baňka je nádoba válcovitého tvaru, která jsou zpravidla v horní části uzavřena zátkou a v dolní části obsahuje kohout. Přikapávací nálevka válcovitého tvaru se zpravidla používá k přikapávání reaktantů do reakčních směsí.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Žlučové kysleiny

Žlučové kyseliny jsou steroidy, které vznikají z cholesterolu v jaterních buňkách a jsou vylučovány do žluče. Soli žlučových kyselin snižují povrchové napětí, působí emulgaci tuků a aktivují pankreatickou lipasu, která hydrolyticky štěpí triacylglyceroly.

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Pyknometr

Pyknometr je skleněná nádobka určená ke stanovování hustoty a relativní hustoty kapalin. Je založený na tom, že při úplném naplnění a uzavření zábrusovou zátkou s kapilárou pojme vždy stejný, snadno reprodukovatelný objem kapaliny. Hustota kapaliny se pak určuje z její hmotnosti a objemu. Pyknometry se mohou lišit konstrukcí dle druhu odměřované kapaliny.

1. ↑ https://cs.wikipedia.org/wiki/Pyknometr
Fluorescence

Fluorescence je jedním z druhů **fotoluminiscence**. Princip **fotoluminiscence** spočívá v několika krocích:

1. excitace molekuly UV zářením ze základního singletového stavu molekuly do excitovaného singletového stavu
2. v rámci excitovaného singletu dojde k pohlcení části energie molekulou, přičemž tato energie se využije k excitaci vibrací molekuly
3. následuje vyzáření zbylé energie ve formě záření, které má ale nižší energii, než záření absorbované (pokud bylo užito UV záření, pak je emitované záření viditelné a molekula tak „svítí“)

1. ↑ MATUŠKA,Radek. *Stanovení pH optima pro fluorescenci aeskulinu*, Brno, 2020
Rekrystalizace

Rekrystalizace je jednoduchá technika purifikace pevných látek, která spočívá v jejich rozpuštění v minimálním množství rozpouštědla, purifikaci (např. adsorpcí nečistot na aktivním uhlí) a následnou zpětnou krystalizací již čisté látky. Velmi často se tato technika využívá k přečišťování pevných produktů organických syntéz.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Hydridy

Hydridy jsou binární sloučeniny vodíku. Jejich vlastnosti určuje povaha vazby vodíku s druhým prvkem. Rozlišují se hydridy iontové (solné), kovalentní, kovové a hydridové komplexy.

#### Hydridové komplexy

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Izoelektrický bod

Izoelektrický bod je hodnota pH, při které se aminokyselina chová neutrálně, tzn. všechny její molekuly jsou ve formě amfiontů.
Aminokyseliny mají různou hodnotu izoelektrického bodu, který závisí na počtu skupin -COOH a -NH2 v molekule.

Hodnota izoelektrického bodu je pro každou aminokyselinu charakteristická a pohybuje se v rozmezí 3 až 11, u kyselých aminokyseliny je nižší a u zásaditých je vyšší.

Izoelektrické pH u aminokyselin, které mají dvě disociovatelné skupiny, leží uprostřed hodnot pH na obou stranách isoiontového uspořádání:

p
# I
(
p
K
1
p
K
2
)
÷
2

{\displaystyle pI=(pK1+pK2)\div 2}

1. ↑ https://cs.wikipedia.org/wiki/Izoelektrick%C3%BD\_bod
Vzácné plyny

Vzácné plyny jsou prvky VIII. skupiny periodické soustavy prvků, čili mezi ně patří - helium (He), neon (Ne), krypton (Kr), xenon (Xe) a radon (Rn). Někdy mezi ně bývá řazen také oganesson, avšak nesprávně, oganesson by dle sofistikovaných výpočtů měl být pevnou látkou s vlastnostmi kovů.Pro tyto prvky je charakteristické, že jejich valenční elektrony zcela zaplňují poslední vrstvu elektronového obalu. Tyto zaplněné orbitaly valenční vrstvy jsou příčinou mimořádné nereaktivnosti vzácných plynů. Mezi atomy vzácných plynů působí jen slabé van der Waalsovy síly, a proto mají velmi nízké body tání a varu. Vzácné plyny se většinou získávají frakční destilací zkapalněného vzduchu, ve kterém jsou ve velmi malém množství obsaženy.

1. ↑ https://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1002/anie.202011976
2. ↑ Přf MUNI. *Periodická tabulka prvků*. Masarykova univerzita, 2020.
3. ↑ HONZA,Jaroslav a MAREČEK,Aleš. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 1.díl*. 3., opr. vyd. Olomouc: Nakladatelství Olomouc s. r. o., 2005. ISBN 80-7182-055-5.
Kádinka

**Kádinka** (slangově **kádina**) je nádoba, která běžně slouží pro přípravu vodných roztoků látek. V některých případech se může použít jako improvizovaná lázeň. Lze v ní rovněž transportovat větší množství pevných látek, které nepodléhají rozkladu na vzduchu. Rovněž se po přikrytí hodinovým sklem nebo Petriho miskou používá pro vyvíjení tenkovrstvých chromatogramů při TLC. Kádinky se nikdy nesmí používat jako předlohy (jímadla) při destilacích.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Aromatické uhlovodíky

Aromatické uhlovodíky (areny) jsou zvláštní skupina cyklických uhlovodíků se systémem dokonale konjugovaných dvojných vazeb, většinou ve formě benzenového jádra nebo několika kondenzovaných kruhů. toto zvláštní uspořádání jim dodává typické aromatické vlastnosti. Aromatické uhlovodíky mají všechny atomy vázané v kruhu i atomy přímo na ně navázané jsou v jedné společné rovině.

 anthracen
 styren

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Analytické váhy

Analytické váhy se využívají především v laboratořích analytické chemie. Tyto váhy umožňují vážení menších hmotností, obvykle do 100 až 200 g, s přesností na 0,1 mg. Používají se k vážení či odvažování vzorků analyzovaných látek, látek standardních pro kalibrační účely a látek pro přípravu roztoků činidel o přesné koncentrace.
Difuze

**Difuze** (**difúze**) je pronikání jedné látky do druhé. V případě roztoků je to pronikání molekul nebo iontů rozpuštěné látky z místa o vyšší koncentraci na místo s koncentrací nižší.

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Geochemie

Geochemie je hraniční disciplína chemie, která se zabývá chemickým složením Země, reakcemi v a na zemské kůře v souvislosti s geologickými procesy (vznik hornin, ložisek aj.) nebo třeba historií prvků na Zemi.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Promývačka

Promývačka je speciální skleněná nádoba se zábrusem a zátkou s dvěma vývody. Slouží zejména k promývání plynů kapalinami. Promývací kapalinou se naplní nádoba a následně pomocí zátky s vývodem se promývá procházející plyn. Promývačka zároveň může sloužit jako pojistná láhev proti vniknutí kapaliny do vývěvy při filtraci za sníženého tlaku.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Argentometrie

**Argentometrie** je odměrná metoda založená na reakci stříbrných iontů nejčastěji s halogenidy, kyanidy nebo thiokyanatany za vzniku málo rozpustných sraženin **AgX**. V argentometrii se mohou použít 2 druhy indikace bodu ekvivalence, a to dle Mohra a Fajánse.

#### **Indikace bodu ekvivalence del Mohra**

Při indikaci bodu ekvivalence **dle Mohra** se využívá reakce indikátoru chromanu draselného s první nadbytečnou kapkou dusičnanu stříbrného za vzniku tvoří červenohnědou sraženinu chromanu stříbrného.

#### **Indikace bodu ekvivalence dle Fajánse**

Druhým způsobem chemické indikace bodu ekvivalence je metoda **podle Fajánse**, která je založena na adsorpci Cl- na povrch indikátoru fluoresceinu do bodu ekvivalence. Fluorescein přechází ze žlutozelené barvy do růžové, kdy sorbované Cl- jsou nahrazeny Ag+ ionty.
Izotopy vodíku

Existují 3 izotopy vodíku:

### Protium

Protium má v jádře pouze jeden proton, od toho název protium. Jedná se o nejběžnější izotop vodíku.

### Deuterium

Deuterium obsahuje v jádře jeden proton a jeden neutron. Pro deuterium se používá značka D, voda z izotopů deuteria je tedy D2O, tato sloučenina se nazývá těžká voda.

### Tritium

Tritium je jediný radioaktivní přirozeně vyskytující-se izotop vodíku, má poločas rozpadu 12,32 let. Využívá se v termonukleárních zbraních.

### Další izotopy

Byly připraveny i další izotopy vodíku, a to bombardováním tritia velmi rychlými jádry deuteria a tritia, čímž lze připravit 4H a 5H izotopy. Ty jsou však vysoce nestabilní a rozpadnou se téměř okamžitě po jejich vzniku.
Značení druhů skupenství

Někdy je v záznamu, chemické rovnici nebo reakčním schématu označit skupenství reakčních složek nebo skutečnost, že reakce probíhá ve vodném roztoku. Například v termochemických rovnicích je vždy toto nezbytné provést:

* **(g)** pro plynné skupenství (*gas*, vlámsky, z řec. *chaos*)
* **(l)** pro kapalné skupenství (podle lat. *liquidus*)
* **(s)** pro pevné skupenství (podle lat. *solidus*)
* **(aq)** pro vodný roztok (podle lat. *aquaeus*)

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Izomerie

Izomerie je jev, kdy sloučeniny o stejném sumárním vzorci mají různou strukturu. Proto se většinou liší ve fyzikálních a chemických vlastnostech. Sloučeniny, které podléhají izomerii se nazývají **izomery**. Izomerie je v organické chemii hojně rozšířena, je to jeden z faktorů velmi vysokého množství a různorodosti organických sloučenin.

### Prostorová izomerie (stereoizomerie)

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Vedlejší produkt

Vedlejší produkt je v chemii látka, která vzniká při výrobě, jejímž prvotní cílem není výroba nebo získání této látky.
Vedlejší produkt musí splňovat jednu z následujícíh definicí, jinak se stává odpadem:

**a)** vzniká jako nedílná součást výroby

**b)** jeho další využití je zajištěno

**c)** jeho další využití je možné bez dalšího zpracování způsobem jiným, než je běžná výrobní praxe

**d)** jeho další využití je v souladu se zvláštními právními předpisy a nepovede k nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo lidské zdraví

Pro vedlejší produkt nemusí existovat trh ani poptávka, a použití vedlejšího produktu nemusí časově bezprostředně navazovat na výrobní proces, v rámci kterého vedlejší produkt vznikl.

1. ↑ http://www.chemeko.cz/vedlejsi-produkt-omyly
Odměrný válec

Odměrný válec je nádoba, ve které se provádí přibližné odměřování objemu kapalin. Jedná se o běžnou součást výbavy laboratorního stolu. Je to nádoba kalibrovaná na „dolití", což je na nich zobrazeno značkou D podle českého dolít nebo IN podle anglického include. Po doplnění na příslušnou rysku má kapalina v nich uvedený objem. Objem se obvykle udává v mililitrech (mm). Válec se plní přímo ze zásobní lahve a objem je v něm měřen pouze přibližně.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
2. ↑ KADRNOŽKOVÁ,Jana. *Chemická laboratorní cvičení – anorganická chemie* 1. vyd. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská 65, 2014
Lipidy

Lipidy jsou přírodní organické sloučeniny produkované rostlinnými i živočišnými organismy. Z chemického hlediska se jedná o estery alkoholů a vyšších mastných kyselin. Z alkoholů se v lipidech vyskytuje zejména glycerol nebo aminoalkohol sfingosin, popř. cholesterol. Mastné kyseliny vázané v lipidech mohou být nasycené nebo nenasycené, s řetězcem lineárním, rozvětveným nebo cyklickým. Ve svých molekulách obsahují vždy sudý počet uhlíkových atomů. Je to způsobeno tím, že mastné kyseliny jsou v organismech syntetizovány z dvojuhlíkatých fragmentů. K nejznámějším patří kyselina palmitová, olejová nebo stearová.
Mezi zk. nenasycené kyseliny patří také kyselina linolová, kterou živočišné organismy nedokážou syntetizovat a jsou odkázány na její příjem v potravě.

### Dělení a význam lipidů

Lipidy se dělí na jednoduché (tuky, vosky) a složené (fosfolipidy, glykolipidy). Někdy se k nim ne zcela správně izoprenoidní lipidy (terpeny, steroidy), mají sice mnoho společných vlastností, zato jinou strukturu. Lipidy jsou významnými stavebními složkami buňky a důležitým zdrojem energie. Jsou důležité pro vstřebávání vitamínů (A, D, E, K) a jiných látek rozpustných v tucích, tvoří tepelnou izolaci a chrání těla rostlin a živočichů.

1. ↑ HONZA,Jaroslav a MAREČEK,Aleš. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 3 .díl* 2. opravné vyd. Brno: Nakladatelství Proton, 2014 ISBN 978-80-902402-6-1
2. ↑ HONZA,Jaroslav a MAREČEK,Aleš. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 3 .díl* 2. opravné vyd. Brno: Nakladatelství Proton, 2014 ISBN 978-80-902402-6-1
Halogeny

Halogeny jsou prvky VII. skupiny, patří mezi ně fluor (F), chlor (Cl), brom (Br), jod (I) a astat (At). Někdy mezi ně bývá řazen také tennessin, toto zařazení však nejspíš není příliš přesné, protože tenessin by měl spíše nabývat vlastností těkavého kovu, tzn. s vlastnostmi halogenů by toho neměl mít příliš společného.

Všechny halogeny mají sedm valenčních elektronů, proto je konfigurace jejich valenční vrstvy ns2np5. Do úplného zaplnění valenční vrstvy jim chybí pouze jeden elektron. To je příčinou jejich vysoké elektronegativity. Hodnota elektronegativity klesá ve skupině směrem dolů. Důvodem je to, že směrem od fluoru dolů se vzdálenost valenční vrstvy od jádra atomu zvětšuje, a proto jsou elektrony této vrstvy stále méně poutány jádrem. V důsledku toho mají halogeny, které jsou níže položeny v periodické soustavě prvků (halogeny s vyšším protonovým číslem) menší snahu doplnit chybějící elektron do valenční vrstvy než halogeny nacházející se výše.

Všechny halogeny také tvoří dvouatomové molekuly a dobře se rozpouštějí v nepolárních rozpouštědlech. V polárních rozpouštědlech se rozpouštějí hůře (např. v 1 l vody se rozpustí jen 2,3 l chloru). Páry halogenů silně leptají sliznice. Při práci s nimi je třeba dbát zvýšené opatrnosti a pracovat pod digestoří.

1. ↑ https://en.wikipedia.org/wiki/Tennessine#cite\_note-notgonnabeahalogen-9
2. ↑ https://web.archive.org/web/20180803133710/https://www.superheavies.de/english/research\_program/highlights\_element\_117.htm#Is%20Element%20117%20a%20Metal
3. ↑ Přf MUNI. *Periodická tabulka prvků*. Masarykova univerzita, 2020.
4. ↑ HONZA,Jaroslav a MAREČEK,Aleš. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 1.díl*. 3., opr. vyd. Olomouc: Nakladatelství Olomouc s. r. o., 2005. ISBN 80-7182-055-5.
Kresoly

Kresoly jsou methylfenoly (*pozn.* fenoly), mají podobné účinky jako fenol, jsou však méně toxické, mají silnější dezinfekční účinky než fenol. Směs kresolů s mazlavým mýdlem je známá jako dezinfekční prostředek **lyzol**.

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Oktanové číslo

Oktanové číslo je míra náchylnosti tekutých paliv k tzv. klepání motoru, tj. běhu spalovacího motoru, při němž nastává samovznícení spalovací směsi, sekundární exploze zbytku nespálených plynů (čím je toto číslo vyšší, tím je palivo odolnější vůči detonacím).

1. ↑ Buriánek, T. *Člověk a životní prostředí*. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, 2017
Nukleofilní adice

**Nukleofilní adice** je reakce uhlovodíků s dvojnou vazbou. Vyskytuje se mnohem méně často, než elektrofilní či radikálová adice. Vyskytuje se pouze na derivátech uhlovodíků, ne na uhlovodících samotných, nebo při použití velmi silných nukleofilů. Nejčastěji se nukleofilní adice provádějí na ketonech, aldehydech, azidech, nitrilech či diazoniových solích. Mechanismem je velmi podobná elektrofilní adici.
Sulfoglykosfingolipidy

Jsou glykolipidy, které se od cerbrosidů a gangliosidů liší v tom, že monosacharidové zbytky glycidové složky jsou na některém z alkoholických hydroxylů esterifikovány kyselinou sírovou.

1. ↑ ODSTRČIL, Jaroslav. *Chemie pro zdravotnické školy 2. díl*. Brno: Institut pro další vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví, 2000. ISBN 80-7013-317-1.
Oxidační číslo

**Oxidační číslo** je formální zápis stavu elektronů v iontu. Je rovno výslednému náboji, který by atom získal při přejití všech vazebných elektronů v molekule k elektronegativnějšímu prvku, nejedná se tedy o reálný zápis. Oxidační číslo se označuje římskými číslicemi od od -IV přes 0 až po VIII (IX). Používá se pro vytvoření názvu sloučeniny.

### Český systém přípon pro oxidační čísla

 III
 IV
 V
 VI
 VII
 VIII
 IX

1. ↑ BRABEC,Jaroslav. *Periodická soustava prvků* [1]
2. ↑ https://www.chemistryworld.com/news/iridium-forms-compound-in-9-oxidation-state-/7889.article

Chybná citace: U značky `<ref>` definované uvnitř `<references>` chybí atribut `name`.
Anorganické látky

Anorganické látky jsou všechny prvky, anorganické sloučeniny a jejich směsi.

Mnoho anorganických látek (hlavně sloučenin) se využívá např. jako katalyzátorů chemických reakcí, léků, paliv, pigmentů nebo povrchově aktivních látek.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
2. ↑ https://www.acs.org/content/acs/en/careers/chemical-sciences/areas/inorganic-chemistry.html
Alkaloidy

Alkaloidy jsou nejpočetnější skupinou sekundárních metabolitů. Ve svých molekulách obsahují jeden nebo více atomů dusíku. Jsou to látky slabě alkalické. V rostlinných organismech jsou přítomny v podobě solí organických kyselin. V živočišných organismech se vyskytují ojediněle. Jejich biologický význam není zcela objasněn, obecný předpoklad však hovoří o tom, že pomáhají rostlinám přežít. Některé rostliny (např.: blín, rulík, durman) jsou tímto způsobem chráněny před spásáním býložravci. Velká většina alkaloidů ovlivňuje specificky funkci CNS živočichů. Mnoho z nich je prudce jedovatými noxami. Jiné v malých dávkách působí povzbudivě, ve větším množství anticholingerně, způsobují zmatenost, neklid, tachykardii, respirační depresi, vizuální halucinace až smrt. Celá řada alkaloidů má narkotické a sedativní účinky, často jde o látky navozující toxikomanii.  Zajímavostí může být, že ačkoliv je atropin sám o sobě jed, používá se jako antidotum při intoxikaci organofosfáty.

 atropin
 kodein
 tubokurarin

### Rozdělení alkaloidů:

#### Alkaloidy purinové (methylxantiny)

1. ↑ HONZA,Jaroslav a MAREČEK,Aleš. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 3 .díl* 2. opravné vyd. Brno: Nakladatelství Proton, 2014 ISBN 978-80-902402-6-1
2. ↑ BALÍKOVÁ, Marie. *Forenzní a klinická toxikologie: laboratorní toxikologická vyšetření*. Druhé, doplněné vydání. Praha: Galén, [2017]. ISBN 978-80-7492-304-3.
3. ↑ BALÍKOVÁ, Marie. *Forenzní a klinická toxikologie: laboratorní toxikologická vyšetření*. Druhé, doplněné vydání. Praha: Galén, [2017]. ISBN 978-80-7492-304-3.
Biochemie

Biochemie je nauka o sloučeninách a jejich reakcích v živých organismech ve vztahu k biostrukturám a jejich funkcím. Buňky, tkáně, orgány, orgánové soustavy i celé organismy jsou složeny ze sloučenin, z nichž se některé vyskytují i v neživé přírodě. Studium vztahu struktury a funkce jednotlivých molekul se nazývá **molekulárni biologie**. Pokud v biologii hovoříme o složení živých organismech hovoříme o **biochemii statické**, nauka o dějích v organismech se nazývá jako **dynamická biochemie**.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Heterogenní soustava

Heterogenní soustava (různorodá soustava) je soustava tvořená několika homogenními fázemi (na jejich rozhraní se vlastnosti instantně mění). *Fází se rozumí fyzikálně odlišitelná homogenní oblast ohraničená ostrým rozhraním.*

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Rezavění železa

Rezavění železa (koroze) je děj způsobený součinností chemických vlivů prostředí. Podstatou koroze je elektrochemický děj, kterého se účastní voda a kyslík, elektrolytem bývá síran železnatý, který vzniká za účasti vzdušného kyslíku a oxidu siřičitého, který je přítomný v atmosféře. Koroze je anodickou oxidací železa, obvykle probíhá velmi dlouhou dobu konstantní rychlostí a začíná v povrchových jamkách a štěrbinách, kde se vytvoří dobře přilnavá vrstvička rzi. Takto zasažené místo již nelze ošetřit nátěrem, tento systém bychom pouze uzavřeli. Železné předměty zasažené rzí degradují, ztrácí svoji funkčnost a hodnotu. Povrch železných předmětů lze chránit nanesením vrstviček chromu, niklu nebo např. zinku, ale vždy až po odstranění rzi např. obroušením. Celý děj je možné vyjádřit souhrnnou rovnicí:

4

Fe
3

O

2

2

xH

2

O
⟶
2

FeCO

2

⋅
2

xH

2

O

{\displaystyle {\ce {4Fe + 3O2 + 2xH2O -> 2FeCO2\*2xH2O}}}

1. ↑ MAREČEK,Aleš a HONZA,Jaroslav. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 2.díl*. 4. opravné vydání Brno: Nakladatelství Proton, 2017. ISBN 978-80-902402-5-4.
Ethery

**Ethery** jsou látky podobné alkoholům. Ethery obsahují dvojvazný atom kyslíku, na kterém jsou jednoduchou vazbou vázány uhlovodíkové zbytky. V porovnání s alkoholy neobsahují atom vodíku vázaný na atom kyslíku, tzn. netvoří vodíkové můstky (molekuly nereagují). Z toho plyne, že mají nízké teploty varu, jsou nerozpustné ve vodě, dobře se rozpouštějí v organických nepolárních rozpouštědlech, dobře rozpouštějí organické látky, toho se využívá při izolaci, extrakci organických látek. Ethery jsou také velmi těkavé. Mají často narkotické účinky.

**Ethery** lze odvodit od alkoholů náhradou atomu vodíku hydroxylové skupiny alkylovým nebo arylovým zbytkem:

R

−

O

−

H

{\displaystyle \ce{R-O-H
}}

***alkohol***

**R

−

O

−

R

{\displaystyle \ce{R-O-R
}}

*ether***

### Příprava

Ethery lze připravit pomocí nukleofilní substituce halogenu alkoxyskupinou. Výchozími reaktanty jsou halogenderivát a alkoholát.

R

−

X
R

−

O
Na
⟶
R

−

O

−

R
NaX

{\displaystyle \ce{R-X + R-O Na -> R-O-R + NaX}}

Druhou možností přípravy je dehydratace alkoholů.

CH

3

CH

2

OSO

3

H

CH

3

CH

2

OH
⟶

CH

3

CH

2

−

O

−

CH

2

CH

3

{\displaystyle \ce{CH3CH2OSO3H + CH3CH2OH -> CH3CH2-O-CH2CH3}}

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
2. ↑ https://eluc.kr-olomoucky.cz/verejne/lekce/2444
Kalibrace skla

Kalibrace skla je proces, který se provádí u odměrného skla. Stanoví se tak přesný objem, který sklo má následně označený ryskou. Kalibrované sklo se kvůli možným trvalým změnám objemu z důvodu teplotní roztažnosti nesmí vystavovat velkým teplotním výkyvům, a tedy **nesmí** do sušárny.

### Druhy kalibrace skla

Známe dva druhy kalibrace skla, **na dolití, a na vylití**. Liší se jejich použitím.

* Sklo kalibrované na dolití je kalibrováno tak, že je do něj za kalibrační teploty nalito přesné množství kapaliny. Tedy toto množství je přesné pouze po nalití do skla, ne po vylití.
* Sklo kalibrované na vylití je kalibrováno tak, že z něj za kalibrační teploty přesné množství kapaliny vyteče přesné množství kapaliny. Tato kapalina se nechává vytéct volně, není tedy nutno vyfukovat každou poslední kapku kapaliny ze skla.

### Příklady skel

* Kalibrované na dolití: odměrná baňka.
* Kalibrované sklo na vylití: byreta, pipeta.
Refraktometr

Refraktometr je optický přístroj, který slouží ke stanovení indexu lomu látky. Jedná se v podstatě o soustavu skleněných hranolů, mezi které se nanese tenká vrstva kapaliny, jejíž index lomu se měří. V rámci okuláru se pak zkoumá rozhraní světlé a temné části při lomu světla, po předchozí odstranění disperze. Vzhledem k tomu, že index lomu je veličina závislá na teplotě, bývá součástí i integrované teplotní čidlo s displejem.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Varné kamínky

Varné kamínky jsou malé kousky neglazovaného porcelánu či jiného porézního materiálu, které se přidávají do zahřívané směsi před začátkem zahřívání. Při zahřívání se na povrchu porézního materiálu, který tak slouží jako nukleační centrum, plynule tvoří bublinky plynu a dochází tak k rovnoměrnému vzniku varu.

1. ↑ MATUŠKA,Radek a VLK,Maxmilián. *Organická chemie – laboratorní praktikum* 2. doplňková ver. Brno: Střední průmyslová škola chemická Brno, Vranovská, p. o., 2021
Analgetikum

Analgetikum je léčivo, které mírní bolest bez toho aniž by způsobilo ztrátu vědomí (na rozdíl od celkových anestetik). Jedním z nejrozšířenějších analgetik je kyselina acetylsalicylová, jež je účinnou složkou léku Acylpirinu. Má i protirevmatické a antipyretické účinky. Jinými hojně používanými analgetiky je paracetamol, ibuprofen nebo amidopyrin. K tišení velmi silných bolestí se většinou užívá alkaloid morfin nebo jeho deriváty, jeho nevýhodou je vysoká míra návykovosti a deprese respiračního centra.  Zajímavostí může být, že chinin, alkaloid obsažený v toniku působí jako slabé analgetikum.

1. ↑ VACÍK, Jiří. *Přehled středoškolské chemie*. 2. vyd. Praha: SPN - pedagogické nakladatelství, 1999. ISBN 80-7235-108-7.
Protonové číslo

Protonové číslo (atomové číslo) udává počet protonů v jádře atomu a je současně i pořadovým číslem prvku v periodické soustavě prvků. Protonové číslo se značí ***Z***.

1. ↑ BRABEC,Jaroslav. *Periodická soustava prvků* [1]

Chybná citace: U značky `<ref>` definované uvnitř `<references>` chybí atribut `name`.
Obohacování uranu

Obohacování uranu je založeno na difúzi plynného fluoridu uranového UF6 porézní membránou, kterou snadněji prochází fluorid obsahující lehčí izotop uranu. Celá operace se pomocí čerpadel mnohotisíckrát opakuje a získávají se tak dvě frakce. Jedna z nich má lehčí izotop, druhá má těžší izotop uranu. Tyto operace jsou energeticky vysoce náročné. Proto se zavádí metody využívající plynových centrifug. To jsou velmi rychle rotující zařízení válcovitého tvaru, kde se během rotace těžší 238UF6 koncentruje směrem ke stěnám a lehčí 235UF6 směrem ke středu. Z těchto prostor jsou obě frakce odčerpávány.

1. ↑ MAREČEK,Aleš a HONZA,Jaroslav. *Chemie pro čtyřletá gymnázia 2.díl*. 4. opravné vydání Brno: Nakladatelství Proton, 2017. ISBN 978-80-902402-5-4.