Van der Ostenmoern

Zpět do provincie Oithir

*"Až dokud mokřady nevyschnou."*

-         slova rodu van der Ostenmoern

**Van der Ostenmoernové** jsou larská šlechtická dynastie, vládci markrabství Frijsenaard na severní hranici provincie Oithir, ochránci Svobodného města Andrijhavn a nositelé Hladové kletby.

Dynastie vládne markrabství nepřetržitě od dob svého vzniku v roce 612, kdy vznikla na mírových jednáních po Velké hladové válce jako přímý následovník rodu, který upadl do Dávného zapomnění.

Momentální hlavou rodu je markrabě Willjem van der Ostenmoern, sídlící v rodinném sídle, hradu Saarenmaar, s manželkou a dvěma dcerami.

Představitelé rodu jsou obecně známi jako vévodští loajalisté, opatrní politici a schopní státníci. Převážná část jejich moci a bohatství pramení z těžby rašeliny, které jsou prakticky nejvýznamnějším dodavatelem v celém království. Jejich léno je však i jejich stigmatem – pro většinu jižních pánů jsou to stále nezajímaví, zaostalí nižší šlechtici hrabající se v bahně, což z nich v kombinaci s jejich kletbou nikdy nedělalo oblíbený zjev na vévodském dvoře.

## Historie

*„Proč nemáme právo znát naší historii? Proč se na nás pohlíží skrz prsty kvůli něčemu, co není naše chyba? Proč se mi i ten zkurvenej bastard z Falbergu může smát, a já to musím potichu snášet? Nenávidím to!“*

-         Amalja van der Ostenmoern

### Původ

Vzhledem k faktu, že minulost rodu van der Ostenmoern, včetně jeho původního jména a jeho nositelů, byla vymazána ze všech záznamů v rámci ediktu Dávného zapomnění na něj uvaleného, je nejen velmi obtížné dopracovat se k jeho původu, ale i přímo zakázané se po tomto původu pídit. Pro všechny oficiální účely začal rod existovat až v roce 612.

Co se ale dá předpokládat je, že tato nejmenovaná původní dynastie mohla, vzhledem ke svému mocenskému stavu, sledovat svůj původ až na jednu z Prokletých lodí, na kterých během dlouhé plavby z původní domoviny všech Larů došly zásoby krve a jejich posádky se musely začít požírat sami navzájem, čímž daly vzniknout Hladové kletbě.

Dynastie musela přežít prvotní části dobývání a zřejmě i po Prvním vyrovnání zůstávala v přízni králů. Přesto trvalo relativně dlouho, než se definitivně usídlila – její domovskou zemí se až někdy 350 let po vylodění nakonec stalo nově dobyté povodí řeky Frijsy daleko na severovýchodě království. Ač dynastie spravovala vskutku velké území, díky chudobě této krajiny, plné vrchovin, hlubokých lesů a bažin, nakonec nikdy nedosáhla vyššího než markrabského titulu. Tak alespoň lze usoudit z historických provinčních map, které zároveň poodhalují, že původní rod pravděpodobně několikrát změnil své loajality mezi vévody z Oithiru a vévody z Mirkeniru.

### Založení rodu

Zlomový okamžik pro tuto dynastii přišel v okamžiku, kdy vévoda Gerhijs IV. z Mirkeniru zahájil své povstání proti králi, které se vešlo do dějin jako Velká hladová válka. Tehdejší hlava markrabat z Frijsenaardu je známá historii jako Ludenwig van der Ostenmoern, a ten se jakožto důležitý vazal vévody Gerhijse IV. přidal do války na straně povstalců. I když první polovinu války jeho armády oddaně bojovaly za vévodu, jeho odhodlání zůstat svému pánu a jeho ideám loajální bylo postupně erodováno mizející vidinou vítězného konce, a také rostoucí mírou Hladového šílenství vznikající v řadách šlechticů na jeho straně, kteří byli v té době z většiny dvojkletí. Váhy jeho loajality se nakonec překlopily v létě roku 609, kdy do války vstoupil na královské straně i do té doby neutrální vévoda z Oithiru, a Ludenwig se, ve snaze ušetřit svou zemi přímého válčení, poddal.

Mírového jednání a Druhého vyrovnání se už ale Ludenwig nedožil, neboť zemřel během obléhání v pozdní fázi války. Nově vznikající rod van der Ostenmoern tak zastupoval pouze jeho tehdy čtrnáctiletý syn Maaren, který neměl příliš v rukou téměř žádnou moc k ovlivnění jednání. Hlavní výsledek byl však pro všechny dvojkleté dynastie, které se včas přidaly na správnou stranu, stejný: Jejich původní dynastie budou podrobeny ediktu Dávného zapomnění a na jejich místě budou založeny nové rody, které se budou muset řídit podmínkami danými vyrovnáním: Především nutností projít výcvikem v jedné z Hladových škol a následné dodržování jejich zákonů, poskytování všech informací o členech rodu Seznamu dvojkletých a podrobování se pravidelným vyšetřováním.

Maaren věnoval akt založení dynastie svému zesnulému otci, který se tak stal jejím zakladatelem, a spolupracoval na jejím pojmenování. Neměl však téměř žádný vliv na skutečná politická jednání, která zapříčinila fakt, že se území spravované novým rodem zmenšilo na přibližně třetinu původní velikosti. Rodu van der Ostenmoern byl přidělen markraběcí stav původního rodu, avšak územně jim zůstaly pouze bažiny na jihu od dolního toku Frijsy.

### Nový pořádek

Nově vzniklá dynastie byla po válce a předčasné smrti svého posmrtného zakladatele dlouho oslabená. Tomu nepomohla ani značná diskreditace dvojkletých Larů, pro které nemělo mnoho soukmenovců po hrůzách občanské války pochopení a někteří z nich volali i po jejich kompletním vyhlazení. Maaren sám musel strávit počáteční roky své vlády ve Škole klidu, a vrátil se tak do země rozvrácené zločinem a nespolupracujícími šlechtici, z nichž mnozí byli do bažin takříkajíc odklizeni. To, že se mu povedlo markrabství stabilizovat, je samo o sobě ukázkou jeho značného státnického umu, který provázel jeho dlouhou vládu.

Jeho syn, Ryyd van der Ostenmoern, pozvedl jméno nového rodu výše, když zrealizoval plány svého otce na zahájení aktivní těžby rašeliny, což bylo jediné skryté bohatství, kterým jeho chudá země oplývala. Společně se svými syny byli také schopni prohlubovat vliv rodu mezi patricijskými rodinami ve Svobodném městě Andrijhavn, které byly později klíčové v rozšíření obchodu s Frijsenaardskou rašelinou do celého království.

Vláda staršího Ryydova syna, Maarena II., trvala pouhé čtyři roky, za tu dobu se však stihnul stát inženýrem vzestupu rodu jakožto ochránců Andrijhavnu, když se mu povedlo město úspěšně ubránit před útokem Swietských trpaslíků a zároveň si tím vydobýt značný podíl na vládě nad městem.

Vláda Maarenova bratra Joela již předčasně ukončena nebyla, a dala tak vzdělanému markraběti možnost začít realizovat svůj vlastní ambiciózní plán – výstavbu systému vodních děl, přehrad a kanálů, k odvádění vody z rašelinných polí k umožnění jednodušší těžby a celkové kultivování krajiny.

Joelův syn Willjem, momentální markrabě z Frijsenaardu, sice mohutnou výstavbu vysušující nejen mokřady, ale i rodinnou pokladnici, utlumil, nicméně dále v rodinných tradicích pokračoval. Ukončil také dlouhodobou izolaci rodiny od záležitostí jejich provincie a začal svůj vliv více angažovat v politické sféře Oithiru. Jeho největším úspěchem bylo dosažení prvního řádného úspěchu rodu na vévodském dvoře, kdy se před šesti lety stal vévodským poradcem pro obchod.

Tuto pozici si udržel i po předčasné smrti vévody Travise a nástupu jeho syna Warrena na stolec provincie.

## Tělesná podoba

Nejtypičtějším znakem prakticky všech van der Ostenmoernů jsou jejich husté, bezbarvé vlasy – tato vlastnost děděná prakticky bez výjimky je nejspíše dědictví jejich nejmenovaných předků pocházející až z prapůvodní larské domoviny. Typicky je však tento zjev spojován s jejich dvojkletím. Krom této výrazné vlastnosti u van der Ostenmoernů převažují také hnědé oči.

## Rodová symbolika

Rodový erb van der Ostenmoernů byl sestaven na základě pravidel Druhého vyrovnání, jehož osmý článek stanovuje povinnost všech dvojkletých rodů mít pro jasnou identifikaci v erbu karmínový pruh na černém poli, a pouze jednu terciální barvu v jednoduchých obrazcích pro jejich vzájemné rozeznání. Zakázané je také používání ornamentů, jako přileb, korun a dalšího zdobení typické pro larské dynastie.

Oranžová barva v erbu je barvou Frijsenaardu a jeho jarních rán, kdy v mlhou pokrytých mokřadech prosvítají květy tulušek rostoucích z mechu v divokých trsech. Čtyři pruhy obklopující rudý pruh symbolizují vztah nositelů erbu k jejich dvojkletí – i když bude navždy jejich součástí, nepoddají se mu a vždy budou především sami sebou.

V heraldickém odění členů rodu je karmínová barva většinou vynechána – primární barvu tvoří černá, sekundární oranžová.

## Vazalové

*„Nezajímá mě, co Simonové mají zase s cestama a co tomu šmejdovi z Wlonne dlužíme. Chci od každýho z nich jejich kompletní vlajky, a jestli tady nebudou do týdne, tak k nim ty trpaslíky osobně pozvu.“*

-         Maaren II. van der Ostenmoern

Tak jako samotný rod van der Ostenmoern, ani jeho vazalové nemají obecně příliš dlouhou historii. Ve vládcovské hierarchii Frijsenaardu jsou stále ve většině omilostnění dvojkletí, nástupci rodů původně vládnoucí zdejším krajům, což je hlavní fakt značně ovlivňující obecně špatnou pověst kraje mezi ostatními Lary. I těch několik „obyčejných“ Larských rodin, které sem byli přiřazeny v rámci Druhého vyrovnání za účelem rozmělnění dvojkletých populací a mocenského omezení omilostněných lordů obecně, byli spíše odpadlíci i mezi svými, natož zde.

Celá tato velmi uzavřená frijsenaardská šlechtická komunita, jejíchž členové se často vdávali mezi sebou a žili v izolaci vůči zbytku vévodství, se teprve nedávno začala otevírat světu, společně s výšlapy markraběte Willjema do politické sféry vévodství.

Mocensky nejvýznamnějším vazalem na území van der Ostenmoernů je rod *den Adel*, jehož moc pochází především z vlády nad městem Kaalstricht. Za ním jsou ve významnosti přibližně na stejné příčce rody *van der Giersbergen*, *van der Westerlaken* a *Atzenfrau*, zatímco zbylé rody, *Simons* a *Wessels*, jsou vzhledem k bohatství jejich léna spíše marginálními hráči, ač jsou stále nositeli baronského titulu.

Vazalové rodu van der Ostenmoern
Atzenfrau
den Adel
Simons
van der Giersbergen
van der Westerlaken