Osemnásta hra

Účastníci: Axe, Tanquol, Chili, Garrus                     (NPC: Abram, Elza, Ikava, AI core: Eddie)

Minule

Ihneď po pristání začal Tanquol čarovať nové kúzlo. Cieľom kúzla bol on sám a stihol to len tak tak. Hneď na to vykríkol: „Lahnúť!“ Našťastie nikto nešpekuloval a hneď ho poslúchli, pretože neďaleko nastal ohromný záblesk a začal sa formovať známy hríb.

A-team bol od epicentra výbuchu reaktoru lode zhruba 7 kilometrov. V rovinatom teréne. To je oveľa bližšie ako nebezpečne blízko.

Zem sa otriasla a hneď na to sa cez nás prevalila vlna horka. Ak by sme nemali naše brnenia, pravdepodobne by sme neprežili už toto. Elza sa teda dokázala chladiť mágiou, Ikava je démon. Démonom trochu tepla príliš nevadí. Jediný, kto ťahal za kratší koniec bol Abram. Ten mal však šťastie, že bol z časti chránený Elzou, z časti v zákryte za veskom a z časti ho zachránilo jeho pohotové myslenie a ľahol si pod hover disk.

Okamžité nebezpečie pominulo. Teraz máme trochu času formulovať plán pre najbližšie minúty. Abram dostáva od Tanquola obojok, ktorý vytvára okolo nositeľa ochrannú bariéru, ktorá poskytuje rovnaké enviromentálne benefity ako dobre fungujúce brnenie.

Elza a Ikava sú odkázané na vlastnú mágiu a odolnosť.

Skupina má smolu, pretože rádioaktívny mrak sa ženie priamo na nich. Tu zostať nemôžu. Major Chili navrhuje skúsiť pohľadať nejaký úkryt v skalnom masíve neďaleko od nás. Nikto nie je zásadne proti. Tam by mohli prečkať najhoršie a naplánovať nasledujúce kroky.

Dostávajú sa tam akurát včas. A dokonca sa na nich aj usmialo šťastie a nejaký vchod do jaskyňe našli takmer okamžite. Vchod má priemer asi 1 meter. Tunel sa rýchlo rozširuje na asi 3 metre a je hlboký asi 6. A tam končí. Chili je mimoriadne hlučný a chce preskúmať jaskyňu. Navyše je šero slepý a tak si rozsvieti svetlicu. Veď čo by sa tak mohlo pokaziť.

Takmer okamžite zisťuje, že strop je tak 8 metrov vysoko a hniezdia tam 3 tvorovia, tvarom tela vzdialene pripomínajúc netopierov. Vo veľkosti bežného humanoida. Tí sa práve zobudili na hluk a svetlo, ktoré ich očividne veľmi rozdráždilo.

Na šťastie to boli mladé kusy a k zemi išli relatívne ľahko. Zlou správou bolo, že požierajú kovy a ich krv je veľmi kyslá. Aj sliny. A ešte viac tráviace enzýmy. O niečo lepšou správou je, že ich mäso sa dá konzumovať.

Tanquol presvedčí Chiliho, aby zostal potichu a nikam sa nehrabal. Tanquol je oveľa lepšie stavaný na prieskum. Na svojich magitech levitačných tlapičkách vybehne po vzduchu nad okraj rímsy, asi 4 metre nad podlahou a rozhliadne sa. Veľmi zlá správa je, že skupina sa nenachádza v jaskyni skalného masívu. Ale v termitišti rust monštier.

Tu zostať nemôžeme. A cvrlikot z útrob termitišťa mu dáva za pravdu.

Celkom očividne to sú nočné tvory a práve začína svitať. Jeden deň tu trvá 74 hodín, takže svetlo tu je 36 hodín. Máme teda zatiaľ čas.

Formulujeme plán, že blízko hlavnej stanice by mal byť aj istý počet prieskumných a pomocných staníc. Možno niektoré z nich nie sú infikované. Stojí to za pokus sa k niektorej z nich dostať. SOS signál sme síce vyslali, ale ak sem aj niekto priletí musíme im dať signál aby nás našli. A u seba nemáme dostatočne výkonnú vysielačku.

Výbuch spravil dieru v pohorí, na ktorého druhej strane sa nachádzajú predpokladané stanice. Priamo cez epicentrum ísť nemôžeme. Musíme to obísť. Lenže to obnáša približne týždňové putovanie nukleárnou pustinou.

O jedlo sa starať nemusíme, T je pripravený na všetko a má so sebou hrniec Scrapper cookpot. Ten dokáže aj kamene zaliate vodou premeniť na výživnú kašu. „Kameň“ úrazu spočíva v tom, že sa to musí zaliať vodou.

Na naše veľké šťastie, podstatná časť tréningu veska Axeho spočívala v prežití na nehostinných miestach, napríklad púšti. Takže T sa stará o jedlo a Axe o pitný režim.

Vonku stúpa teplota zo 17 °C na 52 °C. Nič s čím by si neporadilo brnenie, ale Tanquol pre istotu zosiela kúzlo life buble. S radiáciou nepomôže, ale z pekelných 52 °C vytvorí veľmi príjemné prostredie, šité na mieru konkrétnemu tvorovi. Na jedno začarovanie to vydrží krásnych 11 týždňov.

Tanquol si však musí dobre rozplánovať používanie kúziel druhej úrovne, pretože tam sa nachádza hover disc (extrémne dôležité kúzlo pre prežitie Edie) a optimize technology – imunita na rádioaktivitu (naprosto esenciálne kúzlo pre Tanquolovo prežitie).

Garrus, Axe a Tanquol postávajú hore na rímse a snažia sa zhodnotiť riziko pobytu hlbšie v jaskyni, pretože radiácia sa pomaly hrnie dovnútra.

Tu sa však Chili rozhodne, že je veľmi dobrý nápad vyšplhať sa hore za nimi na rímsu, rozsvietiť svetlicu a pozrieť sa, či nejaký tunel nevedie smerom, kam by sme chceli ísť.

To rozdráždi veľké množstvo monštier, ktoré sa na nás sypú zo všetkých strán. Sú medzi nimi aj opravdu veľké exempláre. Asi vojaci. Väčšina ide po Axeovi, pretože má na sebe najviac kovu, ale niečo sa ušlo každému.

Chili strávi trochu času meditáciou a rozjímaním a potom zahlási: „Najlepšie šance na prežitie máme, keď utečieme von.“ A v podstate ihneď vykoná, čo povedal. Utiekol preč a presvedčil aj NPC v skupine, aby utiekli s ním a počkali vonku na ostatných.

„No nekecaj! Uau, to je fakt prekvapivé zistenie“, pomyslí si Tanquol, ale nahlas nehovorí nič.

Kým Chili meditoval, T sa snažil o zhodnotenie okolia, vytipovanie stĺpov, ktoré treba poškodiť, aby sa zvalil strop a tým efektívne zavalil východ a znemožnil prenasledovanie.

Axe a Garrus sa pustili s vervou do boja. Podarilo sa im okrem pár nepriateľov zložiť aj jeden z troch hlavných pilierov. Ako sa tak netopiery s hmyzími očami zhlukli okolo Axeho, Tanquol zhodnotil, že môže obetovať jeden slot na trojitý fireball. Poriadne to tam pokropil a zhodil druhý z troch hlavných pilierov. Už tu pre neho nemá veľký zmysel zostávať, preto zoskočí dole na hover disc a vyletí z jaskyne von. Axe a Garrus sa dostali do bojového šialenstva a ignorovali výzvy na poškodenie tretieho stĺpu a urýchlené opustenie termitišťa. Stĺp síce poškodili, ale to bola asi skôr náhoda ako úmysel. Zo šialenstva ich vytrhol až rúcajúci sa strop a (dočasne) chýbajúce ciele.

Keď sa Garrus vysúkal z jaskyne, bol zadychčaný a mal vážne poškodenú pušku. Axeho počas vyliezania chcel do zadku pokúsať jeden z tých veľkých, ale zavalilo ho kamenie a rozprsklo ho to aj na Axeho. Ten tam mal našťastie nachystaný štít, o ktorý prišiel, lebo tej kyseliny bolo fakt veľa.

Vonku bolo príjemných 60 °C, slnko bolo skryté za nukleárnym mrakom, padal jemný šedý popolček, vial slabý vánok a okolné prostredie vyžarovalo vysoké hodnoty tvrdého gama žiarenia.

A-team sa vydal na dlhú cestu okolo skalného masívu. Prvý deň sa snažili uraziť maximálnu možnú vzdialenosť od poškodeného hniezda, ktoré začínalo zúrivo bzučať. Nasadili dosť rýchle tempo a držali tak dlho ako to len bolo možné. Vydržali šliapať niečo málo cez 30 hodín. Druhým dôvodom bolo, aby sa dostali čo možno najskôr do oblasti s nižším žiarením a zvýšili tak šance na prežitie. Odpočívať sa bude potom.

Druhý „deň“ museli trochu zvoľniť tempo a dohodli sa na 24 hodinovom cykle, teda bez ohľadu na lokálny čas. 16 hodín šliapali, 8 hodín odpočívali.

Tretí deň sa začali prejavovať známky choroby z ožiarenia u Elzy, Ikavy, Abrama aj Chiliho. Tanquol si až chorobne strážil kúzelnú energiu, aby mu vždy zostala nejaká rezerva na udržiavanie imunity voči radiácii. Axe prejavoval mimoriadnu odolnosť voči neprziazni a vakarianci sú prirodzene odolnejší voči vplyvom radiácie. Odolnejší neznamená imúnny. Ešte nemal žiadne prejavy, ale cítil, že niečo nie je úplne v poriadku. Rozhodol sa príliš neriskovať a použil značnú čast svojej magickej energie a vyliečil sa. Ku sklonku dňa mu ešte niečo zostalo a vyliečil aj Chiliho. Ostatní musia počkať.

Na konci štvrtého dňa si Chili všimol ako sa našim smerom rúti obrovská piesočná vlna a verný svojej povahe začal utekať od skupiny preč.

Čo mu však treba priznať je, že prvý rozpoznal nebezpečie, ale jeho útek vyvolal určité posmešky.

Pár metrov od nás za z duny vynoril červ. Priemer tela mal niečo cez 6 metrov. To už sme boli rozptýlený do rojnice, Axe v strede. Červ, akoby si nás prezeral. Axe sa mu postavil čelom a to ho akoby vyprovokovalo a snažil sa ho zraziť a prevalcovať. (neprehodil KAC) Akoby nabúral do steny.

To bol akt, ktorý sme považovali za nepriateľský a spustili sme na červa paľbu. Axe používal kombináciu pištole a sekery. Garrus robil seky časom, Tanquol skúsil adamantiovú šipku. Tá červa poriadne uštipla, ale Tanquol cítil v kostiach, že druhý krát sa mu tak dobre nepodarí trafiť (na hit treba d20=18+). Preto ako ďalší pokus zosnoval nejakú mágiu na prácu s mysľou, ale to nevyšlo. (Na to, aký sporstý ten červ je, bonusy do záchran mal obrovské.)

Červ zhltol Axeho. To nemal robiť. Teda, z pohľadu červa. Veskovi to dramaticky uľahčil a ponúkol mu na útoky nepancierované vnútro. Axe ho takmer rozpáral skrz svojou sekerou a červ ho s hnusom vyblval von. (krit za cca 80 dmg)

Chili sa z nepochopiteľného dôvodu rozhodol, že si chce na červovi zajazdiť veľké červie ródeo. Požičal si od Garrusa lano s kotvou, pribehol zo strany k červovi, zahákol kotvu a vyšpha sa po strane hore. Tam chvíľku šaškoval, kým ho červ nezhodil. Pre Chiliho to dopadlo veľmi dopre, pretože spadol do piesku a tesne za vrchol menšej duny, teda nie do proti-kopca.

Tanquol po krátkej úvahe prišiel k záveru, že nemá zmysel príliš plytvať magickou energiou, pretože červ je aj tak príliš odolný, tak vytiahol drobnú laserovú pištoľku a červa jednoducho zastrelil. (1d6+5 .. červ mal 7 hp)

Chili a Tanquol sa začali špárať červovi v ústach, každý si chcel extrahovať nejaký ten zub na pamiatku, alebo rituálnu dýku.

Celý tím sa zhodol na tom, že by chceli červie šupiny. Axe by z nej chcel štít, Tanquol primárne sane, neskôr možno spraviť nejaké výstuhy na brnenie.

Ale šupiny držali pevne a trvalo dlho, kým sa ich podarilo „demontovať“. Rozhodli sa, že pokračovať budú až ráno. Celý tím si spravil pohodlie v hltane červa, kde ešte neboli žalúdočné šťavy a mali pomerne dobrú ochranu proti radiácii.

Ráno sa team zobudil v obklúčení rust monštier, s ktorými sa už zoznámili v ich hniezde. Títo boli tí veľkí. Očividne to nie sú len kovo žrúti, ale aj mrchožrúti a zháňali potravu pre hniezdo.

Ešte o nás nevedeli, ale to rýchlo napravil Chili, ktorý ich na nás upozornil akousi svetelnou šou.

Keďže všetci ešte boli vo vnútri červa, zaútočiť mohol vždy iba jeden a ostatní sa bezúspešne tlačili u „vchodu“, čím vytvárali skvelý cieľ pre plošné útoky. Axe a Chili blokovali vstup a tým chránili zvyšných členov skupiny.

Tá extrémne nebezpečná časť bola, že po smrti vždy explodovali v kyselinovom mračne, ktoré totálne zničilo Chiliho brnenie. Axe sa akýmsi zázrakom dokázal vyhnúť všetkým väčším špliechancom a on aj jeho brnenie prečkali takmer bez úhony.

Po takomto divokom ráne sa všetci naraňajkovali, Chili sa prezliekal do jednoduchého obleku, ktorý neposkytoval ochranu proti násilnému poškodeniu, ale proti radiácii poskytoval ochranu ako bežné brnenie. To bolo od neho dosť sebecké, že celý čas to mal u seba a nikomu sa o tom nezmienil. Elze, alebo Ikave to mohlo výrazne znížiť utrpenie.

Tanquol zviazal šupiny do „vláčika“ a zapriahol za hover disk. Na jednu zo šupín rozložil hi-tech stan, ktorý robí výbornú ochranu proti nepriazni okolia a tak vyrobil parádny karavan, kde sa mohli skryť dve najzraniteľnejšie osoby: Elza a Ikava. Obe mali veľmi vážny stav radiačnej choroby. Sotva plietli nohami. Abram na tom bol o niečo lepšie a Chili znovu začal prejavovať známky choroby.

Garrus sa medzi tým dal do (magického) liečenia choroby z ožiarenia.

Zvyšok cesty ubiehal podstatne rýchlejšie, nemuseli sa robiť také časté prestávky a ani prispôsobiť tempo najpomalšiemu členovi.

Ako sme sa dostávali do zákrytu hory, aj radiácia začala pomaly klesať. Síce nie na nulu, ale brnenia s tým už dokázali hravo poradiť. Elza a Ikava v stane boli tiež v pohode.

Nasledujúcich pár dní ubehlo bez incidentov a navyše sme narazili na jednu z prieskumných staníc ťažiarskej materskej lode.

Bola zamknutá. Zámok nebol magickej povahy, ani elektronický. Vypáčiť sa tiež nedal. Po obliadke antény na streche Tanquol skonštatoval, že stanica je bez prúdu. De-facto mŕtva. Tak sa to teda rozhodol risknúť to a teleportoval dovnútra v podstate na slepo.

Z dôvodu zvýšenia napätia a dramatického efektu vykríkol a potom sa odmlčal. Až dovtedy, kým Axe nevyvalil dvere hrubou silou. Z nejakého mystického dôvodu dvere nereagovali na akúkoľvek hrubú silu od kohokoľvek iného ako od Axeho. A to sa ani príliš nesnažil.

Po vyvalení dverí sa čas pre Tanquola znovu rozbehol a mohol preskúmať stanicu, ktorá bola veľmi dobre vybavená, ale úplne bez energie. V kresle sedela vysušená mŕtvola pôvodného operátora, ktorý sa uchlastal k smrti.

Núdzový paket záložného zdroja na batérie plnil svoju funkciu do úplného vyčerpania. Ak chcel team sprevádzkovať vysielačku, museli vymeniť batérie. Bolo ich treba 8.

Tanquol obetoval všetky štyri super-kapacitné a jednu štandardnú. Zvyšné tri dodal Chili. Boli iba štandardnej kapacity.

Po naštartovaní staničného PC, sme zistili, že na serveri v hlavnej stanici, ktorý ako zázrakom ešte funguje, sú k dispozícii kompletné mapy aj vyznačením ostatných pomocných staníc, ktoré sú všetky offline. Ich sťahovanie chvíľku potrvá, spojenie je veľmi pomalé.

Je tu extrémne dobre vybavený med-bay, lenže žerie ohromné množstvo energie. Na šťastie ho nijako súrne nepotrebujeme. Posledná ešte nevyliečená osoba je Ikava, ktorá odmietla dočasné uloženie do stázy začala umierať a v tom sa nakopli jej démonické schopnosti opravy tela a vyliečila sa sama.

Po zapnutí rádia sme začuli odpoveď na náš SOS signál, ktorý sme odoslali ešte z obežnej dráhy. Boli na orbite, ale nevedeli, kde sme my. Zrejme šetrili na senzoroch. Boli sme teda nútení zapnúť aj vysielač, aby sme im poslali našu lokáciu. Keďže sme už mali mapy, dokázali sme im poslať úplne presnú polohu. Správa musela byť extrémne krátka, okrem polohy sa do nej nič nezmestilo. Chceli sme ešte pripojiť varovanie pred čiernou hmotou, ale na to už nebolo dosť energie. Vysielač nebol vôbec optimalizovaný a úplne zničil batérie. Tanquol musí nakúpiť nové. Tieto už nabiť nepôjdu.

No, snáď si pamätajú pôvodnú SOS správu, tam to varovanie bolo.

Teraz zostávalo už iba počkať až pre nás priletia.

Tak si A-team spokojne kvasí a odpočíva, slabá úroveň rádioaktivity nikoho netrápi, pekelné horúčavy odfiltruje Tanquolove kúzlo, zásoby jedla máme dosť veľké a voda v rezervoáre stanice bola dobrá a bolo jej dostatok.

O pár hodín vidíme pristávať ohromne obrovskú loď a všetci sa čudujú, prečo iba neposlali menší raketoplán? Prečo pristávajú s celou kolosálnou loďou?

A prečo preboha pristávajú u tej najviac zamorenej stanice?

A-team nemá u seba dosť batérií, aby vyslali ďalší signál, tak sa plnou parou vybral k lodi. Snáď ich stihnú zastaviť.  Na chvíľku sa kvôli dune stratia z dohľadu, po prekonaní jej vrcholu A-team vidí, ako postavičky utekajú preč od iných, čiernych postavičiek a strieľajú po nich. Čierne postavičky vôbec nespomaľujú.

Všetky postavičky sa stratia v hangáre lode. Garrus zvažuje, že lodi ureže trysky motorov časo-sekom. Tanquol mu hovorí, aby ešte chvíľku počkal, teleportuje ich na palubu, do miest, kde by sa dal očakávať nejaký raketoplán. Ten by ešte infikovaný nemusel byť a potom sa rozhodnú, čo ďalej. Keď boli taký hlúpi, že vôbec nepočúvali varovanie...

Celá loď sa otriasa a rezonuje šialeným hlukom. Je to ako keby niekto v malej miestnosti panelákového domu japonského typu pustil heavy-metalovú skladbu, ale prehnal to cez reproduktory určené na open-air koncerty.

Občas je počuť ťažko rozoznateľné skandovanie „HURÁ!!“ a „SLÁVA“ a „VÍŤAZSVO“ a podobne. Tanquol je veľmi zvedavý, čo sa deje, pretože skladbu otriasajúcu loďou veľmi dobre pozná. Vydá sa smerom k epicentru do veľkého hangára, kam vbehli prenasledovaní, aj prenasledovatelia. Zvyšok tímu ho nasledoval.

Uprostred „koncertnej sály“ stál Metelvis vo svojom power armore na prekvapivé koncerty a práve bol v strede jeho gitarového sóla.

Po jeho pravej a ľavej strane stáli Hyper-girl a Eko-girl. Pred ním ležali veľké mláky rozkydnutého čierneho pudingu, ktoré sa občas snažili zformovať do niečoho, čohokoľvek a postupne sa rozlamovali. Keď hmota nejavila známky života, Metelvis a spol vystúpili von, ešte viac pridali na intenzite zvuku a zamierili k zamorenej stanici. Celá sa postupne lámala a drolila.

Keď bolo po všetkom, Metelvis vypol reproduktory a vrátil sa do lode. Smeroval priamo k nám.

Kúsok od nás vystúpil z obleku, podal ruku Tanquolovi, potom ostatným, a hovorí: „ˇA, to ste vy, kto volal o pomoc? Z lode Endless redemption? Rád vás poznávám. A kde máte loď? Chcel by som ju vidieť. Počul som, ako s ňou jej posádka sama rozstrieľala na cimpr-campr desiatky rojáckych lodí veľkosti dreadnaughtov.“

Tanquol: „Keď ste pristávali, všimli ste si ten veľký čudiaci kráter v tamtej hore? Tak to je Endless redemtion.“

Po krátkom vysvetlení, že to neboli desiatky dreadnaughtov, ale 4 stredne veľké lode bol Metelvis stále ohromený, tentoraz ale nie spôsobom: „Bežní vojaci to tvrdia, veľa z nich to vraj videlo na vlastné oči, ale je to fakt neuveriteľné“, ale „stále veľmi obdivuhodné a z prvej ruky!“

Tanquol si ešte vypýtal autogram, ktorý hneď aj dostal na brnenie a od všetkých troch umelcov. Dievčatá pridali aj pusu, jednu na ňufák, druhú na brnenie a obtiskli tam pery.

T: „Uáu, to brnenie už nikdy neumyjem!“

Metelvis: „Kapela je práve na koncertnom turné, zvezieme vás. A máte aj free vstupenky! Ak chcete.“

T: „Jasné, že chceme! Krátka medzizastávka na super koncerte určite nikomu vadiť nebude!“

...

...

Áááá, úúúáááá !!!!

...

...

No, verejná doprava stojí za houbeles, ale treba sa dopraviť späť na Algol.

To be continued