Таємниця. Розділ 2

**Розділ 2**

    - Добре, – нявкнула Листоплеса і пішла до свого кубла

До Плямошубки йшли ще двоє котів.

    - Знайомся, це Левожар і Падуболапка, – нявкнув Сойкоперий.

    - Чому ви троє до мене спокійно відноситесь я ж з чужого клану? – спитала Плямошубка

    - Ми знаємо про пророцтво сила трьох… і одна що не знає свого минулого. Це пророцтво називається сила *чотирьох*, – нявкнув Сойкоперий.

    - Ми четверо маємо силу зір у своїх лапах, – нявкнув Левожар

    - Ми вже будемо мати пророцтво *сила четверих*, – погодилась Падуболапка

    - Тихо! – прошипів Сойкоперий

     - Привіт, я Сіросмуг а це Ожинокіготь, – нявкнув він

     - Привіт! – нявкнув Ожинокіготь

     – Ожинокіготю, тобі вже час посилати вечірній патруль – нявкнув сірий вояк

    - Добре, – нявкнув Ожинокігть і пішов розподіляти вечірній патруль

    - А я б вам радив йти до своїх кубель, – нявкнув Сіросмуг

    - Йдемо, я тобі покажу де є новацьке кубло, - нявкнула Падуболапка

Левожар від свого імені йде до вояцького кубла.

    - Я Тигрозір, а це Шулікокрил, – нявкнув смугастий провідник, – йди до нас.

    - Не йди туди, я Плямолистка твоя *зведена сестра*, а це Синьозірка.

    - Тригрозір хотів мене вбити щоб бути провідником! – просичала Синьозірка

    - А Шулікокрил намовляв Ожинокігтя, щоб вбити Вогнезора – просичала Плямолистка

    - Прокинься тебе Вогнезір кличе, – штурхав її у бік Ожинокіготь

Плямошубка прокинулася

    - Га що де як? – сонно спитала Плямошубка

    - Тебе Вогнезір кличе! – нявкнув знову Ожинокіготь

І Плямошубка пішла. Вже минуло як пів повні відтоді як її приєднали до Громового клану.

                                    \*\*\*

    - Ось там бачиш камінь? – спитав Ожинокіготь

    - Так, – нявкнула Плямошубка

Вже пройшло півповні відколи Плямошубка і ї сестра приєднались до Громового клану.

    - Тоді іди вже сама, – нявкнув Ожинокіготь

    - Добре, – нявкнула Плямошубка, і пішла до каменя

    - Привіт Вогнезоре, що ви хотіли?- спитала Плямошубка

    - Привіт Плямошубко, сьогодні я зроблю твою сестру і Падуболапку у вояки, – нявкнув Вогнезір, – ти можеш піти до Листоплеої?

    - Так, – някнула Плямошубка та пішла до кубла Листоплесої

Плямошубка знала де є Листиплеса і пішла туди.

    - Привіт Листоплесо, тобі потрібна допомога? – спитала Плямошубка

    - Привіт Плямошубко, ти б могла позбирати кори дерев? – спитала Листоплеса

    - Добре, – нявкнула Плямошубка і подалася до виходу з табору

    - Ти стара як ти можеш бути моєю матір’ю ти ж медикиця! – гаркнув незнайомий кіт, – Жовтоікло, дай мені щось обезболюючого

    - На воно має допомогти, – зітхнула Жовтоікла і підсунула червоно ягоди *це душогубці!*

Незнайомий кіт почав їх їсти.

    - Жовтоікло, що ти мені дала? – спитав задихаючись незнайомий кіт

    - Ти вже багато шкоди наробив, Хвосоломе. Це ягоди душогубці – нявкнула понуро Жовтоікла, - більше ти не зможеш наробити шкоди

І Хвостолом помер. З кущів виліз рудавий кіт.

    - Вогнесерде, мені не вдалося врятувати Хвостолома, – нявкнула понуро Жовтоікла

    - Плямошубко, я розумію що ця територія тобі не відома але ж не настільки щоб дивитися на цей самий кущ! – гаркнула  Мишошубка це було в її стилі

В Плямошубки все зникло крім куща.

    - Просто я почула чийсь запах, – збрехала Плямошубка і почимчикувала до виходу з табору.

«Що це таке спершу *Тигрозір, Шуліокрил, Синьозірка,* і якась моя *зведена сестра Плямолистка.* А потім *Жовтоікла, Хвостолом, Вогнесерд*, хто вони такі?»

Коли Плямошубка назбирала кори дерев вона пішла до табору

                                    \*\*\*

Плямолистка поклала кору дерев в березовий листок і поклала в кубло Листоплесої. Вона почула клик Вогнезора

    - Нехай всі коти що здатні зловити для себе здоби прийбуть під високий камінь на вічне клану! – крикнув Вогнезір

І всі коти зібралися під високий камінь

    - Я Вогнезір провідник Громового клану, закликаю моїх предків вояків поглянути на цих новаків. Вони важко тренувалися, щоб зрозуміти ваш шляхетний Правильник. І я відкриваю їх як вояків, що готові одержати це названня Білковушко, Пабудолапка, чи ви приягаєтесь сповідувати Вояцькому правильнику. Захищати й обороняти свій Клан, навіть ціною власного життя? – нявкнув Вогнезір

    - Присягаюся, – крикнули вони

    - Тоді силою *Зореклану* я нарікаю вас вояцьким і медикоцяим іменем. Падуболапка, віднині тебе знатимуть як Пабуболистка, віднині тебе знатимуть як. Зореклан шанує вашу хоробрість і силу, я ж запрошую вас до Громового клану вже як вояків, – нявкнув Вогнезір

    - Білковушка, Падуболистка!– кричали коти

Сойкоперий пішов в кубло Листоплесої. А Плямошубка пішла під повалене дерево «Завтра я піду по мох і по папороть» . І Плямошубка заснула.