Nemoci

V roce 2014 se ve Spojených státech znovu objevila nemoc, která již nebyla běžná. Lidé najednou začali mít vysoké horečky a objevily se u nich vyrážky a v některých komunitách se lidem udělalo tak zle, že museli být hospitalizováni. V průběhu roku 2015 se objevovaly další epidemie a pokaždé se zdravotníci vrhli do akce ve snaze identifikovat a izolovat jeden z nejnákazlivějších virů přenášených vzduchem, které známe... spalničky. V našem neustále propojeném světě bylo snadné cestovat do míst s odlišnými přístupy, názory a přístupem ke zdravotní péči. Z různých důvodů budou různí lidé vůči různým nemocem imunní nebo jimi nebudou postiženi. Nemoci však nejsou vždy o imunitě a nemůžeme být imunní vůči všemu.   Ať už se šíří z člověka na člověka, nebo kvůli faktoru prostředí či něčemu úplně jinému, přítomnost nemocí vytváří v krajině vzorce. A naším úkolem jako lékařských geografů je tyto vzorce odhalit a pomoci s reakcí na onemocnění! Jmenuji se Alizé Carrère a toto je Crash Course Geography.

V několika minulých dílech jsme si povídali o tom, jak a proč se lidé pohybují po Zemi.   A v předchozích dílech jsme se dozvěděli, co všechno si s sebou berou - od hudebních nástrojů a jazyka až po architekturu a systémy víry.   Vedle těchto kulturních rysů však lidé sdílejí i smrtelně nebezpečné prvky - například nemoci. Nemoc je jedním z těch překvapivě ošemetných pojmů, které se dají definovat, protože chápání dobrého zdraví se u každého člověka v průběhu času a s různými informacemi mění.  Snaha popsat, co je obecně "normální", může být nejen nepřesná, ale může být pro určité lidi nebo skupiny i zraňující. Neexistuje tedy jediná, všeobecně uznávaná definice nemoci. V podstatě je však nemoc společenský, kulturní a ekonomický pojem, který popisuje nějakou neočekávaně abnormální funkci vašeho těla, jejíž příčinu a následek se snažíme najít, abychom si udrželi dobré zdraví.

Když se spalničky v roce 2014 rozšířily v USA, nejprve se to projevilo jen jako ohniska ve většinou velkých městech, kde se mezi obyvatelstvo mísili lidé, kteří cestovali do zahraničí.   Koncem roku 2019 však zdravotnické agentury v USA i ve světě upozorňovaly na dramatický nárůst případů. Nyní spalničky studujeme už dlouho, takže víme, že se šíří vzduchem a že jde o infekční onemocnění, což znamená stav, který se může přenést z patogenu neboli organismu, který nemoc způsobuje, jako jsou bakterie, viry, plísně nebo paraziti, na hostitele neboli živý organismus, který onemocní. Nemoci mohou být také neinfekční, což znamená, že nejsou způsobeny akutní infekcí, ale jsou způsobeny spíše jakoukoli kombinací genetických situací, životního prostředí a chování než patogeny. Neinfekční nemoci jsou často chronické, protože se zpravidla jedná o onemocnění, která se rozvíjejí a přetrvávají po dlouhou dobu. Případy neinfekčních onemocnění spolu například nemusí přímo souviset.

Mohou souviset se zákonitostmi životního prostředí, jako může být astma, nebo se zákonitostmi přístupu k potravinám a jejich konzumace, jako je vysoký krevní tlak nebo cukrovka. To je součástí epidemiologie, která zkoumá, jak jsou nemoci rozšířeny a jaké faktory ovlivňují zdraví, a poté tyto poznatky využívá ke kontrole a snad i odstranění problémů souvisejících se zdravím, včetně nemocí. Jako geografové se můžeme zapojit tím, že si nasadíme čepice lékařských geografů a staneme se detektivy, kteří využijí své prostorové dovednosti, jež geografové zdokonalují, a spojí je s porozuměním tomu, jak se prostředí a společnost propojují, aby vytvořily ty správné podmínky pro projevení nemoci. Lékařské geografy najdeme ve výzkumu, při práci s veřejností a v mnoha dalších činnostech v agenturách veřejného zdraví, komunitních zdravotních klinikách a globálních agenturách - v podstatě ve všech agenturách, které zkoumají zdraví a způsoby, jak učinit komunity zdravějšími. Klíčovým nástrojem pro pátrání lékařských geografů je naše stará známá mapa.   V lékařské geografii a epidemiologii jsou britský lékař Dr. John Snow a jeho mapa případů cholery v londýnském Soho z roku 1854 vlastně legendou a ovlivnili mnoho z našeho moderního myšlení.

Podobně si na této novější mapě všimněte, že případy onemocnění začínají uprostřed řeky, ale dále po povodí už žádné.   A zdá se, že případy se šíří po proudu řeky a časem se rozšíří. [Hmmm] Aniž bychom o tomto místě cokoli věděli, zdá se, že patogen by mohl být přenášen vodou nebo se pohybovat vodou a že se do vody dostal právě v tomto místě. Toto je mapa výskytu nemoci cholery na území, které se v současnosti nazývá Haiti, z roku 2010. Bakterie, která způsobuje choleru, se jako nemoc přenášená vodou pohybuje prostřednictvím vody infikované výkaly někoho, kdo cholerou trpí. Ale ačkoli se cholera v historii vyskytovala po celém světě, na Haiti se až do roku 2010 neobjevila nejméně 100 let a možná vůbec nikdy. Něco se tedy muselo změnit. Haiťané v roce 2010 spoléhali na vodu z řeky Artibonite zčásti proto, že bylo jen málo míst s upravenou vodou, ale také proto, že se v té době obyvatelé Haiti vzpamatovávali z mohutného zemětřesení.   A na pomoc s touto obnovou byly z Nepálu přivezeny další síly OSN. Na rozdíl od Haiti před rokem 2010 je cholera v Nepálu endemická neboli běžná, což znamená, že je tam stále v pozadí.

Lidé odtamtud mohou mít imunitu nebo strategie pro život s touto nemocí, které jinde nemusí být přítomny. Pomocí map po začátku epidemie, které měly pomoci zjistit její původ, se ukázalo, že ty jednotky OSN, které byly vyslány na pomoc s obnovou po zemětřesení, nesprávně likvidovaly lidský odpad.   Bakterie se s těmito lidmi dostaly na Haiti a bohužel se ukázalo, že kmen cholery, který je endemický v Nepálu, může prosperovat i na Haiti. Tyto události vedly k epidemii neboli k nárůstu onemocnění na určitém místě po určitou dobu. Tato konkrétní nemoc s sebou přinesla nemocnost, což je jiný způsob, jak říci nakažení nemocí, a měla specifickou úmrtnost neboli počet úmrtí v dané populaci za určité období. V případě epidemie na Haiti tedy víme, že v průběhu epidemie zemřelo odhadem 10 000 lidí a přes 800 000 jich bylo hospitalizováno, i když přesná čísla se kvůli zemětřesení a již tak napjatému zdravotnickému systému těžko sledují. I když je možné, že ne každá osoba, která na choleru zemřela, byla započítána, předpokládá se, že úmrtnost v této epidemii se pohybovala mezi 19 a 34,5 osobami na 1 000 obyvatel.

Pro srovnání, úmrtnost na Haiti těsně před vypuknutím epidemie činila 9 osob na 1000 obyvatel. Takže si neděláme legraci. Lékařští geografové jsou skutečně jako detektivové, a část toho, proč je práce lékařských geografů důležitá, spočívá v tom, že mohou využít existujících vzorců k popisu aktuálního šíření nemocí. Mohou však také pomoci předpovědět, kam se nemoc rozšíří, aby populace mohla změnit své chování, prostředí nebo obojí a předejít tak případnému propuknutí nemoci. Když vypukne epidemie cholery nebo jiné nemoci, snažíme se sledovat její šíření a předvídat, kam se rozšíří, aby lidé mohli přijmout preventivní opatření a pokusit se chránit. V praxi to může začít tím, že zdravotníci zaznamenají prevalenci neboli podíl lidí s danou nemocí v populaci.   Poté při sledování situace sledují míru výskytu, což je ukazatel toho, jak často se v dané populaci objevují nové případy onemocnění v daném časovém horizontu. Na základě těchto informací mohou zdravotníci vydávat varování a připomínat lidem nejlepší změny chování, které zpomalí šíření nemoci, jako je mytí rukou, distancování se nebo dokonce převařování vody v případě cholery.

Zdravotničtí úředníci mohou také prosazovat změnu životního prostředí, například zavedení dodatečné úpravy vody, nebo v případě nemocí, které šíří zvířata nebo hmyz, jako je malárie, změnu stanovišť těchto tvorů nebo jejich přístupu k lidem, aby se omezilo šíření nemocí. Zní to poměrně jednoduše, ale lidé a nemoci jsou chaotické a k odhalení zákonitostí je třeba pečlivého oka. Třeba tady je mapa hypotetické situace. Zatím je zde nárůst dětské úmrtnosti neboli úmrtí, ale jen v několika vesnicích. Nezdá se, že by je spojovaly silnice nebo řeky, přesto všechny děti umírají po křečích. Na rozdíl od mapy cholery na Haiti se nezdá, že by mezi ohnisky nákazy existovala jasná spojnice - například řeka nebo dopravní cesta.  A nezdá se, že by se nemoc šířila z nějakého centra nebo ohniska. Projděme si tedy, jak by se s touto záhadou mohl vypořádat lékařský geograf.  Nejprve bychom prozkoumali oblast a vyzpovídali lidi, kteří tam žijí, a ptali se jich na jejich život a hledali nějaké trendy. Jakmile bychom se tam dostali, mohli bychom potvrdit, že mezi vesnicemi není žádný prvek, který by je spojoval, a že do vesnic ani z nich nikdo necestoval.

Také jídlo a vodu získávají z různých zdrojů - to vše bychom mohli hledat, pokud by se jednalo o ohnisko infekční nemoci. Jsou zde však jasně zřetelné shluky nebo skupiny s větším počtem případů onemocnění, než bychom očekávali.   Takže po rozhovorech s obyvatelstvem a průzkumu prostředí bychom porovnali odpovědi s ostatními odborníky na veřejné zdraví, kteří na případu pracují, a snad bychom usoudili, že společným znakem tohoto případu je žíla bohatá na olovo - podobně jako žíly, které procházejí některými částmi Nigérie. Když lidé zpracovávají zlato v malých řemeslných dolech, vzniká spousta olovnatého prachu. Olovo člověku ublíží pouze tehdy, když ho spolkne, a proto celosvětově olovo škodí hlavně dětem - ty si častěji než dospělí strkají ruce nebo jiné předměty do úst.   Máme tu tedy epidemii neinfekčních nemocí. I když se nešířila z člověka na člověka, přesto jsme mohli využít vzdělání lékařského geografa a odvodit vzorec. Nigérie není jediným místem, které se potýká s olovem.

Také Spojené státy mají vysokou míru otravy olovem u dětí. V oblastech s domy postavenými před zákazem olovnatých nátěrů v roce 1978 se v domech nebo dokonce v půdě stále mohou nacházet úlomky olovnaté barvy nebo olovnatý prach, které jsou velmi škodlivé a způsobují neurologické poškození. A využití našich znalostí lékařské geografie při sledování nemocí může ovlivnit veřejné zdraví široko daleko. Jako to udělal Dr. Richard Sadler a další lékařští geografové v případě olovem kontaminované vody ve Flintu v Michiganu, který vyvolal celonárodní debatu o environmentální spravedlnosti a podmínkách a politice, které potřebujeme k bezpečnému životu. Prostorový pohled na nemoci nám může poskytnout nejrůznější vodítka, ale důležité je také prostorové myšlení předtím, než lidé onemocní.   Lékařští geografové také zkoumají vztah mezi zdravotní péčí, kterou lidé potřebují, a tím, co jim může být poskytnuto, tím, že se zabývají tím, co je k dispozici a jak lidé využívají zdravotnické služby. Můžeme například porovnávat země, které podle různých ukazatelů mají odpovídající zdravotní péči - jako USA - a ty, které by mohly zaostávat, jako Indie, a na obou místech najít trhliny v různém měřítku. Například ve venkovských oblastech, které jsou často z různých důvodů zdravotně nedostatečně zajištěné.

Pokud přiblížíme USA, stále více venkovských nemocnic se zavírá a částečně za to může nedostatek obyvatel. To zase zvyšuje náklady na poskytování zdravotní péče a znamená, že pacienti musí cestovat mnohem dál, aby se dostali do zařízení poskytujícího služby. V Indii je situace tak trochu opačná.  Namísto příliš malého počtu lidí se potýkají s příliš velkým počtem.   Například v jednom venkovském okrese v Biháru jsou pouze tři nemocnice na přibližně 4 miliony obyvatel. Jinými slovy to znamená, že na každých 40 000 lidí připadá jeden lékař.   Ve venkovských oblastech obou případů tedy lidé nemají snadný přístup k lékařské péči. Lékařští geografové studují tyto situace a to, jak faktory jako vzdálenost, doprava a doba cestování ovlivňují způsob, jakým lidé vyhledávají zdravotní péči a jak jsou schopni se k ní dostat. Dalšími překážkami v přístupu k péči mohou být socioekonomické a kulturní důvody, jako je chudoba, genderové role a sociální postavení. Optimalizace umístění nemocnic a klinik a přemýšlení o tom, kdo má k nim přístup, je tedy důležité pro poskytování zdravotní péče, která se zaměřuje na rovnost.

To vše - od sledování ohnisek cholery a shluků případů otravy olovem až po studium přístupu ke zdravotní péči - je součástí práce lékařských geografů, kteří se snaží pomoci co největšímu počtu lidí dosáhnout co nejvyšší úrovně zdraví. Zdraví není pouhá nepřítomnost nemoci.  Znamená to, že se člověk cítí dobře na fyzické, emocionální, mentální a psychologické úrovni.   Jako geografové tedy vizualizujeme vzorce nemocí a pomáháme vysvětlit, jak ovlivňují lidi, zdraví a přístup ke zdravotní péči pro různé skupiny lidí na celém světě. Mnoho map a hranic představuje moderní geopolitické rozdělení, o kterém bylo často rozhodnuto bez konzultace, souhlasu nebo uznání původních obyvatel země.