היסטוריה קרובה של ואן הסה

מאת רודולף פון סופיה, ממסדר ויסת', מלומד בשירות ריצ'ארד פון האגן. נכתב בשווסטרן בקיץ של שנת 503 לספירת לייבון, בשנה הראשונה לשלטונה של הנרייטה ואן הסה

דוכסות וואן הסה היא דוכסות ותיקה, עמידה, יציבה ופורייה, שנים רבות שכלכלנים גאונים הנהיגו אותה והביאו אותה למצבה הנוכחי, עם יבולים חקלאיים רבים ומגוונים, מחסנים לאין-ספור, ואף כורים במכרות מתחת בעיתות מחסור או קשיי מזג אוויר שפוגעים ביבולים.

הצלחתם, באופן מסויים, עלתה להם לראש – וואן הסה הם דוכסות עם כבוד רב, והם אפילו מעט מזלזלים בשכנותיהן המתנהלות טוב פחות מהם.

תמיד היה צורך בגברים חזקים בדוכסות וואן הסה בגלל שרוב עבודתם הייתה פיזית, ולכן עד לפני ככמה עשרות שנים מעמד הגברים היה גבוה ממעמדן של הנשים. הגברים עשו את העבודה הקשה והחשובה, והנשים עבדו במשק בית, טיפלו בילדים ודאגו שילמדו היטב איך מתנהגים ומה תפקידם במארג העדין.

השינוי שקרה לפני כמה עשרות שנים היה עלייתה לדוכסות של אנה וואן הסה, הדוכסית הראשונה שהייתה בדוכסות וואן הסה. אנה קיבלה את הדוכסות בגיל 32, לאחר שאביה, רוביאון וואן הסה, הנשוי לאיליזה וואן הסה, נפטר ממחלה כשהיה בן 55 בלבד. הדבר האחרון שעשה, בתעוזה רבה, הוא להחתים את ביתו הבכורה לדוכסית במקומו.

ההחלטה עוררה התקוממויות וטענות רבות, אך לאנה היו אנשים רבים שהאמינו בה והגנו עליה מההתנכלויות, בנוסף לכך שרוביאון וואן הסה הכין את אנשיו מראש לכך שזה מה שיקרה, והיא זכתה לשמירה צמודה בתקופתה הראשונה כדוכסית. עם השנים התברר שההחלטה של רוביאון הייתה החלטה טובה מאוד, ואנה וואן הסה הייתה דוכסית נהדרת. בעלה, קונרד, קיבל את תואר הדוכס בעקבות נישואין, ולפני כן היה בעל מעמד נמוך משלה, שכן אף אחד לא ציפה שהיא תהיה דוכסית.

אנה וואן הסה פתחה את חופש הדת ואת השוויון בין המינים, והוא התפתח משנה לשנה.

בנם השלישי של אנה וקונרד, מילואות' וואן הסה, הפך לדוכס הרשמי לאחר שאחיו הבכור רוברט נהרג בתאונה מצערת יחד עם בנו הבכור (ששמו רוברט גם הוא), וביתו הקטנה, דניאל, נשלחה לגדול עם ילדיו של מילואות', ואחיו השני אדמונד (ולאכזבתה, כשגדלה, של ביתו, ליוויאן) ויתר על הדוכסות. שתי אחיותיו, סינרה והנרייטה, ואחיו אלפונס (שבעתיד יהיה אב לשני ילדים קטנים, אליסיה ותומנד), שהיו קטנים ממנו, גם סברו שמילואות' יהיה דוכס טוב יותר מהם, וגם היו צעירים יותר, ולכן לא נלחמו על התואר.

אימם מתה בשיבה טובה, בגיל 68, כארבע שנים לאחר בעלה.

מילואות' היה אז בן 35, וכבר הייתה לו אישה, אליסיה, ושלוש בנות קטנות.

מילואות' ידע שביתו הבכורה, אריאל, לא הייתה ביתו שלו. אך הוא שמר זאת בסוד, וכשהכריז שביתו השניה, לואלה, תהיה היורשת של הדוכסות על אף רצונה של ביתו הבכורה היה רעש גדול.

לאלו שהכירו את הבנות לא היה ספק בצדקתו של הדוכס – לואלה הייתה שקטה, חכמה, עם ראש לכלכלה ולניהול. אריאל, הבכורה, וקסנדרה הצעירה, היו שתיהן פרועות ונועזות יותר, אך נטולות ראש לכלכלה ולא התאימו לניהול ממלכה, עם כמה חינוך שלא עברו.

לאחר תשע שנות דוכסות, נולד לדוכס ואשתו בנם הראשון. הוא קיבל את השם רוביאון, על שמו של הדוכס האמיץ ששיפר את תדמיתה של הדוכסות והביא אור חדש.

נמצא שידוך לבת הגדולה לברון רחוק, אך היא ברחה בערב שלפני חתונתה והפילה כתם כבד על משפחתה.

כשהיה בן 48, לאחר שלוש עשרה שנות דוכסות בלבד, נפוצה שמועה בדוכסות על מותו הפתאומי של הדוכס ורעייתו, וביחד איתם, על מותו של בנם. (אנשים של האש הפראית נכנסו, כנראה בזכות בגידה מבפנים, אל תוך משכן המשפחה, וחיסלו את ההורים והבן הקטן שישן איתם. המשמר עצר אותם ברגע האחרון לפני שלקחו את חייה של לואלה, והשאירו אותה רק עם צלקת איומה על צווארה).

לואלה וואן הסה, ביתו האמצעית, שהייתה אז בת שש עשרה בלבד, קיבלה על עצמה את הדוכסות ואת התואר של הדוכסית הצעירה ביותר בתולדות דוכסות וואן הסה עד אז.

לואלה כיהנה כדוכסית במשך שנתיים, היא הייתה מוכשרת ואהובה על הדוכסות שלה, ולמרות גילה הצעיר הצליחה לנהל דוכסות מוצלחת מבלי לשמש כבובה על חוטים של יועציה, שנכנעו והודו כי כישוריה טובים דיים.

היא נכנעה לשידוך ממנו לא הייתה מרוצה עם הנסיך של פסקדור בשביל הסכמים כלכליים וצבאיים, ובביקורה בליבון נישאה לו, אך בזמן החתונה אחד מאנשיו של הנסיך הרעיל אותה.

לאחר מאמצים קשים לרפאה, אישה בעלת כוחות קסם אדירים באה לעזרה, ועשתה דבר נפלא ונורא - היא הצילה את הדוכסית, אך הנפש שבתוכה כבר לא הייתה שייכת לה, אם כי לגיבורת ילדותה - לורליי. נעשה ניסיון לטפל בלואלה ולהחזיר אליה את המודעות שלה, אך לורליי בגופה של לואלה ברחה אל הים. עקב המצב המצער לואלה הוכרזה כלא כשירה לניהול הדוכסות, וקסנדרה אחותה הצעירה קיבלה על עצמה את הדוכסות, כשגם היא בת 16 בלבד. לאור אירועים אלו, הוסכם כי קסנדרה, אשר התארסה זה מכבר באותו ביקור בלייבון לואנס, דוכס אדמאן, תישאר בלייבון כחניכה בבית סאפיינטי, וריצ'ארד פון-האגן ישמש כעוצר הדוכסות בהיעדרה.

במקביל, התרחשו מספר דברים נוספים בלייבון: השמועה גרסה ש"להבה פראית", הפושע שהיה אחראי למספר פשעים מחרידים כנגד אצילים בואן-הסה, ויש שאומרים לרצח מילואות', נלכד אחרי חיפוש ומרדף, הוא הוצא להורג, הוחזר לחיים, נלכד והוצא להורג בשנית. אולם במהלך המרדף אחריו, בנסיבות לא ידועות, נדקרה סאנה פון-סטראס, שרת המשפטים של הדוכסות, ואינקויזיטורית בכירה, מנשק מורעל, ולא ניתן היה לרפאה.

בינתיים, בשם הדוכסות חתמו נציג משרד החוץ, יוראן טארנלי, וסאנה (בעודה בחיים עדיין) על הסכם עם דוכסות טאנדרול ועם דוכסות אדמאן לפירוק ממלכת אורוק, הפירוק נכפה על הנארד השביעי, מלך אורוק, ועל דוכסות נורמנד, אשר התנגדו לו.

במהלך החזרה לואן-הסה וורן פון-בורגון, שר הצבא אז, זעם על קסנדרה ועל סאנה בטענה שהקסימו אותו באיזשהו כישוף, ועם החזרה לואן-הסה פרש מתפקידו, מותיר אותו יתום, ונעלם. עוד במסע חזרה נעלם שר האוצר של הדוכסות, גופתו נמצאה בחיפושים מספר ימים לאחר מכן. כך החל אט-אט לשרור אי-שקט בדוכסות, שמועות על שהתרחש בלייבון, דוכסית נעדרת, דוכסית-מחליפה שלא חזרה, ושרים בכירים שמתו או נעלמו, והתפרקות השכנה נורמנד והשכנה אליזאן, כל אלו הביאו לגל של מרידות קטנות, וואן-הסה הידרדרה אל סיפה של מלחמת אזרחים, לראשונה זה זמן רב. ריצ'ארד הצליח אמנם לפרוס את הצבא, לשמור על הגבול הצפוני, ולדכא את המרידות, אבל הדוכסות הוחזקה בחתיכה אחת אך בקושי, והיה ברור שלא ניתן להמשיך כך לאורך זמן.

כך, לא ניתן היה להוציא משלחת של ממש לפסטיבל השיוויון לפני שנתיים, אולם קסנדרה, כחניכת בית ספיינטי, נכחה בו, וכן יוראן טארנלי, כשר החוץ בפועל של הדוכסות. באותו פסטיבל נפוצו שמועות על רומאן בין קסנדרה למחזר פשוט-עם, אשר בסופו של דבר דרש התמודדות בקרב מול דוכס אדמאן, קרב אשר בו ניצח הדוכס, שממילא כבר הוכרז כבחירתה של קסנדרה.

עוד בפסטיבל, הכריזה קסנדרה על סליחתה לליויאן, בת דודה, אשר בשנה שלפני כן ברחה לאחר שהואשמה ברצח. ליויאן חזרה לדוכסות לאחר הפסטיבל, וזוכתה במשפט.

בסוף הפסטיבל חזרה קסנדרה לואן-הסה, כדי לייצא את המצב בדוכסות, זה לקח מספר חודשים, אך קרה בסופו של דבר. או אז עזבה שוב קסנדרה, כדי לחיות מספר חודשים באדמאן והשאירה את ריצ'ארד כעוצר. במקביל, יצאה הברית המשולשת - ואן-הסה, אדמאן וטאנדרול, למלחמה, להביא סדר לאליזאן המפולגת ולקחת את אדמתה. אך מה שנחזה כמלחמה קלה התברר כאקט שאיחד את אליזאן, והביא לעזרתה אף את נורמנד, והמלחמה נמשכה, בעצמה זו או אחרת. תוך כך שהמלחמה לא הוכרעה עדיין וואן-הסה הוציאה שוב משלחת ללייבון, כדוכסות יציבה ומאוחדת, תחת שלטונו בפועל של ריצ'ארד, והנהגתה של קסנדרה. אולם השטק והיציבות לא נועדו לזמן רב, לא בעידן ההפכפך שלנו.

בגיזרת המלחמה, ניסיון לשיחות שלום עם נורמנד עלה בתוהו, המלחמה נמשכה, וביתר שאת. אולם גם דברים אחרים העסיקו את ואן-הסה בלייבון, כבר עם תחילת הפסטיבל, הכריזו אצילים ואן-הסים שונים, יותר או פחות בגלוי, על מרד בדוכסות אם קסנדרה לא תוותר על שלטונה ותסיים את המלחמה. יוראן וקסנדרה (וכמתברר גם סבסטיאן רוביאון אגנברג, שקיבל זמן לא רב לפני כן את ראשות ביתו) עבדו קשה למניעת המרד, אולם בסוף דבר אחר הוא שמנע אותו - לואלה חזרה לעיר, עדיין כלורלי, מפקדת על ספינת סוחר. בטקס מדהים הצליחה שמאנית מאלפי היער לאחד את שני חלקיה של נשמתה של לואלה, כך שלואלה ולורלי יהפכו לאחת. על אף שהצהירה שלא תחזור לשלוט בדוכסות, ניסתה לואלה, לבקשת האצילים המורדים, לסדר את העניינים בואן-הסה. הוחלט שהשלטון יעבור להנרייטה, אשר מתמיד נתפסה כמוכשרת לכך. הוחלט גם שהדוכסית תדון במלחמה עם אציליה, ותתחשב בעמדתם. החלטות אלה, ודיוןש קיימה קסנדרה (בעזרת יוראן) עם אצילי ואן-הסה, הם שהשקיטו את המרד, כל המורדים חזרו בם, למעט ויקטור פון-בורגון-וולפן, אשר חי ממילא בלייבון.

לישיבה זו הייתה תוצאה נוספת - הקמת הדיאט, מועצת הרוזנים. למועצה זו סמכויות בענייני נישואי דוכסית, מיסי מלחמה וכדומה, והדוכסית חייבת לדון עם המועצה פעמיים בשנה לפחות. לכל רוזן ישנו מושב במועצה.

במהלך השנה, לאחר הכתרת הנרייטה, החליט הדיאט שעל ואן-הסה לעשות ככל יכולתה לסיים את המלחמה, אולם לא במחיר בגידה בברית, שהחלה לקרוא לעצמה קונפדרציית אורוק. ואן-הסה צמצמה את מעורבותה הצבאית, אולם לא יצאה מאליזאן, עד אשר תמה המלחמה בתוצאותה ידועות לכולנו.

הנרייטה, חוששת לבטחונה, לא יוצאת ללייבון, וריצ'ארד, שנישא לה עם הכתרתה, נשאר איתה, על מנת לשמור על שלטון יציב. אבל בראשות יוראן, שמונה לימין הדוכסית, וליויאן, שהוכרזה נחנכת לירושת השלטון, יוצאת משלחת גדולה מכל פסטיבל בעבר.