Koprivnica

Koprivnica (izgovor: Koprȋvnica) je mesto v severne Horvatske, ter glavno mesto Koprivničko-križevečke županije. Nahaja se na strateške lokacije izmed padin Bilogore i Kalnika na južne strane, ter reke Drave na severne strane. Ova pozicija je omogučila da se Koprivnica razveje v važni gospodarski i administrativni center. Vre je v 13. stoletju imela status grada. 2011. leta Koprivnica je imela 30 854 stanovnikov.

## Zemljopis

V prirodno-zemljopisnemu pogledu Koprivnica se nahaja na aluvijalne terase na kontaktu Bilogore s južne strani, obronkov Kalnika s jugozahoda i močvirneh terenov Podravine sa severne strani. Čez grad prohaja istoimeni potok po šteremu je Koprivnica dobila ime. Smeščena je 25 km severoizhodno od Križevcov, 50 km jugoizhodno od Varaždina ter 85 km severoizhodno od Zagreba; na nadmorske višine od 149 m. V sklopu grada Koprivnice su prigradska naselja: Herešin, Starigrad, Draganovec, Jagnjedovec, Kunovec-Breg, Štaglinec, Reka, i Bakovčice.

## Povest

Pretpostavlja se ka su jezgru koprivničkega gradskog naselja činili starosedilačko slavensko naselje i naseobina kolonistov (hospitov). Koprivnica je svoj nastanek ter razvoj i jakšanje regionalnih funkcij temeljila na gospodarski i politički atraktivnem prometnem položaju. Koprivnica je hasnovala prednosti svojega položaja i razvila niz funkcij za širšu okolicu (prvenstveno obrt, trgovinu, vupravu, cirkve - župa sv. Nikole), pa se jošče v teku 13. stoletja razvila v gradsko naselje.

Vrlo je verjatno da je vuspon koprivničkega gradskega naselja tekom 14. stoletja moguče iskati v jakšanju trgovinskega prometa vuzduž podravske magistrale pod vutecajem napredovanja grada Varaždina, pri čemu je Koprivnica imela prednost lokacije na odvojku prema jugu, tj. prema Zagrebu i dalše prema Jadranskem morju, ampak i na sever prema Vugerske.

Koprivnica je dobila ime po potoku Koprivnici šteri se najprvle spominje 1207. Grajani (purgeri) slobodneh kraljevskeh gradov imeli su pravo na izbor vlastitega sudca ter pravo slobode trgovine. Koprivnica je prve privilegije gradskega naselja dobila 1338., a povlastice slobodnega grada 1353. Te je povlastice potvrdil kralj Ludovik I. Anžuvinec 4. studeneg 1356. leta čime je Koprivnica postala slobodni, kraljevski i glavni grad.

Početkom 15. stoletja grad je došel v privatne ruke, a oko 1547. Koprivnica se zahvaljujuči Ferdinandu I. Habsburgu vrača v kraljevske ruke. Koprivnica je v 16. i 17. stoletju zadržala status slobodnega kraljevskega grada, a istovremeno je potlam zgradnje modernega festunga (v druge polovine 16. stoletja) postala središče vojnokrajiške kapetanije. Položaj v blizine meje izmed Habsburškega i Osmanskega Cesarstva vutecal je na gospodarske, društvene i demografske zmene ter vsakodnevni žitek.

V druge polovine 16. stoletja Koprivnica je bila sedišče zapovednika Slavonske vojne krajine, a od 1595. gubi tu važnu središnju funkciju jer teda general svoje sedištče formira v obližnjem Varaždinu, a Slavonska vojna krajina se pretvarja v Varaždinski generalat. No, iako je sedišče generala bilo v Varaždinu, Koprivnica je tekom celega 17. stoletja ostala najvekši i strateški najvažneši festung Varaždinskega generalata s najbrojnijom vojnom posadom.

Koncem 16. stoletja Koprivnica je imela oko petsto stanovnikov (skup s vojnom posadom). Potlam Žitvanskega mira (1606. ) došlo je do intenzivnega naseljavanja. Novum zgradnjom se popunjava slobodni prostor v festungu. Početkom 17. stoletja je bilo lestor dvadeset civilnih hiž, da bi sredinum istega stoletja taj broj narastel na 80 hiž. Popunjavanjem slobodneg prostora v fstungu došlo je do naseljavanja severno od njega. V druge polovine 17. stoletja je v podgradju bilo 14 vulic v šterih je živelo 447 obitelji, dok je v gradu Koprivnici živelo oko 2500 stanovnikov.

Koprivnica je od teda pa vse do 19. stoletja bila po broju stanovnikov na tretjem mestu v Kraljevske Horvatske. Poboljšanje kvalitete živlenja v gradu se vidi po organizirane lečničke službe štera dela od sredine 17. stoletja. V gradu je bil organiziran hospital šteri je objedinjaval brigu za bolesne s funkcijom sirotišča. Sredinom 17. stoletja se gradi katolička župna cirkva Sv. Nikole, štera je i denes v funkcije.

Nekolko let kasneše su se franjevci trajno naselili v gradu, a 1675. su zdigli samostan i cirkvu sv. Antuna Padovanskeg. Širenje grada v vsih smerih ilustrira zgradnja katoličkih kapel: Sv. Emerika (pred 1634. ), Sv. Marije Magdalene (1649. ), Sv. Ladislava (1658. ), Sv. Vida poleg Koprivnice (1671. ), Sv. Andrije (1671. ) na jugu, Sv. Lucije (1650. ), Sv. Ivana Krstitelja (1671. ), Sv. Roka (1671. ) na izhodu, Sv. Duha (1659. ) na severu, ter kapela Blažene Device Marije (1659. ) i Sv. Tri Kralja (1671. ) na zahodu. Smirivanjem stanja na meje Habsburškega i Osmanskega Cesarstva dohaja do obnove trgovine i gospodarskega jakšanja Koprivnice.

Katolička župna knjižnica deluje od prve polovine 17. stoletja, a 1650. je v nje zabilježeno 59 knjig vekšem delom na latinskem, a menšem delom na nemačkem jeziku. Po broju knjig je teda spadala med vekše knjižnice. Pokazatelj gospodarske obnove grada je i vekši broj gimnazijalacov i studenatov. Koprivničanci su pohajali gimnazije v Rušah pri Mariboru, Győru i Trnavi, a vseučilišča v Grazu, Trnavi, Beču, Salzburgu i Padovi. Iako je v razdoblju od 1731. do 1765. Koprivnica ponovo bila sedišče generalata, vojna je vuprava (Vojna krajina) sputavala razvoj grada vse do preseljenja generala v novozgrajeni Belovar 1765. Potlam tega v stotinjek se let vudvostručava vukupni broj stanovnikov od 2589 popisaneh 1769. na 5684 stanovnikov 1869.

Potlam podizanja prveh objektov javne namene dohaja do brze zmene grajevin v temu delu grada. Starši barokni objekti se rušiju, a zamenjuje ih historicistička arhitektura čime novo središče grada poprima denešnji izgled. Od 1862. započelo je raskopavanje gradskeh bedemov, štero je nigdar ne dokončano.1863. započinje vurejenje gradskega parka. Za prometno povezivanje je bilo najznačajnejša zgradnja železnice Budimpešta-Zagreb v druge polovine 19. stoletja.

Početkom 20. stoletja gradi se nova pruga proti Đurđevcu i Virovitice, a železnički je Koprivnica 1937. povezana i s Ludbregom i Varaždinom. Bolša prometna povezanost omogučila je razvitak trgovine, gostioničarstva i hotelijerstva. Grad je imel razvijene i dobro regulirane sejme na šterih su gradski i vanjski majstori nudili proizvode. Cehi su bili važna gospodarska značajka Koprivnice od kesnega srednjega veka do druge polovine 19. stoletja. Vuz cehe v gradu se razvijaju pivovara, svilogojstvo, melinarstvo, komunalna klaonica, solana, proizvodnja cigle i črepa, rudarstvo ter bankarstvo.

U 19. stoletju se osniva Purgerski kor (prvi se put spominje 1809. ), kazališno društvo (1837. ), limena glazba (1841. ) kasino (1846. ), narodna čitaonica (1867. ) ter potlam tega brojne druge vudruge. Muzej grada Koprivnice počel je delati 1951. Škola je najprvle delovala v jedne privatne hiže v festungu, ter kasneše na jošče nekih lokacijah, da bi se 1856. konačno preselila v novu zgradu (denešnja gradska večnica) šteri je kamen temeljec osebno postavil ban Josip Jelačič. V obrazovanju je bila velka vuloga Franjevacov šteri su od početka 18. i tekom dela 19. stoletja organizirali studije filozofije, moralne teologije i govorništva.

Koprivničko školstvo se najbržeše razvijalo na prehodu iz 19. v 20. stoletje. Do stagnacije gospodarskih funkcij je došlo potlam prvega svetskeg rata. Kriza je posebno bila vidljiva 30-teh let gda je propal vekši del koprivničke industrije (Tvornica ulja, Tvornica Danica itd.).

V vreme drugega svetskega rata su Koprivnica je bila del NDH. Koprivnicu su 7. studenega 1943. oslobodili partizani. Grad je bil del slobodnega teritorija do 9. veljače 1944., gda su ga znova zavzele fašističke snage. Ponovno je oslobojena koncem rata.

Koprivnica je dala velki doprinos v Domovinskemu ratu s svojemi policijskemi i vojnemi postrojbami. V samostalne Horvatske Koprivnica je postala sediščem Koprivničko-križevečke županije (od 1993. ), a od onda dohaja do novega infrastrukutralnega, gospodarskega, društvenega i kulturnega razvitka grada.

## Gospodarstvo

Gospodarska je osnova poljodelstvo, stočarstvo, prehrambena, (Podravka, Carlsberg Croatia), farmaceutska (Belupo), drevna, papirna (Bilokalnik, Hartman), kožna i metalna industrija ter proizvodnja grajevinskega materijala. Koprivnica je na križišču je magistralnih prometnic od Zagreba i Varaždina proti Virovitice i Osijeku ter železničko križišče na pruge Budimpešta-Zagreb i Varaždin-Osijek. Bogato kulturno nasledje i snažno gospodarstvo omogučuju razvoj turizma. Od brojnih športskih aktivnosti posebno se izdvajaju: rukomet, nogomet, karting i jahačka natecanja. Raznovrsne su mogučnosti za rekreaciju v gradu, a posebno na reke Drave i »Podravske rivijere« - šljunčare Šoderice. Moguč je ribolov na reke Drave ter v jezerih Šoderica, Jegeniš, Vidak i dr., a lov v okolice Koprivnice - v nizinah i na podnožju Kalnika i Bilogore. Poznata lovišča su Peski i Repaš. V brojnih reštauracijah v gradu i okolice nudiju se izvanredna podravska tradicijska jela (prge - sušeni i dimljeni sir, hladetina, juha od gljiva s heljdinom kašom, goriški gulaš i dr.).

## Kultura i znamentosti

V središču mesta se nahajaju ostatki negdašnjega festunga. Od njega su denes očuvani lestor ostatki, dva revelina i jedan bastion. Središnji je del festunga v 19. stoletju pretvoren v prostrani park s paviljonom v sredine.

Župna cirkva sv. Nikole ističe se v vizuri grada visokem zvonikom, a poteče iz 17. stoletja. V 19. st. dobila je svoj denešnji izgled. Pravoslavna cirkva sv. Trojice grajena je v kasnobaroknemu stilu 1794. i jedna je od retkih potpuno sačuvanih baroknih grajevin v gradu. Kompleks franjevačkega samostana i cirkve sv. Antuna Padovanskoga zgotovljen je 1685., ter je v 18. st. opremljen baroknimi oltari. Kapelu Salvatora na cirkvu je nadogradil Varaždinski generalat 1745. Nedalko od središča Koprivnice, v delu grada šteri se zove Močile, nahaja se barokna cirkva Blažene Device Marije.

Iz doba renesanse i baroka poteče več zgrad, npr. Oružana i Stari magistrat (denes Muzej grada Koprivnice) ispred šterega je trg s baroknimi kipi svetcov. Zanimljive su i hiže s arkadami v prizemlju, poput obrtničke hiže v štere je denes Pivnica Podravka na Zrinskem trgu.

Izgled Koprivnice denes činiju historicističke hiže i zgrade iz 19. stoletja, a glavni je graditelj tega vremena bil zagrebečki arhitekt Gjuro Carnelutti. Med zgradami se ističeju Vila Malančec. Tu je i zgrada bivše Kraljevske realne gimnazije iz 1908. (denes osnovna škola "Antun Nemčić Gostovinski"), potom Pučka škola (denes Poglavarstvo grada Koprivnice), Gradska štedionica (denes Galerija Koprivnica) ter zdanje Hotela Zrinski (denes Knjižnica i čitaonica "Fran Galović"). Iznimnom se lepotom ističe hiža Ožegović v Esterove 7 s fasadom od cigle, takaj delo arhitekta Carneluttija. Vnuter gradskega središča nahaja se sinagoga zgrajena 1876.

V prigradskemu naselju Starigrad nahaja se srednjevekovni festung Kamengrad (14.-15. st.).

Od tradicijskih kulturnih manifestacij ističe se sejem naive Podravski motivi šteri se održava početkom srpnja.

Važen je i Renesansni festival, održavan koncem kolovoza pri satare oružarnice, šteri prikazuje žitek v Koprivnice v 15. i 16. stoletju. Prek 1300 kostimiraneh izvodjačov iz Horvatske, ampak i Slovenije, Vugerske, Italije, Češke, Slovačke, Nemačke, Austrije, itd. prikazuje trgovce, viteze, dame, kralja i dvorjane, skitnice, prosjake, kmete, alkemičare, muzičare, zabavljače i obrtnike. Na festivalu su prikazani srednjevekovni obrti i proizvodi, spremaju se jela po srednjevekovnimi recepti, a pijeju se lestor piča iz tega vremena poput medovine, vina i pive. Ovo je najvekši festival ove vrsti v jugoizhodne Europe.