recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Різдва Пресвятої Богородиці церква

Церква була розташована по вулиці Суджанскій на пагорбі Холодна гора, де зараз Палац культури СМНВО.

На фото — вид на церкву з вулиці Суджанській. Праворуч — дорога (стежка) на Новомістеньску вулицю.

У XVII сторіччі була дерев'яною, ії освятили у 1681 році.

Першим благодійником та попечителем храму був сумський полковник Андрій Кондратьєв, будівник Воскресенської церкви, син засновника м. Суми та першого сумського полковника Герасима Кондратьєва. Він же заснував при храмі школу.

Відомі священики цієї церкви з сім'ї Ольховських. Першим був Филип Ольховський (посвячен у 1743 році, у 1749 став другим священиком Богородицької церкви)

У 1807 році священик Дмитро Ольховський почав переконувати парафіян до створення нового храму. По його та парафіян проханню преосвященний Христофор Сулима в 1808 году благословив закласти кам'яну церкву. Будівництво цієї церкви продовжилося при наступнике Дмитра — священике Іоанє Ольховськом (з 1813 року) та могло б тривати дуже довго, якби купець Федор Ішунін не приклав «старань до закінчення».

Федор Ішунін був у той час церковним старостою. За три роки він зібрав більше чотирьох тисяч рублів. Ішунін витрачав на церкву і свої гроші. У 1846 році він отримав срібну медаль на Аннівській стрічці.

При храмі був архів, в якому зберігались унікальні документи з історії м. Суми: царьскі грамоти, укази сумських полковників. Після закриття храму архів передали у Сумський державний архів, який зник під час Великої Відчизняної війни.

У 30-ті роки XX сторіччя церкву знищено. На ії місці у 1950-і роки зведено Палац культури СМНВО.

На фото — руїни церкви (кінець 1930-их чи 1940-і роки):

Дивись на мапі.

Як кажуть, біля церкви були прицерковні поховання. На цьому місці у 2005 році поставили часовню.
Архітекторів Шольців провулок

З радянських часів і до 2016 року провулок мав назву Свердлова (площа Свердлова).

Перейменовано на честь архітекторів Шольців.

На фото - будинок нинішнього обласного психоневрологічного диспансеру. Історія цього будинку мені зараз невідома. Фото початку 1990-х років:

   Про родину Шольців див.: https://www.radiosvoboda.org/a/29041889.html
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 61 (Окружного суду будинок)

Будинок був розташований на місці одного з нинішніх корпусів УАБД - вулиця Петропавлівська, 61, на перехресті Петропавлівської та Думської вулиць. Не зберігся в оригінальному вигляді.

Будинок був побудований десь у 1860-х роках, в ньому розташовувалась садиба Кондратьєвих, а потім одночасно Окружний суд, міська дума, а частину приміщень займала пожарна частина (будинок звали будинком з пожарною каланчею). Джерело тут.

У 1917 році в цьому будинку розташовувалась Рада робочих та солдатських депутатів, революцийний комітет, потім - різні державні установи СРСР (хотілося б уточнень).

Будинок був зруйнований у 1983 році.

На фото початку XX сторіччя за будинком Окружного суду - купола будинку "Общественного собрания" (фото зроблено в напрямі від Покровської площі):

Джерело тут

В тому ж ракурсі фото 1946 року (?) (на першому плані зліва - будинок Обкому КПРС, наш будинок Окружного суду - другий, через перехрестя; а ще далі - обласна філармонія):

Дивись на мапі.
Соборна вулиця/Соборна вулиця 43

Сьогодняшній будинок 43 по вулиці Соборній - кутовий будинок між вулицею Соборною та Покровською площею.

На його місці стояв двоповерховий будинок початку XX сторіччя. Ось він на фото воєнних років (1941-1943):

Він же на фото 1950-х :

   Новий п'ятиповерховий будинок побудували у 1957-1959 роках. На фото його будівництво у 1958 році:

Будинок називають будинком "хіміків" (бо як я зрозумів, багато квартир в ньому віддали робітникам Сумихімпрому). Ось як це місце виглядає на фото (1970-і?):

Дивись на мапі
1-а Набережна вулиця ріки Стрілки/1-а Набережна вулиця ріки Стрілки 20 (Автовокзал)

Автовокзал розташовувався на місці, де зараз розташован будинок 20 на 1-ій Набережній річки Стрілки

Ця двоповерхівка, збдована після другої світової війни, була першим справжнім автовокзалом в Сумах. До цього тут був тільки дерев'яний павільон для продажу квитків на міжмісцеві рейси — приміські автобуси відправлялися від залізничного вокзалу.

Розповідають, що будівництво автовокзалу все-таки не змогло задовольнити пасажирів. Автобусам ніде було розвернутися, а біля кас — постійні черги. На фото - автовокзал десь у 1950-і роки:

   Джерело тут.

Дивись на мапі
Краснянський провулок

Провулку зараз немає.

Розташування його можно побачити на цій фото:

Він йшов десь від газону (фонтану) нинішньої площі Незалежності десь до початку майбутнього проспекту Шевченка.

Є декілька фото.

Ось будинок, що стояв на перехресті провулку Краснянського та вулиці Миколаївської (зараз цієї ділянки вулиці теж немає). Фото П.Нікітенка 1970-і роки:

Провулок Краснянський, 1967 рік. Вид на проспект з провулку Краснянського:

   Дивись на мапі
Пищевик стадіон (КРЗ стадіон)

Стадіон був побудований у ... ? Входив в склад комплексу будинків КРЗ .

На стадіоні Сумського Червонозоряного рафінадного заводу. Початок 1960-х рр. Фото Анатолія Федоровича Сабодаж.

Ще одне фото тих же 1960-х А.Ф.Сабодажа:

Зараз - місце базування футбольної команди Барса?

Фото 1970-х (?) років

   Вид на Привокзальну вулицю, Палац культури КРЗ та стадіон "**Харчовик**" (праворуч) (1970-і?):

Дивись на мапі.
Вільний лужок

За Миколаївським храмом (зараз не існує), нижче до Псла, розташовувався Миколаївський (рос. — Николаевский) лужок, що потім став Вільним. Це була не зовсім вулиця, а щось на зразок площі та вулиці водночас.

У XVIII сторіччі тут була ярмаркова площа.

Цей міський посад історично складався в XVIII — XIX століттях, отримав свою назву від лугу, який знаходився зі східного боку Миколаївської церкви.

Цей район складали:

Миколаївська площа. Вона почала формуватись ще у середені 50-х років XVII століття разом із будівництвом Сумської фортеці, на північному сході якої вона й розташоввівалась, і Сумської Миколаївської церкви , ім'я якої вона і придбала. На цьому майдані в перші десятиліття існування Суминого городка скликались полкові ради, тут також проходили (до початку XVIII ст.) базари і ярмарки. В 20—30-ті роки ХХ ст. площа носила ім'я Г. Плеханова, пізніше, Г. Петровського, а в 70-х роках була названа іменем В. І. Леніна. Переіменована в 1991 році на площу Незалежності.

Миколаївська вулиця — давня вулиця, що з'єднала Петровську і Миколаївську площі з Троїцькою вулицею Нового міста. Названа в честь храму Миколи Чудотворця. В 20—30-ті роки ХХ століття перейменована на вулицю Плеханівську. Знесена в 70-х роках ХХ століття.

*Краснянський провулок* — невеличкий провулок Миколаївського лужка від Миколаївської вулиці до берега річки Сумки. Провулок отримав назву від прізвища сумських дворян Краснянських, садиба яких знаходилась тут.

*1-й і 2-й Продольні* провулки названі так тому, що вони пролягали вздовж розташованої на північ відних Миколаївської вулиці.

*Поперечний провулок* названо так, бо проліг упоперек Безсмертного і двох Продольніх провулків. Короткий час носив ім'я В. Белінского, тепер — провулок К. Рилєєва.

*Бирчінків провулок* найменований на честь тутешніх мешканців — сім'ї сумського нотаріуса Бирчинка і його дружини-педагога, засновниці першого в Сумах дитячого садочка і Нової школи. У 1959 році провулок отримав назву Водний. Тепер — провулок Пляжний.

Квартал, що виходив на пляж, під загальною назвою Дівочки, отримав назву від однойменного сумського пляжу. Пляж був улюбленим місцем купання і літньго відпочинку сумських гімназисток і вихованок дитячого притулку Харитоненка.

*(Суми. Пам'ять старих вулиць. с. 99)*

На початку XX сторіччя на площі приймали приїжджий цирк Дурова.

Нині лужок поступився значною частиною вулиці Героїв Сумщини. Раніше, під час розливів Псла, він затоплювався, так що основним засобом руху для місцевих жителів протягом декількох тижнів були човни.

На задньому плані фото (перша третина XX сторіччя?) — купол Спасо-Преображенського собору.

Вільний лужок у 1944 році (фото зроблене, вочевидь, зі Спасо-Преображенського собору, праворуч —Харківський міст. Є також припущення, що на фото фрагмент вулиці Нижньої соборної, що йшла поруч з Вільним лужком):

Те ж саме місце, що на фото вище, вид з лівого берега Псла (орієнтовно у 1960-ті роки?):

    Вид на Вільний лужок з будівництва готелю Суми у 1970-ті (на задньому плані — через Псел — так званий 9-й мікрорайон):

Дивись на мапі
Ігнатовський Микола Іосифович

Микола Іосифович Ігнатовський народився у 1933 році в Сумах.

Фотографією захопився у 1947 році. Колекцію почав формувати в 1955 році.

Працював столяром, старшим механиком авіаполку, понад 20 років був електриком на «?-05-0000СЭЛМИ».

Колекціонер поштових листівок з видами старих Сум (близько 200 екз.). Ініціатор випуску трьох книг про місто («Вулицями старого міста»), у яких використані матеріали з його колекції.

Був депутатом Сумської міської ради семи скликань.

Багато фото на цій вікі - з його колекції.

У свій час захищав від зруйнування Воскресенську церкву, брав активну участь у відновленні памятника Івану Герасимовичу Харитоненко на Покровській площі.

Має колекцію старих фотоапаратів.

Дивись також тут.
Різдва Іоана Предтечі церква на Луке

Сторінка церкви в Вікіпедії.

**Церква Різдва Іоанна Предтечі** у Сумах — православний храм Сумської єпархії Української Православної Церкви (Московського Патріархату). Збудований у стилі пізнього провінційного класицизму в першій половині XIX століття. Знаходиться за адресою: вул. Родини Линтварьових, 87.

В 1687 сумський полковник Герасим Кондратьєв заснував в слободі Луці неподалік від Сум жіночий Іоанно-Предтеченський монастир, де 1691 побудовано однойменний дерев'яний храм. Старовинний український монастир ліквідовано російською владою 1787 під час секуляризації. На його місці 1837 коштом родини місцевих малоросійських дворян Линтварьових збудовано нову кам’яну тридольну церкву з дзвіницею як парафіяльний храм для жителів слободи Лука і села Баранівка. 1907 до церкви добудовано два бокових вівтаря: на честь Святої Трійці та Іоанна Предтечі.

Після окупації УНР російськими військами храм знову закритий. Відкритий під час Другої світової війни. Після Харківського собору 1992 храм захоплений представниками РПЦ, які контролюють споруду до цього дня.

Церква знаходиться на північно-східній околиці Сум, що має історичну назву слобода Лука, і є її архітектурною домінантою: її можна добре бачити від берегів річки Псел, з залізниці, з Липенського городища[3]. Церква разом із садибним комплексом Линтварьових складає єдиний історико-культурний простір, хоча маєток відстоїть досить далеко від неї. Храм представляє із себе кам'яну однобанну церкву з дзвіницею, територія церкви обмежена стіною з двома кованими орнаментальними воротами кінця XIX ст.

На фото - церква на початку XX сторіччя (дивись: стіна навкруги):

Через прибудови церква є прямокутною в плані, дев’ятидольною, чотирьохстовповою, з прямокутним вівтарем, що не виділяється ззовні, та двоярусною дзвіницею над західним притвором та чотирьохколонним портиком тосканського ордеру на західному фасаді.

Додаткові входи, кожен з яких веде в певний бокових вівтар, з обох сторін портика акцентовані трикутнимифронтончиками. Дзвіниця є четвериком , що прорізана великими арочними отворами дзвону. Четверик увінчана циліндровим підбанником із сферичною банею і високим шпилем. Середохрестя увінчано сферичною банею на циліндровім підбаннику, що опирається на підпружні арки та широкі трапецієвидні сферичні вітрила. Усі бокові ділянки перекриті хрестовими склепіннями. Під церквою є підвал.

Храм побудовано в стилі пізнього провінційного класицизму. Зовнішній ордерний декор є досить скромним: ніші, лопатки і пілястри, руст та карнизи на модульонах. Арочні вікна центрального підбанника розміщено в неглибоких прямокутних нішах. Підбанник вінчає гладкий і блискучий фриз і карниз на модульонах. Вівтар акцентовано на східномуфасаді пілястровим портиком та фронтоном.

Будівля церкви є кам’яною з червоної цегли на вапняно-пісковому розчині, всередині та ззовні крім північного і південного фасадів храм побілений. Дах і бані по дерев’яним стропилам і кругам вкриті покрівельною сталлю. Підлога з дощок. Окремі малюнки, в тому числі «Євангелісти» у вітрилах, а також іконостас датуються другою половиною ХХ століття.

Дивись на мапі
Гусинці

Гусинці тягнулися уздовж лівого берега Псла, і складалися з однієї невеличкої вулички.Там селилися огородники, люди тримали корів, кіз, та свійських птахів. На вербах, у великих гніздах селилися лелеки, воду брали з колодязів. На Івана Купала дівчата пускали вниз по річці вінки зі свічками. Хлопці палили багаття, плигали через них, співали пісні.

Уздовж річки росли дуби. Влітку гусинські мужики діставали з дна мореный дуб — чорний, твердий, як залізо.

(Так М.В.Сергієнко розповідає про Гусинці у книжці "Путешествие с дилетантом или мой дом в интерьере Троицкой").

У 1960-і роки в цьому районі окрім постійного житла місцян тут були й "дачі" (городи). На фото з сімейного архіву Константина Карих город на перетині нинішньої вулиці Інтернаціоналистів та проспекту М.Лушпи:

На фото з книжки М.В.Сергієнко риболовля взимку на Гусинцях, 1978 рік:

   На початку XX сторіччя на Гусинцях часто зупинялися кочові циганські табори, тому деякий час район звався «Цыганский табор».

На місці пляжу біля Карпатської колиби, був "Конский пляж". Тут паслися коні, що належали місцевим жителям. Влітку в цьому місці глибина річки дозволяла стаду корів переходити ії вбрід у напрямку пасовища (там, де зараз «Эпицентр»).

В 1950-х назва «Конский пляж» зникла, місце стали називати урочищем «Коровий брод». Не стало коней — не стало й назви.

(Це пише краєзнавець Володимир Сурков)

На фото Володимира Суркова біля будинку №40 по Заливній вулиці. Земляний насип робився для того, щоб підняти будинок та зберегти його під час регулярних затоплень.

Понтонний міст через Псел в районі **Гусинців**, був єдиним засобом сполучення, окрім човнів, та проіснував до початку 1980-х років. Фото мосту 1960-х років:

Дивись на мапі.
Кооперативна вулиця/Кооперативна вулиця (універмаг Київ)

Адреса: вулиця Кооперативна , 1.

На місці нинішнього універмагу "Київ" аж до початку будівництва універмагу (у 1980-і?) знаходився Центральний колгоспний ринок.

По вулиці Кооперативній проходила огорожа ринку з воротами, а завершувалися торгові ряди лінією різноманітних магазинів. (фото 60-х років?):

   Так виглядала Базарна площа до будівництва універмагу (фото десь 1960-х років, зроблено десь з Ільїнської церкви):

   Будівництво універмагу розпочалося ще за радянських часів, але не було закінчено.

У 1998 р. об'єкт виставили на аукціон, і будівлю купив концерн «Укрросметалл», який і завершив будівництво. З часом чотириповерховий будинок універмагу добудували ще двома поверхами.

На фото нові поверхи універмагу. (універмаг праворуч. Не розбереш, але там за універмагом немає більше ніякої високої будівлі - тож це поверхи універмагу якось чудно добудовуються):

Універмаг наприкінці 1990-х (?):

Джерело тут

Дивись на мапі
Авангард стадіон

Стадіон був побудований у 1956 році. Адреса: вулиця Горького (не площа), 6

В ті часи, тут були тільки футбольне поле та роздягальні.

Роздягальні розташовувалися у т.з. "китайському будиночку" з дерева. Будинок зберігся аж до реконструкції у 2017 році, це фото "китайського будиночку" 2016 року:

У 1966 році виник спортивний клуб "Фрунзенець" і стадіон став його спортивною базою.

У 1971 році з'явилися споруда з манежем, залами, тиром, шаховою кімнатою та трибунами на 5000 глядачів.

Ззовні налагодили бігові доріжки, сектори для стрибків, метання ядра. Також побудували дві хокейні коробки з трибунами, одну баскетбольну, дві волейбольні. дві городошні та майданчик для ручного м'яча.

Зимою заливали поле для гри в хокей з м'ячем та дві коробки для хокею з шайбою. Взимку футбольне поле заливали під каток з вільним доступом городян. Працював прокат ковзанів.

На сьогоднішній день збереглася одна хокейна коробка, другу переробили в мале футбольне поле, а на місці городошного майданчику зробили роллердром.

(Джерело тут)

На цьому фото праворуч - другий вхід на стадіон. Центральний вхід був з боку Палацу культури СМНВО. Теперішнього входу з вулиці Праці, не було. Неподалік від входу, під парканом видно скульптуру оленя, майже такого, який був в сквері біля Альтанки.

Фотографії Смолярова Ю.А., зроблені на початку - в середині 1980-х (розбирався з планами О.Кривцов, та у коментарях дивись - пишуть, що світлини зроблені з будинку №25 по вулиці Горького).

Ще фото, теж початку 1980-х (хокейна коробка та футбольне поле, цікаве також те, що за парканом лвіоруч - Холодна гора - приватний сектор, ще без новобудов):

       Футбольне поле восени 2016 року:

Вхід на стадіон зі сторони вулиці Холодногірської (2017 рік):

У квітні 2017 року почалася реконструкція стадіону. На світлинах квітня 2017 року - початок реконструкції:

    Це фото квітня 2017 року може виявитися останнєю світлиною "китайського будиночку":

На цьому фото (теж квітень 2017) будиночку вже немає:

Дивись на мапі ⚽
Воскресенська вулиця/Воскресенська вулиця 1 (Україна готель)

Будинок №1 по вулиці Воскресенській. Кому належав до революції 1917 року? Що в ньому було у радянські часи? - Треба писати.

Зараз на йьому місці готель Reikartz Суми, З 2012 року входить в мережу готелів Reikartz.

Вид на Воскресенську вулицю та Воскресенську церкву з Покровської площі (початок XX сторіччя, наш будинок - кутовий зліва):

Вид на Воскресенську вулицю зі сторони Покровської площі .Фото, мабуть, зроблено з Покровської церкви, якої немає зараз. Дивись окрему статтю про кутовий будинок праворуч (вулиця Воскресенська, 2) , наш об'єкт ліворуч.

Коли знесли старий будинок - не знаю. На фото приблизно 1929 року він ще є.

На фото приблизно 1929р. спуск до Козацького валу, кут вулиці Воскресенської зі **старим будинком на місці сьогодняшнього готелю** Reikartz Суми(фото з колекції Сергія Гуцана):

На його місці був побудований готель, який до 2012 року (?) звався готелем "Україна".

На фото з боку Покровської площі у 1970-і (?) вже стоїть **готель** Україна:

    Ось дуже гарне фото 1970-х: вид на готель "Україна" та Покровську площу (площу Леніна) з кута скверу Харитоненка:

Готель Україна у 2000-і роки:

    Дивись на мапі.
Петропавлівська вулиця/Петропавлівська вулиця 63 (Громадськіх зібрань будинок)

Будинок розташований на вулиці Петропавлівській, 63.

Побудований у 70-ті роки XIX сторіччя. До нього на цьому місці був колишній сад Кондратьєвих (потомки Герасима Кондратьєва, одні за найбільших землевласників у Сумському повіті)

   В дореволюційній Росії будівля "Общественного собрания" була неодмінним атрибутом великого міста.

На відміну від Дворянських зборів двері "Общественного собрания" були відкриті як для дворян, так і для купців, для інтеллігенції з разночинців. "Общественное собрание" - це щось на кшталт англійського клубу, приміщення для приємного проведення часу.

Ходатайства к харківському губернатору та в департамент Міністерства внутрішних справ про заснування в Сумах "Общественного собрания" почались у 1866 році. Про це просили від імені жителів Сум та повіта голова ("предводитель") сумського дворянства Савичев та сумський міський голова Дмитрий Суханов.

"Общественное собрание" очолила рада, обрана з числа найбільш авторитетных в місті людей, власників підприємств та нерухлмості. Рада займалась господарськими та фінансовими питаннями. Головну маса відвідувачів будинку складали дійсні члени зібрання, які сплачували членські взноси (на початку ХХ сторіччя це було біля 15 рублів на рік(?)) та приймали активну участь у житті зібрання. Попасти в "Общественное собрание", як то кажуть, «з вулиці» було неможливо. У члени зібрання приймали по рекомендації інших членів.

Той же будинок з того же ракурсу, на дальньому плані можна бачити башню будинку міської думи (Окружного суду):

В приміщенні була бібліотека, на першому поверсі - ресторан, зал для виступів музик, акторів, проводились благодійні вечора та маскаради, різдвяні свята. Акустика залу вважалась одною з найкращих у Харківській губернії. Тут бували гастролі і іноземних акторів, оперних співаків, оркестрів.

Тут виступав місцевий невеликий струнний оркестр під управлінням чеху Л.Іранека. Виступав і духовий оркестр (полковий оркестр відомого 28-го (потім 10-го) Новгородського драгунського полку).

Дохід зібранню приносили азартні ігри (для них були спеціальні кімнати), клубні штрафи.

У 1916-1917 рр. в залі "Общественного собрания" працював кінотеатр «Люкс». В роки революції та громадянської війни тут проходили мітинги, у тому числі і есеровські.

В 20-х роках в приміщенні розташовувались різноманітні радянські установи. К початку 30-х, по спогадам сумчанки Галины Фурсовой (хористки хору та капели) у приміщенні знаходився клуб «Металлист», працював академічний хор під керівництвом колишнього регенту Спасо-Преображенського собору Миколи Дейнеховського.

Після другої світової війны і до 1976 року в будинку був розташований художній музей. Потім і до сьогодні - Сумська обласна філармонія.

Дивись на мапі

Джерело тут

P.S. Автор з джерела дякує сумському краєзнавцю Риті Сергієнко за допомогу.
Покровська площа/Покровська площа 10

Будинок на Покровській площі , 10. Будинок зберігся: він знаходиться на куту вулиці Соборної, що виходить на Покровську площу.

Ось так він виглядав у 1932 році (Покровська церква на площі ще не знесена, будинок 10 - кутовий, магазин ЦЕРОБКОП - щось про кооперацію):

   Ось цей же угловий будинок, знятий з Покровської площи (1940 рік):

Дивись на мапі
Козацький вал вулиця

Писати

На фото приблизно 1929р. спуск до Козацького валу, кут вулиці Воскресенської зі старим будинком на місці сьогодняшнього готелю Reikartz Суми(фото з колекції Сергія Гуцана):

Вид на будинки Козацького валу (дату фото не знаю, але це - якісь революційні події чи мітінг 1917-1924 років. Люди на Покровській площі, будинки Козацького валу- праворуч:

Першотравнева демонстрація 1934 року на Покровській (Червоній) площі. Праворуч - будинки, починаючи з Воскресенської 1 (де зараз готель Reikartz Суми), і далі будинки, що належать до Козацького валу. Вдалі ліворуч - вулиця Кузнечна. Вдалі прямо - Ільїнська церква.

   Це світлина квітня 2017 року - будинок на перетині провулку 9 Травня та Кооперативної, він стоїть на висоті, якраз на Козацьком валу (ліворуч вниз від нього - Різниці). Невідомо, чи будівники спеціально залишили одну стіну дерев'яною, але по ній дійсно можна уявити, які будинки там були:

    Дивись на мапі.
Покровська церква

Сторінка церкви в вікіпедії

Сумська **Покровська церква** або **Храм Покрови Святої Богородиці** — православний храм у місті Сумах (зараз обласний центр України), який нині не існує, що дав назву однойменній площі міста. Була розташована на Покровській площі.

Церква, освячена в ім'я Покрови Святої Богородиці стала першим храмом, зведеним поза межами Сумської фортеці. Вона мала статус полкового храму Сумського козачого полку, навпроти нього розташовувалося перше міське кладовище. Храм пережив набіги татар. Тут у 1708 році побував російський цар Петро І. У храмі містились школа і шпиталь.

У 1732 році на місці церкви була зведена друга дерев'яна, яка в 1765 році отримала статус храму Сумського гусарського полку. Церкву відвідував великий український філософ Григорій Сковорода.

Нарешті, в 1783 році був закладений мурований храм.

У 1821 році поряд із церквою була побудована дзвіниця з «теплим» храмом Введення Пресвятої Богородиці.

У середині XIX століття церква стала гарнізонним храмом, тут молилися військовослужбовці Новгородського драгунського полку, а також викладачі й учні Сумського кадетського корпусу.

Фото Покровської церкви початку XX сторіччя (?). Зліва видна дзвіниця (Введенська церква). Як бачимо, церква розташовувалася майже на лінії Соборної вулиці, а дзвіниця була глибше - у бік до Воскресенської вулиці:

Ще одне фото початку ХХ сторіччя на церкву та дзвіницю з іншого ракурсу:

Введенська церква та Покровська складали єдиний ансамбль. У 1920-і роки, судячи з декількох фото, місце у церков використовувалось для мітингів. На фото 1920-х років - якийсь мітинг (не розібрати тексту плакатів). Ракурс зйомки протилежний тому, що на попередньому фото, - фото зроблено з боку вулиці Соборної:

Розташування Введенської церкви також можна оцінити з виду на церкву з Воскресенської вулиці:

За СРСР, у середині 1920-х років Покровську церкву було закрито, а приміщення культової споруди використовувалося для господарських потреб, згодом тут розмістили крематорій.

У 1932 році комуністи підірвали сумський Покровський храм. При цьому, згідно зі свідченнями старожилів, підірвати його з перших двох спроб не вдалося, тому коли Покровську церкву підривали втретє, більшовики заклали так багато вибухівки, що в усьому місті в радіусі близько 5 км повибивало вікна й шибки в будинках.

У жовтні 2008 року за ініціативи Сумської єпархії УПЦ, міського управління архітектури та за участю сумських козаків були розчищені фундаменти Покровської церкви. Висловлювались пропозиції щодо повної реконструкції храму, а допоки на місці вівтаря встановили каплицю, стилізовану під архітектуру Покровської церкви. 22 жовтня 2008 року її було освячено. Каплиця стала справжнім символом пам'яті про всі зруйновані святині Сумщини.

Нарешті, 2009 року сумській Червоній площі повернули її історичну назву на честь Покровського храму — *Покровська*.

Дивись на мапі
Псільська вулиця/Псільська вулиця 6

Будинок Лещинських на вулиці Псільскій , 6. Він був побудован наприкінці XIX сторіччя.

Багато діскусій викликала локалізація цього фото початку XX сторіччя:

За допомоги Олега Кривцова - ось цей будинок на мапі:

Тобто, це будинки 6 (ліворуч) та 8 (праворуч) по вулиці Псільській. Будинок №6 - це будинок Лещинських на Псільській.

Як бачимо, берег Псла був укріплений дерев'яною набережною.

Той же будинок (№6) з лівого берегу Псла, тобто з місця майбутньої Заливної вулиці (теж початок XX сторіччя):

Ось цей же будинок у 1946 році (фото з книжки М.В.Сергієнко):

Він же у 1980-і роки (фото теж з книжки М.В. Сергієнко):

    Цей же будинок на початку 1990-х років:

Дивись на мапі.
Героїв Сумщини вулиця

Вулиця Героїв Сумщини з'явилася в 1978 р.на місці Вільного лужка, Миколаївської площі та поблизу Нижньої соборної вулиці. Спочатку носила назву "Магістральна". У 1985 р. була переіменована в "Героїв Сталінграду". У 2016 р. отримала назву "Героїв Сумщини". Вона йде від теперішнього дитячого парку до Харківського моста.

Вид на Харківський міст, Вільний лужок та Нижню соборну вулиці (1960-і):

З боку Псла вид на колишню Першу жіночу гімназію (зараз кінець вулиці Героїв Сумщини) виглядав так (1937 р. ліворуч спуск зі скверу Харитоненка, вдалині - Спасо-Преображенський собор)

Зараз майже той самий вид (приблизно з того ж напрямку, що і попередня світлина, вже з фонтаном Садко):

Обласна наукова бібліотека ім.Крупської (кінець 80-х)

    У 1980-і:

Дивись на мапі
Писарівський міст

Міст через річку Стрілку на початку вулиці Горького (колишньої Суджанської).

Річка Стрілка розливалася. На фото (початок XX сторіччя?) Писарівський міст під час весняної повіні на р. Стрелка (вдалині можна бачити куполи зруйнованої церкви Різдва Богородиці на Холодній горі):

Вид приблизно того ж часу і в тому ж напрямку. Міст був дерев'яний.

Щоб осушити це місце у 70-их роках XX сторіччя при зведенні скверу Супруна завозили дуже багато піску.

Дивись на мапі
Праці вулиця

Перейменована у радянські часи з Тюремної (дивись Тюрма).

Журналіст та краєзнавець Володимир Сурков пише, що вона була названа на честь Героя Радянського Союзу Андрія Труда.

Це була окраїнна місцевість і з самого початку вона була заселена найбіднішим, робочим людом.

Перша хвиля новобудов у післявоєнні часи не зробили місце престижним. Двоповерхові будиночки на вулицях Металургів, Праці, Жукова та Ковпака були побудовані заводом СМНВО для своїх робітників. Проекти будинків були прості та дешеві. Поряд з будинками відводилося місце для городів, а також сараї.

Джерело тут.

Ці будиночки збереглися. Не впевнений, але, мабуть, це один з них. Він розташований на вулиці Олександра Шапоренка,6 (вона йде між стадіоном "Авангард" та ПТУ-2, в одній хвилині ходу від вулиці Праці). Фото 2017 року, за будинком ще город, а у дворі сушать білизну:

Майже такий самий - по вулиці Шапоренка, 2 (як раз на повороті з вулиці Праці).

Друга хвиля радянського повоєнного будівництва прийшлася на 1960-і та 1970-і роки - будувалися так звані "хрущовки".

Одна з таких хрущовок - колишній гуртожиток по вулиці Праці, 1, нежилий, "безхозний" будинок (фото 2017 р.)

На фото вулиця Праці початку-середини 1970-х, ще до новобудов (вдалині ліворуч - Спасо-Преображенський собор та Воскресенська церква):

Будівництво "малосімейних гуртожитків" по вулиці Праці (того ж часу):

    Ще одне фото тих часів 1970-х (фото Смолярова Ю.О.). На ньому вулиця Праці - за п'ятиповерховим цегляним будинком. Сам п'ятиповерховий цегляний будинок - колишній гуртожиток, вул. Праці, 1, сучасне фото наведене вище. Ліворуч на фото можна бачити фрагмент паркану стадіону "Авангард". А вздовж будинків (по діагоналі, зліва знизу - догори) йде провулок Вільний ("Свободний").

Фактично це ж саме місце, але зняте знизу у 2017 році (провулок Вільний, попереду - вже нежилий гуртожиток):

Вид з вулиці Праці у центр, десь у кінці 1970-х (район ПТУ 2, вдалині на фото - Спасо-Преображенський собор, Воскресенська церква та будівництво готелю "Суми")

Вид на новобудови вулиць Праці та Металургів у протилежній бік (мені так здається):

Вид на вулицю Праці у 2017 році (ліворуч у глибині вхід до стадіону "Авангард")

Дивись на мапі
Стрілка річка

Якщо я вірно розумію, то річка **Стрілка** «упакована» у трубу, і шматок канави на фото нижче (2017 рік) — єдине, що залишилося від річки. Фото зроблене навпроти ринку, біля перетину провулку 9 Травня та 1-ої Набережної ріки Стрілки.

   На тому ж перетині 1-ої Набережнох ріки Стрілки та провулку 9 Травня є ось такі старі будиночки. Їм, мабуть, недовго залишилося жити:
Перекопська вулиця/Перекопська вулиця 15

Вулиця Перекопська, 15.

Будинок Чорнобильского (власника суконної фабрики). Чорнобильський у 1915 році разом з придбанням лазнь купця Тихонова на березі Псла за Харківським мостом придбав ділянку на куту Перекопської та Петропавлівської вулиць, розбив тут сад, поставив кукли в саду в зріст дитини, побудував будинок модернового стилю.

З 1930-х років і по сьогодня - обласний туберкульозний діспансер

На фото 1950-х - 1960-х (?) років:

   Той самий будинок у ті ж часи, але навесні:

Дивись на мапі
Головна сторінка

У цій Вікі збирається інформація про історію вулиць, будинків, споруд і жителів м. Суми.

Велика подяка Олексію Степанову, Геннадію Мінаєву, родині Ігнатовських, спільноті «Сумы История Настоящее Будущее» у мережі «ВКонтакте», сумським фото- та краєзнавчим ресурсам, сотням невідомих збирачів і оприлюднювачів світлин міста та розповідей про нього. Допоміг і чудовий путівник по Сумах Кудінова Дмитра Валерійовича «Суми. Запрошуємо до знайомства», виданий у 2013 році за професійної участі та старання Сумської обласної громадської організації «Центр соціально-гуманітарного розвитку «Рідний край». Величезну подяку слід висловити Володимирові Суркову за його чудові краєзнавчі статті (вони є у мережі).

Багато світлин авторства Ігоря Ройченка.

Будь ласка, коригуючи чи додаючи статті:

* використовуйте українську мову;
* додаючи статтю, переконайтеся, що аналогічної статті в вікі немає;
* наводьте джерела краєзнавчої інформації;
* додавайте світлини якомога чіткіші, без дублів;
* коментуйте світлини та акуратно дублюйте їх на цій мапі м. Суми, визначаючи місце, де фото було зроблено чи могло бути зробленим.

### Український порталУкраїнські вікі-проєкти порталу «Захоплення»

Вікі Backrooms • Вікі Prana • Wiki-news • Вікі Zakonoproekt • Айтіпедія • Вікі Астрологія • Вікі Астрономія • ВікіВоїни • Всесвіт риболовлі • Вікі Громадянський транспорт • ДитСадок вікі • Енциклопедія Досафу Wiki • Вікі Казка • Вікі ОВТ • Вікі Однокласники • Вікі Пам'ятники України • Православна вікі • Вікі Резіста • СВП - Світ Військового Пенсіонера вікі • Вікі Стародавній Світ • Українопедія • Вікі УПЦ-КП • ЧолоВікія • Вікі Школярія • Вікі Комікс всесвіт • Океан Ельзи вікі • Вікі Суми • Вікі Прибульці • Ukrajinśka latynka Viki • Вікі Microsoft • Мікронації Вікі • Вікі Прапори • Телепедія • Технопедія • Щоденник Слабака UA

Шукаєте інші вікі?
Тоді вам на Центральну спільноту або Вікі про вікі.

Додати вікі
Нові вікі
Активність
Пантелеймонівська церква

**Пантелеймонівська церква** — храм колишнього православного чоловічого монастиря, що знаходився в Сумах, на вул. Роменській. Його комплекс складався з Пантелеймонівської церкви, двоповерхового корпусу та сторожки.

Розташована на початку Роменської вулиці

Колишній Пантелеймонівський монастир був розташований на околиці Сум, яка має назву Свищ. Ансамбль монастиря складався з Пантелеймонівської церкви, духовного училища та сторожки.

Була збудована у 1911 році за проектом Олексія Щусєва. Звалась також монастирем (там розташовувався і монастир).

Для постійного проживання в Сумах вікарного єпископа було розпочато будівництво архієрейського подвір'я, композиційним центром якого став храм в ім'я Св. Пантелеймона, побудований в 1911 році за проектом відомого академіка архітектуриОлексія Щусєва.

В 1920 році архієрейське подвір'я займав чоловічий монастир.

Вид на церкву у часи фашистської окупації 1941-1943рр:

Вид на церкву десь 1950-х років:

На початку 1930-их Пантелеймонівський монастир було закрито. З часу його закриття і до 1963 року богослужіння проводили в Пантелеймонівській церкві. У 1980 році церкву намагалися перебудувати під планетарій, але в 1990-му церкву, архієрейський корпус та сторожку було повернено церковній громаді.

Фото 1949 року:

   Вид на церкву з Пантелеймонівської вулиці (десь 1950-і роки):

Завдяки капітальному ремонту приміщення церкви, храм набув майже первозданного вигляду.

Сторінка церкви на сайті Сумської єпархії

Сторінка церкви в вікіпедії

Дивись на мапі
Кооперативна вулиця

Раніше (до ...?) вулиця звалась Нижньовоскресенською. На початку XX сторіччя на ній розташовувалися магазини (торгові дома).

На Кооперативній можна побачити залишки валу Сумської фортеці.

До 2010-х років на вулиці збереглася щільна забудова старих будинків.

Ось таких будиночків, як на фото, було багато (будинки на місці нинішнього універмагу "Київ", фото 1960-х?):

Дивись джерело. Дивись про будинок джерело.

На початку ХХ сторіччя купець І.Кулешов побудував будинок №3 на вулиці Кооперативній, який назвали "Пасаж", наслідуючи харківський пасаж Пащенко-Тряпкіна. Ось цей будинок на фото 1966 року (ліворуч - фрагмент старого колгоспного ринку):

Будинок №2 - "Різниці" - один за найперших "універсальних магазинів" у місті ("різниці" - від слова "різне"). У радянські часи (коли саме?) тут був м'ясний павільон колгоспного ринку. Будинок № 2 на фото.

Будинок №15 у стилі модерн з еркерами побудовано на початку ХХ сторіччя, він був так званим "доходним домом". (Джерело та історія про будинок).

Ось цей будинок на фото початку 1990-х років:

Від Монастирського провулку до Базарної площі було декілька магазинів купця Черняєва (у його будівлі 1903 року, де зараз клуб "Ельдорадо", була мануфактура).

Ще один будинок, розташований на Кооперативній вулиці, на фото початку 1990-х (точну адресу треба з'ясувати):

Вид на Кооперативну вулицю з Покровської площі (судячи з автомобіля "Победа" - початок 1960-х років):

На фото 1967 року будинок №43 на вулиці Кооперативній (у ньому розташовувався міський відділ міліції):

    Фото 1970-х - міська бібліотека ім.Шевченка на Кооперативній (вихід до набережної ріки Стрілки та вулиці Горького):

    Вид на Кооперативну вулицю з боку Писаревського мосту у квітні 2017 року:

Дивись на мапі
Антонова вулиця

З півдня Суми були захищені штучним перекопом. Він пролігав вздовж нинішньої вулиці Антонова. Спус у міський парк - це якр раз його залишки. Раніше з півдня до стін міста підступав сосновий ліс, ліс був будівельним матеріалом. А вулиця Шишкарьовська названа на честь шишок (шишками топили печі).

Перекоп закінчили до 1658р. Потім він неодноразово рятував місто від кочівників - у 1668 и 1669 рр.

А пізніше, коли місто почало розрастатися, перекоп довелося завалити - самим же сумчанам стало незручно добиратися до нових вулиць. Міську стіну перенесли далі, а тут вийшла вулиця, яку замостили глиняною бруківкою та забудували жилими будинками. В XX сторіччі., коли на Антонова почали будувати багатоетажки і прокладували теплотрассу, тут знайшли колоди від кріпосної стіни, залишки домашньої утварі та зброї.

Джерело
Привокзальна вулиця/Привокзальна вулиця 1

Залізничний вокзал: Сторінка в вікіпедії

Привокзальна вулиця, 1

Будівництво залізниці від Ворожби до Мерефи у 1877 році можна вважати початком історії станції Суми, коли було закладено її заснування.

1878 рік — на станції вперше пролунав гудок паровозу, який ознаменував початок стрімкого економічного і культурного розвитку міста Суми.

На фото - вокзал зі сторони платформ, фото початку XX сторіччя

   Ще одне фото початку XX сторіччя:

1913 рік — від станції щодобово відправлялося три поїзди.

На фото 1920 року - ті ж платформи вокзалу, що і вище:

На фото (орієнтовно 1943 року) ті ж платформи вокзалу:

Залізничний вокзал після визволення (1943 рік):

1948 рік — відбудовано вокзал після Другої Світової війни.

Десь так виглядав вокзал після цієї перебудови (1948 рік):

Теж гарне фото того ж періоду:

І ще одно (пишуть, що ліворуч від вокзалу був ряд магазинів з "дуже вкусною халвою"):

У 1970-ті роки (дата умовна - по кольоровому фото та скверу):

Вид на вокзал (ті ж 1970-ті), Привокзальний сквер та вулицю Привокзальну:

1982 рік — було побудовано нове приміщення вокзалу. Поставили коробку, як полюбляли тоді. Фото приблизно 1988 року:

У 1999–2000 роках було виконано роботи по посиленню фундаментів та несучих конструкцій будівлі, оскільки була загроза руйнації споруди.

За період з 2001–2005 роки проведена корінна реконструкція вокзалу. Виконано реконструкцію платформ, дебаркадеру, Привокзальної площі.

Будинок вокзалу десь у 2010 році:

    Дивись на мапі
Воскресенська вулиця/Воскресенська вулиця 2

Будинок № 2 по вулиці Воскресенській існує, як мінімум, з початку XX сторіччя.

Фото початку XX сторіччя, прямо на нас дивиться цей будинок. Праворуч — купола Спасо-Преображенського собору. (Дивись на мапі).

Треба уточнювати, хто до революції 1917 року був власником будинку по Воскресенській, 2, але на першому поверсі знаходився магазин взуття Ярцева, а на другому — приміщення нотаріуса Смірнова. Також відомо, що в цьому будинку деякий час мешкала мати Олександра Булатовича (відомого дослідника Африки, військового та релігійного діяча) Євгенія Альбрант. Він відвідував її тут. З цього приводу на будинку розміщена пам'ятна дошка.

Вид на Воскресенську вулицю зі сторони Покровської площі. Фото початку XX сторіччя, мабуть, зроблено з Покровської церкви, якої немає зараз. Наш об'єкт — кутовий будинок, названий на фото вище «Торговими рядами» здається дерев'яним, але це не так — нижче буде фото:

Вид у зворотньому напрямі відносно фото, що наведено вище. Це вид на Введенську церкву з Воскресенської вулиці (будинок по Воскресенській, 2, як бачимо, кам'яний).

   На цьому фото — парад 1 травня 1927 року на Покровській площі — можна бачити окрім будинку № 2 по Воскресенській увесь правий (якщо стояти лицем до Базарної площі) бік Покровської площі. Будинок № 2 — останній на куту з Воскресенською вулицею.

Ця ж дата (1 травня) у 1934 році. На перший погляд здається дивним відcутність повороту на Воскресенську вулицю (немає кутового будинку, де зараз готель Reikartz Суми / раніше «Україна»). Вдалі ліворуч — вулиця Кузнечна. Вдалі прямо — Ільїнська церква.

А ось і розгадка. На фото вище — зовсім нємає нашого об'єкту. Це був фрагмент площі з будинком Воскресенська, 1 (там, де зараз готель Reikartz Суми) та будинків, що належать до Козацького валу. На фото нижче це ж місце, того ж, 1 травня 1934 року, але зблизька. Все стоїть на своїх місцях.

Те саме 1 травня 1936 року.

Фото на кут будинку 1930-х років (Покровська площа праворуч):

А ось та ж сторона Покровської площі у 1970-і (?) (вже стоїть готель Україна — зараз Reikartz Суми):

Дивись на мапі
Петра та Павла церква

Сторінка церкви в вікіпедії

Православна церква Сумської єпархії УПЦ (МП). Знаходиться на території Центрального міського (Петропавлівського) кладовища, головний вхід якого розташований на перетину вулиці Петропавлівської та вулиці 20-річчя Перемоги.

Указом від 13 червня 1839 року (указ 2607 Його Імператорської Величності Самрдержца Всеросійського і Харіковской Духовної Консисторії в Сумське Духовне правління) був отриман дозвіл на будівництво кладовищенської церкви во ім’я Св. Апостолів Петра та Павла.

Сумський купець Федір Сапожков внес пожертву на будівництво храму 500 тисяч цегли на 5000 рублів.

У травні 1843 року був визначений склад попечителей Петропавлівського храму, що вже будувався.

Це були купці Федір Сапожков, Іван Курносов, Ондрій Копилов та Федір Стожков. Будівництво велось під головуванням протоієрея Петра Марецького. Храм был освячен у жовтні 1851 року Преосвященим Філаретом (Гумилевським), архієпископом Харковським та Охтирським. При храмі була домова церква в им'я Св. Іоана Предтечі, влаштована у будівлі місцевої богадільні (побудована І. Г. Харитоненко).

В безпосередній близкості до храму знаходяться могили членів родини Харитоненко.

Чудові мармурові скульптури виконані французським скульптором Арістидом Круазі. Роботы цього скульптора прикрашають Паризську мерію, сади Пале-Рояля и Лувра у Парижі. Вони были привезені П. И. Харитоненко у 1900 році з Парижу, з Всесвітньої промислової виставки. Одна з них встановлена на могилі доньки Павла Ивановича — Зінаїды, померлої від дифтерії у малолітньом віці. Друга — на могилі його батька, Івана Герасимовича. Тут же похован і сам Павло Іванович Харитоненко.

Зі сторони алтарної частини храму знаходиться могила іншого відомого благодійника міста — купця Дмитра Івановича Суханова, попечителя та многолітнього старости Спасо-Преображенського собору. Існує думка, що автором памятника на його могилі є відомий скульптор П. Антокольский.

Там же рядом знаходяться могили перших правячих архієреїв Сумської єпархії, створенної у 1945 році — Іларіона Прохорова та Євстратія Подольського.

Дивись на мапі

Джерело тут
Сумський кадетський корпус ім.Харитоненка І.Г.

**Сумський кадетський корпус** був заснований 28 грудня 1899 постановою Військової ради царської армії. Відкрито 18.01.1900 р.

Розташован на колишньому Петропавлівському вигоні (?). Адреса: вулиця Герасима Кондратьєва, 165.

Генплан Сумського Михайлівського кадетського корпусу (1990-і роки)

## Кадетський корпус до жовтневого перевороту 1917 року

Своїм виникненням Сумський кадетський корпус зобов'язаний сумчанам — цукрозаводчикам Івану Харитоненку і його синові Павлу Харитоненку, які безоплатно надали Військовому відомству 50 десятин землі і 500 000 рублів на споруду в Сумах кадетського корпусу. Останнім директором Сумського кадетського корпусу з 1905 по 1918 рр. був генерал-лейтенант Андрій Саранчьов.

Фасад Кадетського корпусу (фото початку XX сторіччя)

    Два кадета 6-го класу Олександр Фальц-Фейн та Петр Рульов вирішили побудувати планер та спробувати на ньому політати. З дозволу директора корпусу генерал-лейтенанта А. М. Саранчьова, у вільний від занять час, на протязі двох місяців планер був змонтован та відбулися два польоти. На фото планером керує Петр Рульов:

З часом будівлі та житлові приміщення, вся база Сумського кадетського корпусу були використані при розміщенні піхотних командних курсів, школи Червоної армії, а в подальшому Сумського артилерійського училища, інституту.

Вид на корпус зблизька (і мабуть, що зі сторони, протилежної вулиці Герасима Кондратьєва, де спуск до Псла):

Подробиці історіі — дивись: Сторінка у вікіпедіїї про історию Сумське вище артилерійське командне училище

## Велика Вітчизняна війна

Фото періоду німецької окупації (одна з будівель кадетського корпусу):

## Повоєнні радянські часи

Урочистості на территорії війскового містечка, 1950-і роки:

З цим фото треба розбиратися:

Сайт кадетського корпусу

Дивись на мапі
Новомістенська вулиця

Вулиця "Нового місця", одна з трьох частин старого міста.

Район Троїцької та прилеглих вулиць не мав магазинів, де б продавали товари першої необхідності. Тільки між 1907 та 1914 роками купець Барабаха побудував двоповерховий будинок, що виходив на Троїцьку та **Новомістенську вулиці**. Навіть після революції ще довгі роки це був єдиний продовольчий магазин на всю вулицю Дзержинського(Троїцьку). (Про який будинок йдеться? Джерело тут)

На фото початку XX сторіччя перехрестя Троїцької та Новомістенської вулиць (Новомістенська йде праворуч). Якраз цей район і звався "Новим місцем". Ліворуч внизу на фото - сквер Троїцького собору.

Ліворуч — одноповерховий будинок, магазин Б. Брандорфа. На розі Новомістенської та Троїцької, за парканом, — великий сад Безсонової, поруч видно садибу Гольдберга. (М.В.Сергієнко "Путешествие с дилетантом или Мой дом в интерьере Троицкой"). Кутовий двоповерховий будинок з Новомістенською - будинок "Потребительского общества Е.В. Басова" (?).

   Дивись на мапі

Майже те саме місце. Між Новомістенською та центром - незабудований простір (вид, мабуть, із дзвіниці Троїцького собору):

Майже те саме місце, що і на попередньому фото. На фото 1956 року вид на вулицю Троїцьку із дзвіниці Троїцького собору. Водойма,що проблискує праворуч, - вочевидь розлив Сумки на міському лугу. Далі праворуч - Спасо-Преображенський собор. Той самий двоповерховий будинок "Потребительского общества Е.В. Басова" - поворот на Новомістенську вулицю. Місце цього двоповерхового будинку займає зараз будинок на вулиці Троїцькій, 29 (магазин "Горобина"):

Перехрестя Новомістенської та "Дзержинки" (Троїцької) у 1970-і - те саме місце на перехресті, той самий будинок на вулиці Троїцькій, 29, але з іншого ракурсу. Фото Смолярова Ю.А.

Ще одне фото 1970-х (?) з перехрестя Новомістенської та Троїцької. Ще немає дитячого парку Казка, по центру у глибині - міський луг. Фото Ю.А.Смолярова

    Дивись на мапі.
Ільїнська вулиця

Вулиця названа на ім'я Ільїнської церкви, що розташована на вулиці, неподалік від старої ринкової площі.

На вулиці був "Сенной" ринок, там продавався фураж, птиця та інша дрібна живність. Ринок робив не щоденно, а в визначені дні.

(Джерело)

З ... по 2016 роки вулиця звалась Червоногвардійською.

На фото, що не можу датувати, орієнтовно початок Ільїнської:

   На фото кінця 1970-х років будівництво Гіпрохіму (Всерадянського інституту по проектуванню заводів хімічної промисловості) - на перетині вулиць Ільїнської та Садової:

Дивись на мапі