recursal/Fanatic-Fandom huggingface dataset:
Iz ljubavnih melodija

### Književnik

Musa Ćazim Ćatić

> **I**
>
>

Sjedi za klavir, Niđar moja lijepa,

Pa sad mi jednu simfoniju sviraj,

Veličanstvenu k'o sunčani smiraj,

Kad melankolija prospe se vrh stepa.

I nek ti muzika poput šumnog slapa

S tipaka bruji i k nebu se vije -

I kao suze, što ih ljubav lije

Nek čežnja u njoj uzdiše i kapa.

Vlastitom dušom zvučne tipke preli,

Napoj ih čuvstvima mladog srca tvoga...

Pa nek mi ispod tvojih prsta b'jeli'

Jezikom svojim svaki akord zbori,

Da u tvom srcu jošte plamen gori...

O, sviraj pjesmu uzdisaja svoga!

> **II**
>
>

Tako. Sad ja ću uvit se u zvuke,

Što kao cvjetovi padaju s klavira -

Oh, kako divno ljubav zna da svira!...

Daj, Niđar, da ti sad cjelivam ruke.

Meni se čini: ta muzika vrije

Iz mirisavih mramornih ti grudi -

I u duši mi sveti zanos budi

K'o psalam dragi nevine Rabije.

O, sviraj Niđar, na biljurnom valu

Zvukova klavirskih da k'o galeb plivam

I vječne slasti vječni eden snivam...

O, sviraj, sviraj... Nek ti tipke zuje

K'o pjesma hurijska na cvjetnome žalu,

Kevserski vali gdje teku i bruje.
Istinite mejdandžije

## Podaci o izdanju teksta

### Izvorno izdanje

https://www.rastko.rs/rastko-bl/kocic/pkocic-mejdandzije\_l.html#7

Zmijanje

Ratkovo

Jablan

Grob Slatke Duše

Đurini zapisi

Kod Markanova točka

Vukov gaj

Sa zbora

Tuba

Kroz mećavu

Mrguda

Moji poznanici

Rakijo, majko

Jure Piligrap

Tajna nevolja Smaje Subaše

Prosjaci

Papakalo

Ilica Odalica i Lazica Vucalica

Čvrko

Mračajski proto
Derviš

### Autor

Osman Đikić

Ko sinje beskrajno more usijan p'jesak se stere,
Viš’ njega lomača gori i riga žeravu živu.
Klonula narav je c'jela i stoji bez nade, vjere
u daljini život, besvjesno strašnoj smrti na pozivu.
Nikakva drveta nigdje, nijednog osjenka nema
gdjeno bi umoran putnik spokojno odahnut’ mog'o,
nit’ hladnog izvora što'no slatki mu napitak sprema,
odavno ispi ga žedni plam sunca ognjenoga.
Sumornim polumrtvim krokom po živoj žeravi gazi,
sijedu pognuo glavu, sunce ga ognjeno prži.
Bez nade narav je cijela, al derviš na Božjoj stazi
u Boga svojeg se nada i vjeru u Nj čvrstu drži.
Njegovo usahlo oko što samrt pred sobom gleda
nijednom ne planu gnjevom nit’ usna njegova kada
pohuli Svevišnjeg Boga; s opekla lica mu bl'jeda
pročitat’ nije se mog'o ni jedan izražaj jada.
I gledaj, kada ga veće i zadnja napusti snaga,
i noga pokleknu slaba i sv'est se mračit’ poče,
na vreo pijesak kleče i usna prošapta blaga:
”Oprosti grješniku meni, o Višnji svijeta Tvorče!”
I pogle, u tome času gdje čelom pijesak tače,
hlađeni studenac provri i bujno oko njeg’ cv'jeće
razavi krunice šarne, a bulbul pojati zače
u granju lisnatih hurma i divno zacari veče.
Klonuli derviš se prenu, duša mu oživje snova,
na sedždu Allahu pade, na dar Mu zahvali velji.
I priđe užitku Božjeg raskošnog blagoslova,
štono mu izdašno Allah Svevišnji udijeli.
O vjerni, nikada nemoj u Boga izgubit nade,
nit hulit Svevišnje Ime na rubu propasti svoje,
jer Allah kuša nas često i mnoge patnje nam dade,
al’ nikad survati neće u propast vjernike svoje!
Kategorija:Poezija
Braća Morići

Ferman stiže iz Stambola,

bujruntija iz Travnika

da uhvate dva hrabra mladića,

dva mladića, dva brata Morića.

Petak lijepi osvanuo,

nad šeherom silnim.

Dva Morića džumu klanjali,

u džamiji Hadžimagribiji.

Uhvatiše dva Morića,

pa ih vode uz Sarače,

pa ih vode uz strme Kovače,

u tvrđavu da ih zadave.

Kad to čula pašinica, majka Morića,

da joj vode dva njena mladića,

iz halvata kule bijele leti, grli noge

i u ruke ljubi pašu saraj'skog,

brata rođenog.

"Pusti meni dva moja mladića,

dva mladića, dva moja Morića.

Dat ću tebi ključe i harače,

dat ću harač za sedam godina,

od kada se gradila bijela tabija."

Kada su ih davit' stali,

Morići su zapjevali:

"Sarajevo, široko si,

oj tvrđavo, mračna li si,

sultan care, proklet li si,

kad ti sablja pravdu kroji,

na zulumu carstvo stoji."

Ne prestaše paše i veziri,

Bosnu moju niko ne umiri.
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Poezija
Kategorija:B
Antun Sasin

Antun Sasin

### Datum smrti

? 1595.

* Malahna komedija od pira

* San
* Drugi san
* U pohvalu pjesnika dubrovačkijeh
* U slavu i hvalu lijepijeh od grada gospoja
* Antun Sassi u smrt gospodina Dživa Simova Bunića, svoga draga prijateja
* U smrt istoga
* Antun Sassi u smrt Marina Držića
* Žalos ljuvenice u smrt Pava Torelli
* Robinjica
* Mrnarica
* Mužika od crevljara
* Riječi jednoga ljubovnika
* Prisvijetlomu vlastelinu Dživu Sima Bunića Antun Sassi pozdravljenje i poklon

Kategorija:Hrvatska književnost
Kategorija:A
Kategorija:Hrvatska književnost XVI vijek
Gledao sam nebo...

Šantićeve pjesme 1889.

Gledao sam nebo

    U po noći tije,

Ni jedan oblačak

    Pokriv'o ga nije.

Sijale su zv'jezde

    U divotnom čaru,

I pjesmice vile

    Svom noćnom stražaru;

I mjesec ih gled'o

    Pa se osmjehiv'o,

Vasionom zlatne,

    Zrake je razliv'o.

Sv'jetlile su gore,

    Sv'jetlile se dole,

I vječno sumorne

    One st'jene gole.

Ali na jedanput

    Kao da se pak'o

U razjari crnoj

    Na taj svijet mak'o.

Zaduvao vihor

    Pomamom demona,

Pomračalo nebo,

    C'jela vasiona.

Drhtala je zemlja,

    Strepile su strane;

Uzdisala gora,

    Lomile se grane.

Što god cv'jeća bješe

    Mirisava, divna,

Sve iščupa jarost

    Vihorova kivna.

Al' gle kako pade

    Ta paklena sila,

Razvedri se nebo, -

    Svanu zora mila.

Skrili se oblaci,

    Razbjegle se tmine; -

Eto b'jelog danka

    Da nam suncem sine.

\*\*\*

Oh, da li će tako,

    Oh, da li će jednom,

Nakon teških tmina,

    Svanut' Srpstvu b'jednom?

Hoće, hoće, hoće,

    Oj nadaj se, rode!

Ti ćeš stići tamo,

    Kud te želje vode.

Kategorija:BiH književnost
Kategorija:Poezija
Bašćanska ploča

Starohrvatski spomenik, pisan glagoljicom otprilike 1100. godine, a potječe iz crkve sv. Lucije u Jurandvoru kod Baške na otoku Krku. Tekst s bilješkama je na osnovu čitanja Branka Fučića.

OPAT[Ъ] DRŽIHÂ PISAHЪ SE O LEDI[N]Ě JuŽE
DA ZЪVЪNIM[I]RЪ KRALЪ HRЪVÂTЪSKЪÏ [VЪ]
DNI SVOJĘ VЪ SVETUJu LUCIJu I S[VEDO]-
MI ŽUPÂNЪ DESI[M]RÂ KRЪBÂVĚ MRÂ[TIN]Ъ VЪ L(I)-
CĚ PR(I)BЪNEBŽA [S]Ъ POSL[Ъ] VINOD(O)LĚ [ĚK](O)VЪ V(Ъ) O-
TOCĚ DA IŽE TO POREČE KLЪNI I BO(G) I BÏ12 AP(OSTO)LA I G4 E-
VA(N)J(E)LISTI I S(VE)TAĚ LUCIĚ AM(E)NЪ DA IŽE SDĚ ŽIVE-
TЪ MOLI ZÂ NE BOGA AZЪ OPÂTЪ D(O)BROVITЪ ZЪ-
DÂHЪ CRĚKЪVЪ SIJu I SVOEJu BRÂTIJu SЪ DEV-
ETIJu VЪ DNI KЪNEZA KOSЪMЪTÂ OBLAD-
AJuĆÂGO VЪSU KЪRAINU I BĚŠE VЪ TЪ DNI M-
IKULÂ VЪ OTOČЪCI [SЪ S]VETUJu LUCIJu VЪ EDINO.
opat Držiha pisah ovo o ledini koju
dade Zvonimir, kralj hrvatski u
dane svoje svetoj Luciji. Svjedoče
župan Desimir u Krbavi, Martin u Li-
ci, Piribineg u Vinodolu i Jakov na o-
toku. Da tko poreče, nega ga prokune i Bog i 12 apostola i 4 e-
vanđelista i sveta Lucija. Amen. Neka onaj tko ovdje živi,
moli za njih Boga. Ja opat Dobrovit zi-
dah crkvu ovu sa svoje dev-
etero braće u dane kneza Kosmata koji je vl-
adao cijelom Krajinom. I bijaše u te dane Mi-
kula u Otočcu sa svetom Lucijom zajedno.

Kategorija:Hrvatska književnost
Kategorija:Istorija
Ah, ne rekoh ja istinu

### Autor

Ivan Bunić Vučić

> Ah, ne rekoh ja istinu
>
>
>
>    kad ti rekoh, o Ljubavi,
>
>    da nikada ne zatravi
>
>    ovu vilu mu jedinu?
>
>
>
> I da zlatna tvoja strila
>
>    nje srdačce prem kameno,
>
>    od mramora satvoreno,
>
>    viku nije obranila.
>
>
>
> Evo, vajmeh, za me vaje
>
>    u zrcalu dočim gleda
>
>    svu ljepotu, od pogleda
>
>    svoga istoga smamljena je.
>
>
>
> Ter za ures rajska lica,
>
>    ke mâ mlados ljubi i dvori,
>
>    ona ista kopni i gori,
>
>    i istom je ljubovnica.
>
>
>
> Ah, ohola svim gospoje,
>
>    u vuhovnom podhibniku
>
>    koji omili tvu priliku
>
>    samoj cijenit dike tvoje,
>
>
>
> poznaj, dušo mâ ljubljena,
>
>    da ljepota tač zanese
>
>    prem kako cklo razbije se,
>
>
>
>
>    a prem bježi kako sjena.
>
>
GLAS H/ Pravopis bosanskog jezika

Pravopis bosanskog jezika

vehnuti, vihoriti se
sekundarno h: hasta!, haran, hrđa, hrvanje, lahak, mehak
grupa hv: hvala, hvatali
fali, falali (NE)

```
nepravilni oblici bez h:

```

od mladih- od mladi
dodoh - dođo
mišljah-mišlja
mahmuran, mahnuti, mahrama, meh/em, Mersiha, muha, muhati se, Muharem, Muhsin, nahraniti, natruha, orah, Orhan, otprhnuti, ovrha, pehar.
prah. prhut, protuha, proha, promaha, pihtije, rahatlokum, ruho. rahlost, sabah, serhat, snaha, stih, streha, suh, svrha, šah, šejh, Šuhreta, tahan-halva, tarhana, tih, truhlež, truhlost, truhnuti, uho, uvehnuti, vallahi, vehnuti, vihoriti se, zaduha, zahira, zamah, zahtjev, zauhar, Zulejha, žohar.
56. Glas h piše se i u pojedinim riječima i njihovim izvedenicama iako mu tu po postanju nije mjesto; u ovakvim oblicima, odomaćenim u
bosanskome jeziku, imamo tzv. sekundarno h: hasta/, hora, haran, sahat­ -kula, sevdah.
57. U bosanskome jeziku (kako u bošnjačkim narodnim govorima tako i u bošnjačkoj književnosti) uobičajeni su oblici: hrđa, hrđati, hrđav,
hrvač, hrvati se, hrvanje, hrzati, lahak, lahko, odlahnuti, olahkotni, ophrvati, mehak, mehkoća, zahrđalost. U standardnome bosanskom jeziku ovakve oblike i izvedenice od njih nepravilno je pisati bez glasa h.
58. Glas h piše se i u grupi hv: hvala, hvaliti, hvat, hvatati, Hvar, uhvaćen.
59. Glas h piše se:
a) u genitivu množine zamjenica, pridjeva i promjenljivih brojeva: mojih, njihovih, ovih, tvojih, svih, svojih; dobrih, lijepih, mladih, osiguranih, ružičastih, smirenih, učenih; prvih, četvrtih, četrdesetih;
b) u l. l. j d. aorista: dođoh, eglenisah, h tj eh l htjedoh, rekoh;
c) u l. l. jd. imperfekta: govorah, hoćah l hotijah l htijah, mišljah, pošćah. vodah;
d) u l. l. jd. kondicionala: govorio bih, htio bih, mislio bih, postio bih, vodio bih.
60. Zbog dvojake upotrebe u bošnjačkoj pisanoj baštini pojedine riječi mogu se pisati u obliku s glasom h (izvornim ili naknadno uspostavljenim) kao i u obliku bez toga glasa ili s nekim drugim glasom umjesto h:
hametice / ametice, hlabavo / labavo, hlupati / lupati, mahramica / maramica, nahuditi / nauditi, ohlupina / olupina, sahat / sat, huhor / uhar.
61. U standardnome bosanskom jeziku samo je: adet, Ajka, Ajkuna, alat, at (konj), Azema, ismijavati (se), lopta, marva i sl.
62. Različita su imena: Bahir i Bakir, Meliha i Melika, Sahib i Sakib, Šuhreta i Šukreta, Zahir i Zakir. Imena (osobna i zemljopisna) pišu se onako kako ih pišu i izgovaraju njihovi nosioci, odnosno onako kako se izgovaraju u kraju odakle potječu (bez obzira na to što su u bosanskome jeziku prisutni dvojaki likovi): Hromić i Romić, Riza i Rizah, Zija i Zijah, Zekerija i Zekerijah. Piše se samo: Grahova, Hodovo, Hrasnica, Hrenovica, Hutovo, Mihatovići, Orahovica; Oriovac, Reljeva, Renovica (prez.)
Došla voda od brijega do brijega

Došla voda od brijega do brijega,

pronijela Mejru na tabutu.

"Hajde, Mejro, s nama večerati!"

"Večerajte mene ne čekajte!

Mene čeka gotova večera,

u džennetu među hurijama.

Selam ce te, mojoj staroj majci

neka klanja pet vakat-namaza.

Neka posti mjesec Ramazana,

neka Mejri namjeni kurbana."
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Poezija
Bosanska orijentalna arhitektura u Sarajevu - Bosanska arhitektura i put ka moderni

"Suština je u tome što bosanski čovjek ima svoj stil. On stvara svoje vlastite objekte, prostor i grad prema sebi i u ljudskim proporcijama. On nije mističan nego realista što je i izvor realistične arhitekture, koja je u isto vrijeme udobna, pokorna i demokratična. Svi krovovi i vrata (njeg)ovih kuća su skoro isti, a kuće možemo smatrati bilo čijim i za bilo koga dok su sve u ljudskim proporcijama, skoro sve kao iznikle iz zemlje, i skoro sve sa dekoracijama nastalim i izraženim kroz građevinski proces i strukturu. Arhitektura izgrađena od prirode i okoline.
Kategorija:Djela
El - Fatiha

Bismillahir-Raĥmānir-Raĥīm (El-Fātiĥa: 1).

El-Ĥamdu Lillāhi Rabbi-l-`Alemīn (El-Fātiĥa: 2).

Er-Raĥmānir-Raĥīm (El-Fātiĥa: 3).

Māliki Yewmi-d-Dīn (El-Fātiĥa: 4).

'Īyāke Na`budu We 'Īyāke Nesta`īn (El-Fātiĥa: 5).

Ihdine-s-Sirāţa-l Musteqīm (El-Fātiĥa: 6).

Sirāţa-l-Lezīne 'En`amte `Aleyhim

Gayri-l Magdūbi `Aleyhim

We Le-d-Dāllīn (El-Fātiĥa: 7).

U ime Allaha, Milostivog, Samilosnog!

1. Tebe, Allaha, Gospodara svjetova, hvalimo,

2. Milostivog, Samilosnog,

3. Vladara Dana sudnjeg,

4. Tebi se klanjamo i od Tebe pomoć tražimo!

5. Uputi nas na Pravi put,

6. na Put o­nih kojima si milost Svoju darovao,

7. a ne o­nih koji su protiv sebe srdžbu izazvali, niti o­nih koji su zalutali!

=> El-Bekara
Kategorija:Kur'an
Jozo Penava

Jozo Penava[[1]]  (Palež kod Kiseljaka, 26.05.1909., - Sarajevo, 17. 01.1987.)

Poznate Penavine pjesme su:

* Sve behara i sve cvjeta“
* „Sjetuje me majka“
* „Cvati ružo moja“
* “Sarajevo, behara ti tvoga”
* Gledala sam sa prozora”
* Na mezaru majka plače
* “Golube poleti”
* “Pokraj kuće male”
* “Sarajčice hajdemo”
* “Pjesma Kiseljaku”
* “Ismihana dušo moja”
* “Mene moja zaklinjala majka”

Kategorija:Autori
Kategorija:BiH književnici
Kategorija:Jozo Penava
Behar

### Književnik

Aleksa Šantić

Bulbul pjeva
Okolo Mostara, -
Hodi, draga,
Evo nam behara!
Hodi meni,
Moje zumbul-cvijeće,
Tvoja majka
Karati te neće.
Tvoja majka
Tebi ruho sprema,
Što ga ljepšeg
U Mostaru nema:
Sve od svile
Košulje otkane,
I dušeke
Đulsom pokapane.
Za djevere
I za kitu svata
Sve čevrme
Od srme i zlata.
Za jenđije
I za mile kume
Hurmašice
I slatke lokume;
I još hrpa
Gurabije same!
A najljepše
Ostavila za me:
Tvoja usta -
Sva od đula rana,
Tvoja njedra
Još nemilovana.
Tvoje grlo,
S kog je srce mrlo,
Da ga grizem
Noći u ponoći.
Bulbul pjeva
Okolo Mostara, -
Hodi, draga,
Evo nam behara!
Kategorija:Poezija
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:BiH književnost
Kategorija:B
Ah, pridrago dobro moje

### Naziv djela

Ivan Bunić Vučić

> Ah, pridrago dobro moje,
>
>
>
>    tužbe ustavi, već ne cvili,
>
>    ter razvedri pogled mili,
>
>    moj pokoju, ma gospoje.
>
>
>
> Er ako si duša moja,
>
>    u koj život moj pribiva,
>
>    čim tva liepos' suze liva,
>
>    ginem, vajmeh, s nepokoja.
>
>
>
> Ter kladenca dva primila
>
>    od bisera drobahnoga
>
>    ki izviru posred tvoga
>
>    rumenoga lica i bila,
>
>
>
> put su, brače, rastvoreni
>
>    proz ki duša ma se odili ;
>
>    tiem se ustavi, već ne cvili,
>
>
>
>
>    o životu moj ljuveni !
>
>

Kategorija:Poezija
Ja zagrizoh šareniku jabuku

Ja zagrizoh šareniku jabuku,

i poljubih Esmer đuzel djevojku.

Ja kakva je šarenika jabuka,

još slađa Esmer đuzel djevojka!

"Oj, djevojko, slatka moja sladijo,

ko je tebi takvo ime nadio?

Il' si melek, il' džennetska hurija?

Il' te majka kraj dženneta rodila?"

"Nit' sam melek, nit' džennetska hurija,

nit' me majka kraj dženneta rodila,

već me majka ispod srca nosila!"
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Poezija
Ej konjicu...

### Književnik

Aleksa Šantić

Ej konjicu vjerni, ej ti moje krilo,
Gdje je doba ono, gdje su dani oni
Kad je srce puno rahatluka bilo?!
Kao laki vjetar što oblake goni,
Nosio si dugo svoga gospodara
Jutrom i večerom kad se sunce kloni...
Svud sam brao đule i grozde behara,
Mojoj sreći nigdje ravne bilo nije -
Sve od Banje Luke pa čak do Mostara!
Znaš li čase one?... Pozno sunce grije,
Vrhovi munara kao vatra gore,
A svuda iz bašte miris đula vije.
Mi se povraćamo iz lova, iz gore,
A ona na demir-pendžerima stoji
Ljepša od večeri i od sabah-zore...
Na me čeka... Gleda, i časove broji
Kad ću proći... A ja, kad bih blizu bio,
Slao bih joj pozdrav kuburlija svoji'...
A ona s pendžera đul i behar mio
Prosula bi hitro, i kô snijeg na me
Pahuljice meke padale su ti'o,
Kao da su sevdah ćutile i same...
O, kako je onda puno sunca bilo!...
A sad?... Svuda mutni oblaci i tame...
Ej konjicu vjerni, ej ti moje krilo!...
Kategorija:Poezija
Kategorija:BiH književnost
Drugi san

### Književnik

Antun Sasin

Poljem ruža svudi ctiješe

i razliko mnoštvo cvitja,

deveti dan primalitja

obujmi me san i steže.

Blizu vode u dubravi  5

primaljetnji njeki hladak

moj gojaše slatki sanak,

gdje počivah sam na travi.

I onakoj slatko speći,

doCte к meni gorska vila, 10

dzorom bješe uranila,

luk i strijele zlat noseći,

koja meni tiho reče:

„Nu otvori malo oči,

ter pogledaj put istoči,15

odkud žarko sunce istječe.

Ukaza mi na vrh gore,

ka najviša jes od svita,

i visinom ka dohita

od nebesa čudne dvore, 20

sazidane vrhu stijenja

od priěista svitla zlata,

svi prodzori bjehu i vrata

od dragoga sve kamenja.

Iz daleka viđahu se 25

okol dvora sa svij eh strana

jedno mnoštvo kelomana

ke jak sunce svijetlahu se

jak živi plam od rubina,

njeka bješe od zmeralda, „ 30

njeka od gore od kristalda,

njeka od modra ckla đzafina;

od dijamanta njeka bijela

na daleko svijetjaše se, .

mnim do danas nigdar nije se 35

takoj lijepa stvar vidjela;

gdi se svaka ńih liskata,

er imahu kapitele

i sve baze lijepe vele

od pričista lijepa zlata. 40

Viđaše se vrh od dvora,

vas od srebra koji sjaše,

i većma se taj svijetjaše,

nego sunce povrh gora.

Viđaše se vrhu vrata 45

od perala vijencac savit,

mogaše se u kom vidit

upisano slovi od zlata:

„Ovo je stan slavan dosti,

gdje pjesnici slavni stoje 50

i provode danke svoje

u veselju i radosti;

u komu će uvijek státi

u radosti sved bez. truda

do strašnoga deri suda 55

i s veseljem uživati.

Pak će duše ńih otiti,

gdi je slavni dvor nebeski,

i gdi je stan taj anđeoski,

s anđeli će toj spijevati." 60

Ukaza mi mnoge naše,

koji bješe •'slava-i dika

od slavnoga Dubrovnika,

slavne pjesni ki spjevaše;

slavna Šiška Vlahovića, 65

i prislavni tuj Dum Mavar,

i Andrija bješe zlatar,

i Dum йоги tuj Držića;

tuj Nikola Živon bješe

i Dmitrović tuj Nikola 70

posred divna togaj kola

slavni Vidra (?) tuj idiješe;

slavni Savko tuj Mišetić,

i tuj bješe Maro Lila,

taj družina draga i mila 75

slavni Miho Monaldović.

Togaj kola u\_sastavi

Maro bješe tuj Burešić

i Maroje Mažibradić

ki spijevaše od ljubavi. 80

Svakom bješe tuj na glavi

zelen vijencac lovorike

za častan glas slave i dike,

začinahu pjesni u slavi.

Taj čas mene san ostavi. 85
Jaje od kobile

Putujući jedan Mazinjanin iz Slavonije kući, spazi na polju kobilu pasući, a pokraj nje veliku misiraču. Mazinjanin pomisli, da je to jaje od kobile, uprti misiraču, pa s njom u Mazin. Kad je došao kući, pripovjedi svojim, da je to jaje od kobile, da bi ga valjalo pod kobilu vrći. Jedva to dočekaše, ponesu misiraču u stranu, gdje je kobila pasla. Neće kobila da leži na jajetu, a oni joj odsijeku sve četiri noge, te je povale i polože na misiraču. Od ljute se boli kobila vrtjela, misirača se otkotrlja niza stranu, lupi u grm i razlupa se. Uto iz grma iskoči zec, a oni za njim udri viči:

- Stan', zelenko, stan', zelenko.

Zec dakako ne htjede stati. Odoše svi k misirači, opaziše u misirači puno koštica, pa stadoše plakati nad nesrećom, koja se dogodi, vičući:

- Da bude kobila mirno ležala, evo bi bilo konja za sav Mazin. I kako bi tek trčali, kad bi porasli, kad ovaj mladi, tek da se izlegao, pa onako brzo leti.
Kategorija:Hrvatska književnost
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Proza
Kategorija:J
Eva Luna

* "U molitvi i naporima naći ćete utjehu za grijehe. Nisam ovdje da liječim zdrave, nego da pazim bolesne.."
* "Mrtvih se lakše sjećamo ako su nadohvat ruke."
* "Ona me poučila da stvarnost nije onakva kakvu je vidimo, da ima magijsku dimenziju, pa ako nam padne na pamet da možemo pretjerivati i dodavati joj boje da nam boravak na ovom svijetu ne bude tako dosadan."
* "Smrt ne postoji. Ljudi umiru tek kad ih svi zaborave."
* "Ako razborito ljenčarim, mogu cijeli dan provesti a da ništa ne uradim."
* "Bijesna psa se niko ne usudi dirati, a dobrog svi tuku."
* "Lakše je druge usrećiti nego sam biti sretan."
* "Alahov je zakon da se dvije osobe koje skupa spavaju i na svijet donose djecu, počnu i poštovati."
* "Samoća nikome ne čini dobro."
* "Sve ostavlja trag, svaki događaj ostavlja mrlju."
* "Ništa nije zauvijek, osim smrti."

Kategorija:Američka književnost
Crnku

Šantićeve pjesme 1889.

> Čini mi se, Srbo brate,
>
>

> Cv'jetak sreće da t' ne cvate,
>
>

> Kao da te mori jad;
>
>

> Vesele ti nisu grudi,
>
>

> U njima se već ne budi
>
>

> Oni prvi vatren nad.
>
>

> Tvoje srce suze l'jeva,
>
>

> O veselju već se pjeva -
>
>

> U pjesmi ti tuga, vaj;
>
>

> Više nije kao prije
>
>

> Sa radošću da ti sije,
>
>

> K'o da joj je sreći kraj?
>
>

> Al' ne kloni, Srbe brate!
>
>

> Crna tuga obvila te
>
>

> A ti mahni njom -
>
>

> Nek propjeva opet vrela
>
>

> Ona pjesma prevesela
>
>

> U srdašcu tvom!
>
>

> I patnika sirotana,
>
>

> Koga gone sa svih strana
>
>

> Neće satrt' noć!
>
>

> Ne malakši bolom, jadom
>
>

> Već se uzdaj s čvrstom nadom
>
>

> U božju pomoć!
>
>
>

Kategorija:Poezija
Ako me nikad ne budeš pozvala

[[Datoteka:Rabindranath\_Tagore\_in\_1909.jpg|thumb|Rabindranath Tagora]]

### Nagrade

Nobelova nagrada za književnost

Kad mojih stopala više ne bude
u prašini puta ovoga,
i skela bude redovno plovila bez mene,
kad budem kupio i prodao poslednji put,
i mojim odlascima na pijacu u zoru
i vraćanju kući u sutone bude došao kraj,
šta ako me se ne budeš sećala,
ako me nikada ne budeš pozvala
podižući pogled ka zvezdama.
Kada prah bude prekrio strune mog instrumenta,
i gušteri se po mom dovratku budu verali,
kada vrt moj asketsko ruho
odene spreman za pustinju,
a korov zakrili vodu u mom bunaru,
šta ako me se ne budeš sećala,
ako me nikada ne budeš pozvala
podižući pogled ka zvezdama.
Muzika neće ćutati u flauti života,
a sati će teći neprekidno brujeći.
Skele će biti pune, kao danas što su,
ljudi koji žele na drugu stranu da pređu.
Goveda će pasti, govedari
će se igrati na livadama.
A šta ako me se ne budeš setila,
ako me nikad ne budeš pozvala
podižući pogled ka zvezdama.
Ali ko kaže da mene neće biti toga jutra?
Ja ću se igrati u svim igrama onih što žive.
Imaću nova imena i druge ruke
da ljubavlju me vežu,
jer ja u svim vremenima postojim
i večito ću se na suncu kretati.
Šta onda ako me se ne setiš,
ako me nikad ne pozoveš
podižući pogled ka zvezdama?
Izostavi moje ime iz poklona
ako ti je ono breme,
ali sačuvaj moju pesmu.
Kategorija:Poezija
Ja sklopio sam oči...

### Književnik

Musa Ćazim Ćatić

Ja sklopio sam oči

Pa sanak lagodan snijem,

Gdje tiho u gluhoj noći

Na krilu tvojemu mrijem.

Eros je viš nas se svio,

Držeći luk i strijelu,

Ti rukom pamučnom ti'o

Gladiš me po bl'jedom čelu.

S oka ti suza se lije

I mojoj po kosi kapa,

A uzdah s usni ti plije

Poput šumskoga slapa.

I srce taj šum mi sluša

K'o pjesmu serafskih krila;

S tim mi je šumom duša

U skladni ritam se slila.

Pa valom "kumovske slame"

U eden cvjetni leti,

O, al' je slatko, Đulo,

na tvome krilu mrijeti.
Gdje mnidijah...

Šantićeve pjesme 1889.

Gdje da je

    Mirisavi cvijet -

Tu j' otrovna biljka,

    Tu je pakô klet...

Gdje da su

    Izvori vrline -

Otrovna su vrela,

    Otrovne gorčine.

U kom srcu mišljah

    Da žar pravde tinja -

To je srce pusto,

    Kukavica sinja.

Koju dušu držah

    Da ljubavi diše

je mrska,

Od pakla je više.

O kom mišljah da je

    Svojoj vjeri stanac -

Sa poganom dušom

    Rodu kuje lanac.

Koji za rod bjehu

    Na braniku prvi -

Sad eto ih - gmile

    U prašini crvi.

O kojima mišljah

    Da dom srećni krune -

Sa krvavom suzom

    Sad ih narod kune.

Kog čuh zborit: "Istina

    Od sveg mi je draža!" -

Sad je pljuje, gazi

    Malodušna laža.

Gdje da je

    Mirisavi svijet -

Tu j' otrovna biljka,

    Tu je pakô klet.

Kategorija:BiH književnost
Kategorija:Poezija
Izidi veće van, o dzoro pribila

### Autor

Ivan Bunić Vučić

Izidi veće van, o dzoro pribila,

dovedi svijetli dan, diklice mâ mila.

Veće se ne lijeni ni ckni me razblude,

neka doć prije k meni mâ draga uzbude.

Nu ti, mâ gospođe, moj raju veseli,

ne čekaj da dođe dzora i dan pribijeli.

Ostavi tihi san er tvojijeh sred oči

donijećeš meni dan i dzoru s istoči.
Kategorija:Poezija
I mogla si, moja mila

### Autor

Ivan Bunić Vučić

> I mogla si, moja mila,
>
>
>
>    ti ikada posumnjiti
>
>    da će činit' druga vila
>
>    vik mi tebe ostaviti?
>
>
>
> Odkud' huda bi namiera,
>
>    ka laživi glas donie,
>
>    da velika moja viera
>
>    stavna kô bi veće nije?
>
>
>
> Da li scieni pamet moja
>
>    da je vele nekrepčija
>
>    neg' na dubu tanka hvoja
>
>    kojom svaki vietar vija?
>
>
>
> Da li sva ma mlada lita,
>
>    na tvoj službi provedena,
>
>    ne činiše temeljita
>
>    da si u vieri, ma ljubljena?
>
>
>
> Nu kad suze i uzdasi
>
>    ne biehu ti sviedok pravi
>
>    da se lasno tač ne gasi
>
>    slatki oganj me ljubavi,
>
>
>
> srce moje ti otvori
>
>    ter će naći liepos' tvoja
>
>    gdi u živom ognju gori
>
>    s tebe same, liepa moja.
>
>
>
> Na'ćeš ljubav za svu diku
>
>    zlatnom strielom gdi udielja
>
>    slatku i dragu tvu priliku,
>
>    platu obilnu mojieh želja.
>
>
>
> Prva uza, ma jedina,
>
>    bila mi je tva liepota,
>
>    bit' mi će ista, a ne ina,
>
>    do skončanja od života.
>
>
>
> Tebe ja sam obljubio
>
>    prije neg' znah ljubav što je
>
>    i tebi se zavierio
>
>    u mlađahne danke moje.
>
>
>
> Zato, mila ma ljubavi,
>
>    pusti, pusti misli hude
>
>    i zlom mrakom sumnje ostavi
>
>    koje mlados' tvoju trude.
>
>
>
> Ma piesance, sada pođi,
>
>    najbrže se već uputi
>
>    prem sumnjivoj moj gospođi
>
>    koja s mene boles' ćuti.
>
>
>
> Zakuni joj se moja vira
>
>    da je čista ko se prosi
>
>    prem ko ruka nje od lira
>
>
>
>
>    ali zlato od nje kosi.
>
>
Ahdnama

On je pomoć.
Mehmed, sin Murad-Hanov, vazda pobjedonosni!

Zapovijed časnoga, uzvišenoga sultanskog znaka i svijetle tugre osvajača svijeta, jeste sljedeća:

Ja, sultan Mehmed dajem na znanje cijelom svijetu da su posjednici ovog carskog fermana, bosanski duhovnici, našli moju veliku milost, pa zapovijedam: Neka nitko ne smeta i ne uznemiruje spomenute ni njihove crkve. Neka mirno stanuju u mom Carstvu. A oni koji su izbjegli nek budu slobodni i sigurni. Neka se povrate i neka se bez straha, u zemljama moga Carstva nastane u svojim samostanima. Ni moje visoko Visočanstvo, ni moji veziri, ni moji službenici, ni moji podanici niti itko od stanovnika moga carstva neka ih ne vrijeđa i ne uznemirava, ni njih ni njihov život, ni njihov imetak, ni njihove crkve. Pa i to, ako bi iz tuđine doveli kojega čovjeka u moju državu, da im je dopušteno. Budući da sam spomenutima milostivo dao ovu carsku zapovijed, kunem se sljedećom velikom zakletvom: Tako mi Stvoritelja Zemlje i Neba, koji hrani sva stvorenja, i tako mi Sedam Musafa, i tako mi našega velikog Poslanika i tako mi sablje koju pašem, nitko neće protivno učiniti ovomu što je napisano, dok ovi budu pokorni mojoj službi i vjerni mojoj zapovijedi.

Pisano 28. svibnja u taboru Milodraž.
Kategorija:Istorija
Islamu

### Književnik

Musa Ćazim Ćatić

O, Islamu, vjero moja sveta,

Spasu duše griješničke moje,

Velike su Tvoje svete misli,

Tvoje ime veličanstveno je!

Pred propisom uzvišenim tvojim.

Mudri razum u prašinu pada;

Zakoni su nepobitni Tvoji,

Tvoj šerijat vječita je pravda!

Mudrosti su veljih učenjaka

Nedobitne tvoje tajne svete,

Ti si luča čovječanskog spasa,

Ti si izvor znanja i prosvjete!

Ti si knjiga svenauke svijetle,

Ti si djelo vječitoga Boga,

Kojime je nav'jestio sjajni

Preporođaj svijeta cijeloga!

Ti me učiš svim djelima dobrim,

Ti me učiš časti i ljubavi,

Ti me učiš da za narod živim,

Čovječanstvu da član budem pravi.

Dok mi dani nevidovno teku,

U nepovrat od prošlosti tajne,

Mene blaže zapovijedi Tvoje

Svete one riječi veličajne.

Tvojih misli božanstvenih ja ću

Bit sljedbenik uvijek valjani,

Tvoju svetu zapovijed ću slušat.

A prezirat što Tvoj propis brani.

Oj, Islamu, vjero moja sveta,

Spasu duše griješničke moje,

Velike su svete tvoje misli,

Tvoje ime veličanstveno j
Dvore gradi Komadina Mujo

Dvore gradi Komadina Mujo,

sred Mostara, najljepšega grada.

Obilazi ga cjeli Mostar redom,

samo nema Zaimove Zibe.

"Što te nema, Zaimova Zibo,

za tebe su sagrađeni dvori.

Za tebe sam dvore sagradio,

i žeženim zlatom pozlatio.

Ruke traže topla milovanja,

lice želi nježna njegovanja.

Srce traži čista drugovanja,

usne traže pusta sevdisanja."
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Poezija
Bosna žubori

```

 ### Književnik

 Musa Ćazim Ćatić

```

Bosna žubori; nad pitomim krajem

Anđeo mira širi laka krila -

I lahor pirka, k'o da sitnom cvijeću

Mistične priče šapće večer mila.

Bosna žubori i - k'o rujne usne

Cvjetne tiho obalice ljubi,

Pa tamo negdje, poput moje misli,

Kraj tvog se dvora u daljini gubi.

Bosna žubori, a s barčicom mojom

Nestašno sitni igraju se vali;

- Ah, čini mi se, moj anđele, tako

Da ljubav tvoja srcem mi se šal
Ah, da 'e meni na svijet dano

### Autor

Ivan Bunić Vučić

> Ah, da 'e meni na svijet dano
>
>
>
>    razgledati sve me vike
>
>    tve raskoše i tve dike
>
>    i tve lice izabrano,
>
>    bio bih blažen sve dni moje,
>
>    moj životu, mâ gospoje!
>
>
>
> Ah, da 'e meni s tobom moći
>
>    zagrljenu sveđer stati
>
>    i tvu mlados uživati
>
>    ljetne danke, zimne noći,
>
>    celivajuć usti tvoje,
>
>    moj životu, mâ gospoje!
>
>
>
> Ah, da meni može biti
>
>    uz razbludnu tvu ljepotu,
>
>    slatko ginuć u životu,
>
>    najposlije, dušo, umriti
>
>    i svršiti danke moje,
>
>    moj životu, mâ gospoje!
>
>
>
> O mâ srećo svim čestita!
>
>    Kad bi mi se toj zgodilo
>
>    da kon tebe, rajska vilo,
>
>    mâ mlađahna svršim lita
>
>    uživajuć dobro moje,
>
>
>
>
>    moj životu, mâ gospoje!
>
>

Kategorija:Poezija
Ibrahim Terzija

Sulejman Hamza Puzic

Azab grka kandzija,

od sablje je mucnija,

od vatre je ruznija,

od noci je tavnija,

od smrti je jadnija.

Bog je dragi kadija,
derki-esfel kujija,

duboka je dolija,

sejtanska je jalija.

Nemoj biti delija

za sejtanom hoditi,

i za njime broditi,

sa Sirata padati,

u dzehenem kapati,

zalovito plakati,

u esfelu gorjeti,

u njemu se topiti,

vazda u njem ostati,

akrep-guja postati,

azab nece nestati,

u sindziru lezati,

ondje nema mrijeti,

zebanije poceti,

muku svaku patiti.

Mnogo nemoj zboriti,

puno ces se varati,

poslje ces se koriti,

ko ce tebe zaliti.

Ibrahime delijo,

ja sam tako vidio,

po svijetu hodio,

edzel serbet popio,

k'o da nije ni bio.

A ko bude ucio,

svoga nefsa mucio,

dobre posle cinio,

askom srce punio,

sa imanom hodio,

on je dzennet vidio.
Kategorija:Silejman Hamza Puzic
Kategorija:BiH književnost
Kategorija:Poezija
Ah, moj doro

"Ah, moj doro, dobri doro,
šta je tebi dodijalo:
Lahko sedlo šimširovo,
il' uzica pozlaćena,
il' kamdžija biserlija?"
"Ah, moj gazdo, dobri gazdo,
nije meni dodijalo
lahko sedlo šimširovo,
nit' uzdica pozlaćena,
nit' kamdžija biserlija!
Već je meni dodijalo,
svake noći putujući,
kad ti ideš u mejhanu,
mene vežeš pred mejhanu,
grizem travu iz kor'jena,
pijem vodu sa kamena,
to je meni dodijalo!"
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Poezija
Imena onijeh rodoljuba, koji me potpomogoše pri sabiranju i uređivanju narodnih pjesana Bosansko -Hercegovačkih muhamedovaca

Narodne pjesme muslimana u BiH

Alajbegovic Muhamed-beg, gradonačelnik u Mostaru.

Bašagic Ibrahim- beg, mufetiš zemaljske vakufske komisije za Bosnu i Hercegovinu u Sarajevu .

Bašlagic Lutfi- beg, posjednik u Nevesinju.

Bujher Đuro, učitelj preparandije u Sarajevu.

Čirkinagić Orner efendi, gradonačelnik u Prijedoru.

Čokie Jovan, kotarski kancelista u Foči.

Dlustuš Ljuboje, vladin podtajnik u Sarajevu.

Fadil-Pašiic Mustafa-beg, gradonačelnik u Sarajevu.

Filipović Jusuf-beg, advokat u Sarajevu.

Hulusi Mehmed efendi, urednik "Vatana" i muhasebedžija vakufske komisije za Bosnu i Hercegovinu u Sarajevu.

Kalabić Mehmed efendi, gradski kancelista u Sarajevu.

Kapetanović Mehmed-beg, vladin savjetnik u Sarajevu.

Kapetanović Riza-beg, posjednik u Sarajevu.

Karabegović Huseln efendi, upravitelj kotara, u službovanju kod zem. vlade u Sarajevu.

Kolić Miloš, kotarski kancelista u Prozoru.

Kulenović Hasan-beg, posjednlk u Travniku.

Lepušić Ivan, učitelj I. narodne osnovne skote u Sarajevu.

Mandić Miloš, vladin perovođa u Sarajevu.

Mulić Ali efendi, gradonačelnik u Konjicu.

Musakadić Mulaga, bašmuktar u Sarajevu.

Mutić Marko, učitelj u Gacku.

Nemanić Davorin, direktor velike gimnazlje u Sarajevu. XII

Obradović Milan, učitelj u Zenici.

Pertef Sulejman efendl, gradonačelnik u Gračanlci.

Popović Ivan V., urednlk " Sarajevskog Lista" i upravitelj zemaljske štamparije u Sarajevu.

Resulbegović Muhamed-beg, kajmekam u Trebinju.

Sokoljanin Sulejman. učitelj u Foči.

Sulejmanpašić Orner-beg, posjednik u Skoplju (Donji Vakuf).

Šarić Mehmed efendi, posjednik u Stocu.

Šehić Mustafa efendi, okružni tumač u Travniku.

Špoijarić Mihovil, učitelj u Jajcu.

Špoljaric ·.Tonka, uČiteljica u Jajcu.

Talierović Avdaga, upravilelj ispostave u Počitelju .

Tanović Mula Tahir, posjednik u Gacku.

Trogrančićc Marija, učiteljica u Fojnici.

Uzeirbegović Mustaj-beg, gradonačelnik u Maglaju.
Dunjaluče, golem ti si

Dunjaluče, golem ti si.

Sarajevo, seir ti si.

Baščaršijo, gani ti si.

A Vratniče, gazi ti si.

Oj Bistriče, strmen ti si.

Ćemalušo, duga ti si.

Latinluče, ravan ti si.

Bezistane, mračan ti si.

Tašlihanu, širok ti si.

L'jepa Maro, l'jepa ti si,

dosta si me napojila

od dušmana zaklonila.
Kategorija:Sevdalinke
Kategorija:Narodna književnost
Kategorija:Poezija
Crtica o Veri Obrenović Delibašić

II DIO: 1941–1945. Drugi svjetski rat i iskustva bosanskohercegovačkih žena

Žensko književno stvaralaštvo u toku Drugog svjetskog rata i uspostave NDH na prostoru BiH obilježila je revolucionarna književnica Vera Obrenović Delibašić. Njena se zaostavština i angažman nakon okončanja ratnih sukoba doslovno briše iz svih zvaničnih pregleda historije jugoslavenske i bosanskohercegovačke književnosti, čime se, pored ostalog, željelo predstaviti i to da je revolucionarno angažovana književnost muški posao. Vera Obrenović Delibašić predavala je na Višoj pedagoškoj školi i u Sarajevskoj filharmoniji svirala prvu violinu, a za vrijeme života u Sarajevu je objavila tri knjige poezije, da bi u toku rata napustila grad i otišla u Srbiju. Neposredno poslije rata napisala je obiman roman, sa tematikom o narodnooslobodilačkoj borbi, Kroz ničiju zemlju, koji je objavljen u dvije knjige 1948. i 1950. godine. U romanu daje hroniku rata, revolucije i narodnooslobodilačke borbe u pograničnim selima između zapadne Srbije i istočne Bosne. Godine 1955. izdaje zbirku priča Zore nad mahalama, u kojoj se radnja plete oko žena u toku i nakon Drugog svjetskog rata. Njen drugi roman, Višnja iz ničije zemlje, izašao je 1971 Bila je ibeovka i zbog toga je i njen rad bio prvo cenzurisan, a zatim i zaboravljen. Ili riječima Svetlane Slapšak:

Manipulacija cenzurom kao motiv strategije zaborava: Dobar primer takvog postupka je Vera Obrenović-Delibašić, koja je napisala opsežan i po mnogo čemu izuzetan roman Kroz ničiju zemlju po zahtevima socijalističkog realizma. Predvidljivo, bila je jedna od žrtava Informbiroa. No dok su mnogi bivši predstavnici socijalističkog realizma uspešno preživeli, neki uspešno nudeći usluge odmah, neki posle dugih godina ćutanja i patnje i često sa novim teškoćama, Vera Obrenović- Delibašić nikada nije dobila drugu mogućnost.
1. ↑ Izvor: http://www.politika.rs/rubrike/Kulturni-dodatak/Umetnicka-zica-oficira-Ozne.lt.
(20. maj 2014)
2. ↑ 357 Hawkesworth, C., n.d. i Izvor: http://www.graduzice.org/userfiles/files/prozaod-1945do1997.pdf (20. juni 2014)
3. ↑ Izvor: http://www.danas.rs/danasrs/kultura/strategije\_zaborava\_i\_rod.11.html?news\_
id=103463 (7. juli 2014).
Jednoj bogatašici

### Književnik

Musa Ćazim Ćatić

Ne gledaj me, ljepote ti tvoje!

Jer Tvoj pogled mir mi samo muti.

Ne gledaj me, jer do Tvog su skuta

Mom sevdahu zagrađeni puti..

Ti si kćerka bogatstva i sreće,

Odrasla si u zlatu i svili,

Tvojom dušom nikad se nijesu

Oblakovi teške tuge vili.

Tvoj je život k'o jezerce mirno,

Po kom vazda zlatna radost pliva;

Ne poznaješ uzdaha i suze,

Što je svijet u svom krilu skriva.

A ja pjesnik gola sam sirota,

Za me radost tek je pusta bajka,

U kolibi pod čađavim krovom

Rodila me siromašna majka.

Od djetinjstva udes me je vitl'o

Kroz sve m'jene patničkog života,

Baš k'o vihor na pomamnom krilu,

Slabu slamku kad vitla i mota.

Vidiš evo ovu tamnu mrežu

Krupnih bora povrh moga čela,

Ta nju mi je hrapavijem perjem

Gorka zbilja, gorka tuga splela.

Pa ta tuga zar da i Tvoj život,

Tvoju sreću tako bistru muti?

- Ne gledaj me; ta do Tvog su skuta

Mom sevdahu zagrađeni puti!

Ah! ja nemam nigdje ništa svoga,

U sv'jetu sam kao gola grana;

Sve mi blago - uzdasi i suze,

A tuga mi - svagdanja je hrana!
Jesenski plač

### Književnik

Musa Ćazim Ćatić

> **I**
>
>

Već jesen širi blatne skute svoje;

Drveću s glave vjetar kosu čupa,

I mokrom rukom bjesomučno lupa

O mutni pendžer male sobe moje.

Priroda blijeda, bez čara i boje,

U hladnoj kiši svoje lice kupa...

Kroz baštu tuga u crnini stupa

I svuda za njom sablasti se roje.

Tek mjesec katkad prospe suze plave

Više mrtvog cvijeća i uvele trave. -

A ja i Lejla: moja draga muza

- Baš k'o dva kipa slivena od suza

Žurimo u noć. I sred naših grudi

Zaspala bol se polagano budi

> **II**
>
>

O, blijeda jeseni, o, doba boli!

O, plačna sliko uzdaha i tuge!

O, kišo suza što je nebo proli

U krilo noći olovne i duge!

O, mrtvi leptiri, što ljubite Luge!

O, svehli cvijeci i borovi goli!

O, ozeble ptice, nevine mi druge!

O, oblakovi zamišljeni toli!

O, pokisla gnijezda u dalekoj gori!

O, rijeko, koja jecajuć' žubori!

O, žuto lišće i bolesne grane!

O, moja mladosti, o, umrli dane!

Vi ste sve zvuci jedne pjesme bone,

Što dršće na usni silne vasione...
Ima jedan narod

### Autor

Jelena Mirkov(Novi Sad)

Srbi, najbolji narod, nebeski narod, nevino jagnje, demokratski
i patriotski narod koji, bez obzira na okolnosti stoji iza svojih
obećanja, a nadasve iza ljudi koji su čestito branili svoju zemlju – narodnih
heroja, tako ih zovu. Epiteta nikad dosta za ovaj, nažalost, neizmišljen, već
stvaran narod i stvarnu zemlju. A ko su oni uopšte i da li svet zna za njih?

Čulo se nešto o njima i sličnima (braći njihovoj) još u VI veku.
Pričalo se tada da su narod koji živi u rodovsko-plemenskoj organizacĳ i i
da kod njih ne vlada jedan čovek, nego vlada demokratĳ a i da sve odluke
donose zajednički. Čak i nakon 15 vekova može se uočiti tradicionalizam
i doslednost po pitanju opstanka ovakvog načina organizacĳ e. Jedino
se demokratĳ a u tom dugom vremenskom razdoblju metamorfozirala,
kamufl irala i tada joj se potpuno izgubio svaki trag. Naravno, ne
njihovom krivicom, već sticajem okolnosti. Naime, ovo je narod koji je od
svih naroda, na ovoj planeti, stradao i propatio, i hvala bogu na tome što
im dade alibi za sve neuspehe i neostvarene snove. Jer, oni 5 vekova pod
Osmanlĳ ama nekim behu, i više se i ne zna koje pod kim bio, a ko je nad
kim vladao, ali je jedno činjenica – njihova braća sa one strane sveta gde
ptice zimi idu, nikada videla i osetila osmanlĳ ske lance nisu. Pa, kakva su
im to onda braća? Možda samo po materi!

Nego da se vratim na Osmanlĳ e. Ne zna se ni to da li je ovaj nebeski
narod hteo da se reši Osmanlĳ a, ili mu se već previše svideo rahatluk uz
fi ldžan i ukusna, sočna sarma, ali znam samo da je Petar Ičko za džabe
u Carigrad deputiran da sa Osmanlĳ ama mir sklapa. Ispade da je čovek
samoinicĳ ativno na maraton krenuo.

Ma da, čudan ti je taj narod. Uvek je ispred vremena bio. Ne zna se
da li je iko više zakona i ustava doneo, a da ih uopšte nĳ e sproveo. Uvek
ispred svog vremena i uvek iza vremena celog sveta. Inače, vremenska
razlika između ove zemlje i ostalih zemalja je samo nekoliko decenĳ a, a ta
razlika je najuočljivĳ a bila za vreme vladavine najvećih sloboda i mira u
zemlji.

Prođe i to vreme čestih promena granica i imena zemlje, i kratko
blagostanja beše u ovoj zemlji, ali narod nenaviknut na bilo kakvu vrstu
blagostanja, dade se u razmišljanje i smišljanje novih igara bez granica i u
tome stvarno uspe. Ceo svet gleda tu njihovu igru i nikako da dokuči njena
pravila. Polako već dižu ruke od toga, dižu ruke od metafi zike, agnostike
koja vlada ovim narodom.

I dok cela zemaljska kugla uživa u jednoj svetskoj igri koja dobi
naziv po jednoj planini, njihove starešine drže besede na gori. Koja pesma
ih može najbolje predstaviti i pokazati pred svetom, a ne vide da je svet i
bez pesme odavno stvorio celu jednu predstavu o njima.

Da li vam je sada malo jasnĳ e o kom narodu je reč?
Azra

### Kratak opis

Podnaslov: Kraj tanana šadrvanaoriginalni naslov : Der Asra

Kraj tanana šadrvana

Gdje žubori voda živa

Šetala se svakog dana,

Sultanova ćerka mila.

Svako veče jedno ropče

stajalo kraj šadrvana,

Kako vrijeme prolazilo;

Sve je bljeđe, bljeđe bilo.

Pitala ga jednog dana

Sultanova ćerka mila:

"Kazuj robe, odakle si,

iz plemena kojega si?"

"Ja se zovem El Muhamed

iz plemena starih Azra

Što za ljubav glavu gube

I umiru kada ljube."

Der Asra

Täglich ging die wunderschöne

Sultantochter auf und nieder

um die Abendzeit am Springbrunn,

wo die weißen Wasser plätschern.

Täglich stand der junge Sklave

um die Abendzeit am Springbrunn,

wo die weißen Wasser plätschern,

täglich ward er bleich und bleicher.

Eines Abends trat die Fürstin

auf ihn zu mit raschen Worten:

»Deinen Namen will ich wissen,

deine Heimath, deine Sippschaft.«

Und der Sklave sprach:

»Ich heiße Mahomet

und bin aus Yemen,

und mein Stamm sind jene Asra,

welche sterben, wenn sie lieben.
Kategorija:Poezija
Kategorija:Njemačka književnost
Kategorija:Književnost
APOSTROF/ Pravopis bosanskog jezika

Pravopis bosanskog jezika

1. Apostrof se stavlja umjesto izostavljenoga dijela riječi ili broja. Njime se označuje da takvi likovi nisu uobičajeni u standardnome jeziku

> (l) Jel 'ti tvrdo, Ibro. bez dušeka? l ( ... ) jesu J 'teške tahte javorove?
>
>

> - (2) Jel' Saraj'vo gdje je nekad bilo? - (3) Malehno je zrno biserovo, al' ga nose gospođe na vratu.- (4) Rođena je 27. Xl '95.
>
>

2. Apostrof se ne piše na kraju km jega infinitiva i glagol skoga priloga sadašnjeg (u poslovicama i sl.), iako takvi likovi nisu prihvaćeni u standardnome jeziku:

> (l) S hromim putujuć mora se posrnut.- (2) Vrelo gvožđe kovat treba.-(3) Treba rodit pa ime nadjet.-(4) Valja bacit udicu, pa uhvatit
> ribicu.
>
>

3. Apostrof se ne piše na kraju krnjeg infinitiva u sastavu futura 1: iščeznu t će, pisat će, propast će. Takoder se ne stavlja apostrof u riječi kao niti u glagolskom prodjevu radnom. Krnji oblici (osim u futuru prvom) dopušteni su samo u književnoumjetničkom stilu.

4. Ako je u standardnome jeziku neka riječ prihvaćena i u kraćem i u dužem liku, a upotrijebi se kraći lik, apostrof se ne piše: k (ka), kad (kada), mladog (mladoga), onom (onome), svukud (svukuda)

***APOSTROFOM SE OZNAČAVA ISPUŠTENI DIO RIJEČI ILI BROJA. APOSTROF SE NE PIŠE NA KRAJU KRNJEG INFINITIVA U SASTAVU FUTURA I NITI UZ KTAĆE OBLIKE KOJI SU PRIHVAĆENI U BOSANSKOM STANDARDNOM JEZIKU***
Ili mi, gospoje, me srce povrati

### Književnik

Ivan Bunić Vučić

> Ili mi, gospoje, me srce povrati,
>
>
>
>    ili mi toj tvoje za uzdar htiej dati ;
>
> er mlados' ma vene neredno i prieko
>
>    čim oba od mene stoje mi daleko.
>
>
>
> Nu ako ku imaš, jaoh, iskru milosti
>
>    ter boles' ku primaš s me tužne mladosti,
>
> nemo' ih, gospoje, razdielit' neredno,
>
>
>
>
>    neg' moje i tvoje daruj mi ujedno.
>
>

Kategorija:Poezija
Arnautović CICO Mustafa

Mustafa Cico Arnautović (Trebinje, 1934.) je bosanskohercegovački novinar i književnik.

Do izbijanja rata u BiH radio je kao novinar sarajevskog lista "Oslobođenje", a po izbijanju rata iseljava u Dansku.[1]. Objavio je nekoliko knjiga pjesama, a 1994. godine dobio je nagradu za najboljeg stranog pisca u Danskoj.

## Djela

* Bog putuje večeras - (zbirka pjesama), (1965)
* Koštrika - (zbirka pjesama), (1986)
* Skrovišta za nesanicu - (zbirka pjesama), (1989)
* Govor vode - (zbirka pjesama), (1990)
* Ptice na rukama - (zbirka pjesama), (1994)

Kategorija:BiH književnost
Kategorija:A
Ilta

```

 ### **Status**

 Destroyed

 ### **Race**

 Android

 ### **Android Type**

 Bodyguard

 ### **Gender**

 Male

## **Professional Status**

 ### **Creator**

 MSA

 ### **Affiliation**

 Chacha

 ### **Occupation**

 Chacha's Bodyguard

```

 Ilta was an employee at the MSA. He was a first class bodyguard android belonging to Chacha. He was destroyed by Nano
[[Category:Android]
Imade vas mnogo...

Šantićeve pjesme 1889.

Imade vas mnogo - ta ko bi vas mogô

Izbrojati,

Svijeh znati?!

Imade vas mnogo bogatih gospara,

Sa srebrom i zlatom, milionim' para.

Dvori vam se velji u visinu dižu,

Ali nikad, znajte, do neba ne stižu, -

U nebu je vječnost, u njima je nije,

Vrijeme će da ih sve s prašinom skrije.

Imade vas mnogo sivih sokolova!

Riječi su vam jače od burnih valova,

Al' sokoli nikad ne puze, ne gmile

Ni onda kad na njih jurnu groma sile,

A vi znate, znate, oj "sokoli s riječi",

Puziti kô crvi, sred prašine leći,

Ostaviti braću nek ih tare,

Samo da stečete "obećane dare"...

Imade vas mnogo sa blagijem likom,

E bi rekli: o zlu ne mislite nikom,

E bi rekli: da ste s neba anđô pravi,

Što istinu ljubi, koji boga slavi,

Al' u duši vašoj ništa drugo nije

Do crnog - tu se zlobno krije.

Imade vas mnogo... Kakvijeh vas nema?!

Ali vas je malo

Kojima je stalo

Do naroda svoga

Tužna, paćenoga.

Malo vas je, malo sa poštenja da se,

Sa vrlina vaših imena vam glase;

Malo vas je, malo na braniku prava,

Malo vas je glava, -

Malo vas je, malo sa srcem u grudi,

Malo vas je - ljudi!

Kategorija:BiH književnost
Kategorija:Poezija
Jalijaš

"U ovoj knjizi su realni događaji samo u službi fikcije i ništa i Senada Kape iz knjige. Najsnažnija slika koja se zadržala u mojoj memoriji iz perioda školovanja u Osnovnoj školi ”Alija Tabaković” na Vrbanjuši u Sarajevu, gdje sam završio prva četiri razreda, jest lik mog školskog druga koji je bio najjači među nama, žestok i u svemu opasan tip. Izgledalo je da se ničega i nikoga nije bojao, ni učiteljice, ni starije djece, ni bijesnih pasa, ni odlazaka u pljačku trešanja u po bijela dana, ni marisane protiv dvojice ili trojice protivnika istovremeno, ni rođenih roditelja… Većina nas, njegovih drugova iz razreda, smatrali smo ga svojim uzorom i željeli smo biti kao on. Da je živio, taj moj drug bi, sigurno, postao pravi, veliki sarajevski mangup. Ali, nije mu bilo dato… Kad smo bili u trećem razredu, on je pao s bicikla, udario glavom o
beton i poginuo. Ova knjiga opisuje njegov život onakav kakav bi, da je trajao, vjerovatno izgledao. Vjerovatno, jer je sudbina moje i generacije mog rahmetli druga bila prokleto predodređena.
Kategorija:Midhat Ajanović
Kategorija:BiH književnost
Branko Ćopić

### Mjesto smrti

Beograd

Bibliografija

Jeretička priča

Zbirke pripovjedaka

* 1938. Pod Grmečom
* 1939. Borci i bjegunci
* 1940. Planinci
* 1946. Rosa na bajonetima
* 1946. Sveti magarac
* 1948. Surova škola
* 1949. Ljudi s repom
* 1950. Odabrane ratne pripovetke
* 1952. Izabrane humorističke priče
* 1953. Ljubav i smrt
* 1953. Dragi likovi
* 1955. Doživljaji Nikoletine Bursaća
* 1959. Gorki med
* 1970. Bašta sljezove boje

Romani

* 1952. Prolom
* 1957. Gluvi barut
* 1958. Ne tuguj bronzana stražo
* 1964. Osma ofanziva
* 1975. Delije na Bihaću

Zbirke pjesama

* 1944. Ognjeno rađanje domovine
* 1945. Pjesme
* 1947. Ratnikovo proljeće

Komedije

* Doživljaji Vuka Bubala
* Odumiranje međeda

Djela za djecu

* 1940. U svijetu medvjeda i leptirova (pripovetke)
* 1944. Priče partizanke (pripovetke)
* 1945. Pjesme pionirke (pesme)
* 1945. Bojna lira pionira (pesme)
* 1945. Družina junaka (pripovetke)
* 1964. Bajka o sestri Koviljki (proza)
* 1964. Doživljaji kuma Torbe (pripovetke)
* 1947. Vratolomne priče (pripovetke)
* 1947. Armija odbrana tvoja (pesme)
* 1948. Sunčana republika (pesme)
* 1948. Rudar i mjesec (pesme)
* 1949. Ježeva kućica (pesma)
* 1950. Priče ispod zmajevih krila (pripovetke)
* 1952. Pijetao i mačka (pripovetke)
* 1954. Doživljaji mačka Toše (pripovetke)
* 1957. Lalaj Bao, čarobna šuma (pesme)
* 1957. Orlovi rano lete (roman)
* 1958. Partizanske tužne bajke (pripovetke)
* 1958. Večernje priče, (priče u stihu)
* 1960. Djeda Trišin mlin (zbirka pesama)
* 1960. Priče zanesenog dječaka (pripovetke)
* 1960. Magareće godine (roman)
* 1961. Slavno vojevanje (roman)
* 1963. Bitka u Zlatnoj dolini (roman)
* 1971. Mala moja iz Bosanske Krupe (pesme)
* 1971. Glava u klancu, noge na vrancu(pripovetke)
* 1975. Lijan vodi karavane (pripovetke)

Kategorija:BiH književnost
Kategorija:BiH književnici