Provtagningsanvisningar

## Provtagningsanvisningar för oralmikrobiologiska undersökningar

### Allmänna anvisningar

I munhålan finns hos en vuxen individ hundratals olika bakteriearter, svamp och virus. Hos barn är det betydligt färre men redan vid födseln koloniseras munhålan av mikroorganismer från omgivningen och föda varför mikrofloran snart blir mycket komplex. Sammansättningen är mycket olika på slemhinnor och tänder. Tungan är den del av munhålan som har den största variationen och den största mängden mikroorganismer. Saliven innehåller hos en vuxen ca 108-109 bakterier per ml. Bakterierna i saliv är resultatet av att mikroorganismer kontinuerligt lossnar från munhålans ytor och de speglar förhållandet i hela munhålan.

Vid ytliga infektioner i slemhinnan tas provet med fördel som skrapprov. Vid misstanke om svamp, kan ett prov för mikroskopi vara av värde. Frågeställningen blir i dessa fall om det förekommer något onormalt eller inte. Vid karies diagnostik är salivprov det vanligaste även om ett skrapprov av plack kan vara av värde. Djupa infektioner innebär förekomst av mikroorganismer i vävnad som normalt sett är steril varför alla mikrobiologiska fynd är av intresse. Vid provtagningen kan det här vara svårt att undvika kontamination från ytan (slemhinna eller tandyta) och saliven, vilket ställer stora krav och god insikt om svårigheterna hos provtagaren. Att skicka in extraherade tänder är inte meningsfullt.

Prov för virusdiagnostik utförs inte. För sådan frågeställning hänvisas till virologiskt laboratorium.

När man tar ett prov bör man ha misstankar om vad provet kommer att utvisa. Detta bör gälla för att provtagningen skall ske så adekvat som möjligt för att underlätta tolkningen av svaret. Provtagningen skall utgå från en klinisk diagnos eller misstänkt diagnos som skall säkerställas. Den mikrobiologiska undersökningen är ett komplement till den kliniska och till den slutliga diagnosen och terapival skall bygga på en sammanvägning av all information man kan få om patienten och tillståndet.

Vi utför även test av vattenkvalité (vattenundersökning) i tandläkarunitar.

För varje typ av provtagning finns det speciella anvisningar. Om detta är otillräckligt så tag gärna kontakt med laboratoriet. Provtagningsmaterial kan rekvireras per post, telefon eller e-post.

Vid misstänkta patogener utförs resistensbestämning direkt på det insända provet alternativt på renodlade stammar men endast på särskild begäran. Preliminärt svar kan lämnas per telefon (glöm inte att ange telefonnummer).

### Provtagningsmaterial

* Provtagningsvätska VMGA I (pH ca 7.2) för provtagning i rotkanal
* Tiosulfatvätska för inaktivering av halogener vid provtagning från rotkanal
* Transportmedium VMGA IIP för provtagning av plack (supragingivalt)
* Transportmedium VMGA IIS för provtagning av saliv (1 ml)
* Transportmedium VMGA III för provtagning vid djupa infektioner
* Preparatglas för mikroskopi
* Transporthylsor, påsar (ytteremballage), remissblanketter

Kolade points och pellets har utgått ur sortimentet. Vi anser provtagning från rotkanal med vanliga vita som är tillgängliga på kliniken är minst lika tillförlitliga. För provtagning från djup tandköttsficka, abscess eller fistel rekommenderas autoklavering ett par gånger för att öka styvheten i pointset.

VMGA = Viabilitetsbevarande Medium Göteborg, Anaerobt preparerat och steriliserat. Allt material för mikrobiologisk analys och transport tillhandahålls utan kostnadsdebitering. Observera att flaskorna återanvänds. Återsänd dem därför alltid till laboratoriet.

Provtagningsmaterialen kan rekvireras (klicka här). Hållbarhetstiden för allt material som prepareras och förvaras syrefritt är i princip obegränsad. Dock kan enstaka förpackningar vara skadade eller på annat sätt otäta, varför man i praktiken för det kolinnehållande VMGA IIS och VMGA IIP kan räkna med tre månaders hållbarhet. Dessa transportmedier är försedda med tillverkningsdatum. VMGA III som har indikator (metylenblått) som blåfärgas vid syresättning. Blåfärgade flaskor skall inte användas utan återsändas.

Generellt gäller att sedan provet överförts till transportmedium bör detta inte i onödan exponeras för ljus. Flaska resp rör skall därför direkt stoppas i transporthylsan och förvaras mörkt och i kyl. Provet bör skickas omgående till laboratoriet. Undvik att sända prov under veckoslut och andra arbetsfria dagar. Vissa bakterier kan hinna tillväxa om det dröjer >3 dagar innan provet når laboratoriet, särskilt vid värme (sommartid). Kyla utgör inget problem om inte provet genomfryses och flaskan går sönder.

### Resistensbestämning

På begäran utförs bestämning direkt på blandflorans eller sekundärt av isolerade bakteriestammars känslighet för olika antibiotika.

Resistensbestämning kan vara aktuellt i samband med slemhinneinfektioner (M-prov), parodontit/periimplantit prov (P-prov) eller vid abscesser och djupa infektioner (E-prov och A-prov).
Se dessa för ytterligare information.

Syftet med antibiotikabehandling är inte att avdöda bakterierna utan att i första hand hämma deras tillväxt och att ge normalfloran möjligheter att återetablera sig. Resistensbestämningen mot enskilda patogener sker vid sekundär odling och svaret kan dröja ytterligare några dagar.

Resistensbestämning görs primärt med s k lapp-test (disk-diffusion) och SIR (Sensitiv-Intermediär-Resistens) systemet och MIC (Minimal Inhibitory Concentration) med E-test. Svar på preliminär bedömning kan ges via telefon om så önskas.

### Mikroskopering

Direktmikroskopering används för att påvisa mikroorganismer som inte kan odlas (spirocheter) eller som har morfologiska former som inte går att särskilja efter odling (svampmycelier).

Vid provtagning för mikroskopering används preparatglas som ska vara väl rengjorda och avfettade. Håll alltid glasen i kanten eftersom hudfett förhindrar preparatets vidhäftning. På den sida av glasen som får bli undersida, ritas en markering där man kommer att lägga preparatet. Glasen läggs med den ritade markeringen nedåt. På översidan läggs med t ex pincett eller annat instrument ett par droppar vatten inom den markerade zonen. Provet blandas i vätskan så att preparatet blir tunt. Tjocka preparat är svåra att använda! Preparaten får lufttorka och läggs sedan i den medsända plastasken för transport till laboratoriet.