Van der Giersbergen

*"Pravda nás osvobodí."*

-         slova rodu van der Giersbergen

**Van der Giersbergenové** jsou larská šlechtická dynastie, držitelé baronského titulu, vazalové rodu van der Ostenmoern, a nositelé Hladové kletby.

Jsou chudší rodinou, jejíchž léno, severovýchodní Frijsenaard, je známý spíš přírodními krásami než svým bohatstvím či lidmi. Jako rodina mají obecně dobré umělecké vlohy, jinak však nejsou nijak ambiciózní a jsou dlouhodobými rodinnými přáteli van der Ostenmoernů.

Jejich dědičné dvojkletí se projevuje relativně neobvyklým způsobem – členové rodiny jsou obecně náchylní až k šílené oddanosti a emočnímu přilnutí k jiným osobám.

## Historie

Pravá minulost rodu van der Giersbergen je zastřena Dávným zapomněním – její členové si však vyprávějí svůj proslulý příběh o lásce, která dala jejich dědictví vzniknout.

Psal se podzim roku 611 a na hradě Stoerenberg ve východním Mirkeniru právě probíhalo mírové jednání. Historie si ho nepamatuje – nedošlo na něm k ničemu, co by nějak významně ovlivnilo průběh Hladové války, a beztak všechny rody, které se ho účastnily, přestaly existovat. Láskou tam však k sobě vzplály dvě duše do té doby ztracené: Ctí vázaný rytíř Ruud a mladičká lady Anneke.

Ač byli oba dvojkletí, jejich potenciální veřejný vztah byl odsouzen k neúspěchu. Mávali totiž na sebe z opačných stran bojových linií – zatímco Annečin otec sloužil jako součást entourage lorda Ludenwiga van der Ostenmoerna, Ruudův meč patřil povstalcům, a jeho lord nepatřil ke smířlivým. Něco takového však nemohlo jejich lásku zastavit, a tak Anneke hned po ukončení jednání za Ruudem utekla.

Spolu pak prožili celý jeden rok, celý závěr války, on jako chudý rytíř ve službách, ona v přestrojení za jeho služku. Tak jako šílenství kolem nich nabývalo na intenzitě, stejně tak se prohlubovala jejich láska. Vše však nakonec muselo skončit, a tak když se Anneke v podvečer rozhodující bitvy objevila před prahem tábora loajalistů s prosbou o milost, nesla si s sebou pouze své nenarozené dítě a slib, že se s Ruudem znova uvidí.

Ruud však někdy nedlouho poté zmizel. Nikdy ho nenašli mezi padlými, vlastně ani nikdo pořádně netušil, jestli do bitvy vyjel, ale také ho už nikdo nikdy nenašel. Annečin otec i bratr padli několik dní před jejím příchodem v pobočním střetu po boku lorda Ludenwiga, a dokud se jí neujal jeden z přátel jejího otce, nikdo jí ani nevěřil, že je skutečně tou, za kterou se označuje.

Její jediné štěstí bylo, že její otec měl mezi přeživšími lordy vcelku dobré vztahy, a tak když se na Druhém vyrovnání rozhodovalo o územním rozložení Frijsenaardu, byly jí jako jediné přeživší svého rodu, který bojoval za loajalisty, nazpět přiděleny rodinné země, baronský titul a možnost založit nový rod.

Anneke tak přijala jméno odkazující na hory jejího domova a stala se vazalkou lorda Maarena. S mladým markrabětem se vzhledem k podobnému životnímu údělu a věku skamarádila, což umožnilo pokračování přátelských vztahům mezi oběma rody, které trvají dodnes. Když však vychovala svého syna do věku, kdy mohl samostatně převzít vládu, odešla jednoho dne téměř bez varování zpět na sever. Její poslední slova před odchodem zněla: „Já ho najdu, někde… Musím vědět, co se stalo, a ta pravda mě osvobodí.“

## Členové

Momentální hlavou rodu je baron Tuuran van der Giersbergen, vysoký a ošlehaný muž velmi si zakládající na svém vzhledu a zdvořilém vystupování, kterému táhne na čtyřicet pět. Jeho manželkou, a životní láskou, je lady Sofia van der Ostenmoern, se kterou se znají od malička, kdy se panoš Tuuran jezdil do Saarenmaaru učit společně s Willjemem umění šermu. Se současným markrabětem taktéž udržuje vřelý přátelský vztah.

Tuuran a Sofia mají tři děti – již dospělou Nythalii, která s velkým úspěchem vystudovala Školu otevřené knihy a momentálně se živí jako kartografka ve městě Leouless na západním pobřeží Larského moře, dále syna Karlije, nyní osmnáctiletého dědice baronství studujícího Školu klidu, a desetiletého Darjena právě nastupujícího na místo Willjemova panoše.

## Léno

Baroni rodu van der Giersbergen vládnou velmi členité zemi severovýchodnímu Frijsenaardu. Zdejší krajině dominují pusté vrcholky pohoří *Giersbergen*, předhůří Stellkartských velhor, které poměrně ostře klesá do zalesněných mokřadů pro zdejší kraj typických. Krom pohoří samotného tak patří ke zdejšímu lénu i kraj *Aislenmoern*, larský název pro mokřady řeky Aisly.

Tak jako většina Frijsenaardu, i tento divoký kraj je jen řídce obydlen a neoplývá žádným významným materiálním bohatstvím. Zdejším obyvatelům může však být částečným zadostiučiněním až obrazová malebnost jejich země – zdejší krajina je se svými skalními městy, zurčícími říčkami a nádhernými výhledy na frijské *moernen* i na třpytící se Stellkarty jednou z nejkrásnějších v celém Oithiru.

Sídelním hradem rodu je Askerwijk, malá pevnost postavená na úbočí pozvolna stoupající hory. Pod Askerwijkem se nachází i větší vesnice sloužící jako řemeslné a trhovní centrum pro místní obyvatelstvo, frijské horaly. Někteří obyvatelé pod horami jsou osídlení podél Ostenstraatu, někteří i v bažinách samotných, většinou však jde jen o malé vesnice či samoty, na kterých žije jedna rodina.

Většina larských rodů by bez okolků použila i pro rod van der Giersbergen termín „chudý“. Nějaký výdělek jim plyne z Ostenstraatu, trochu z kamenolomu u městečka Brugg an der Aislen, něco málo také dostávají od markraběte, který přispívá na rozvoj zemědělského potenciálu země, především na spodním toku Aisly. Jednu z největších příspěvků do rodinné pokladnice posílá zpoza Larského moře Nythalii. Není toho moc, ale baronovi Tuuranovi to vlastně ani nevadí – na vyžití to rodině zcela stačí a vyšší ambice stejně nemají. Co dále taky chtít, když už máte to, co jste hledali – pravou lásku?