Bitva na Holých pláních

Tato bitva se odehrála v roce 1145 a definitivně rozhodla začínající válku mezi Kollvarem a Visczenií.

## Předehra

### Před začátkem války

Když se v roce 1129 odtrhlo Kollvarské knížectví a dalo tak vzniknout Kollvarskému království syn krále Bryscze II., Bryscz III., byl rozhořčen ačkoliv mu tehdy bylo pouze patnáct let. Považoval to za zradu a Kollvarské za své poddané, nehledě na rozhodnutí jeho otce.

Když ten tragicky zemřel, roku 1144, při lovu a tehdy třicetiletý Bryscz III. okamžitě zahájil plánování vojenského tažení, jehož účelem mělo být podrobení Kollvaru a jeho opětovné začlenění do Visczenie.

### Rok 1145

Jakmile král usoudil, že plány jsou dostatečně podrobné povolal svá vojska a vojska šlechticů.

Celkem se mu podařilo shromáždit na dvanáct tisíc jezdců, které doprovázelo na pět tisíc pěšáků.

Celá tato úctyhodná armáda vyrazila skrze průsmyk Starého muže a brzy se dostala na území Kollvaru aniž by narazila na odpor. Jak armáda putovala krajem roznášela hrůzu a smrt - král považoval místní za zrádce a tak se k nim choval.

Aniž by se to dostalo k uším krále vyrazila armáda i z Ithialu, což je něco co se nestalo již dlouhá staletí - a nebyla to jen tak ledajaká armáda. Deset tisíc orků, téměř polovina populace celé této hrdé válečnické rasy, vyrazila na sever - pomoci Kollvarským.

Ti se shromáždili a postavili se druhé armádě na místě známém jako "Holé pláně", jedné z nejrovnějších oblastí široko daleko. Síly nebyly vyrovnané - Kollvarští dokázali takto narychlo shromáždit sotva šest tisíc mužů, avšak počítali s příchodem posil ze severu.

## Bitva samotná

### Menší střet

Byrscz III. se utábořil a vyčkával - část svých jezdců, zhruba tisícovku, poslal pustošit vesnice v povodí Ithialu, tato skupina však měla smůlu - po několika dnech jízdy na sever narazila na postupující armádu rodu Kollvar, přes dva tisíce jezdců a čtyři tisíce pěšáků - zkušených horalů zvyklých na mnohem drsnější podmínky. K Visczenijské smůle navíc právě plenili jednu z vesnic u řeky a nebyli tak rozhodně připraveni na střet s početnějším nepřítelem.

Několika jezdcům se podařilo uniknout, většina však byla pobita - těchto několik varovalo svého krále a ten se okamžitě rozhodl - ihned zničit síly, které byly již několikátý den naproti jeho armádě a poté se vydat severně a zničit i přicházející posily.

### Bryscz III. dává povel k útoku

Chladného jarního rána roku 1145 dal král jasný rozkaz - *"Vpřed, vojáci! Pobijte ty zrádné zmetky!"*

Kavalerie vyrazila na boky, s úmyslem sevřít mezi sebou Kollvarskou armádu a zpečetit tak její osud, zatímco pěchota vyrazila přímo.

Když se obě armády střetly bylo jasné, že Visczenští jsou v převaze. Po několika chvílích však, k překvapení obou stran, zazněly rohy na levém křídle Visczenijské jízdy - blížil se nepřítel.

A to pořádný.

Deset tisíc orků sprintovalo směrem k bitvě, většina zakutá do kvalitních zbrojí Městské gardy Ithialu.

Země se otřásala pod jejich nohami více, než když se přesouvaly i největší armády Visczenijských králů - a to ta Byrsczova nebyla.

Ti vojáci, kteří si stihli této hrozby všimnout, se pokusili dostat se pryč - moře zelených orků, které se na ně valilo jako přílivová vlna podlomilo morálku i těm nejostřílenějším vojákům - každý slyšel pověsti o orcích a mnozí je v Ithialu i viděli a nikdo se s nimi nechtěl pouštět do křížku - natož pak do bitvy.

Většina mužů ale nedostala na výběr.

Když první linie orků narazila do boků Brysczovi armády nastal masakr. Demoralizovaní jezdci se drali na útěk a sráželi vlastní muže, kteří se snažili postavit orkům na odpor.

Orkové prošli Visczenijskou armádou jako nůž máslem a zanechali za sebou přes deset tisíc mrtvých - nebrali zajatce, jen ti, kteří stihli ujet - především pravé křídlo jízdy - si zachránili život a zdaleka neměli vyhráno, neboť je čekala dlouhá cesta nepřátelským územím zpět domů.

Zatímco orkové doráželi mrtvé jal se lord Kael'tar, velitel Kollvarských vojsk, hledat krále Byrscze III.

Trvalo dlouho než v hromadě těl našli i tělo mladého krále - poznat jej šlo pouze díky ozdobené zbroji, hlavu měl rozdrcenou.

## Dohra

Na trůn ve Visczenii nastoupila Brysczovo dcera, Jekaterina I. a okamžitě se pustila do vyjednávání míru - jednání vedli Vědoucí z Ithialu a jejich nabídku přijaly obě strany. Podle této dohody se Visczenia definitivně vzdává nároků na Kollvar, garantuje jej v jeho hranicích a vzdává se kontroly Průsmyku Starého Muže.

Z celkem sedmnácti tisíc mužů, kteří z Visczenie vyrazili bojovat za svého krále, se jich vrátila necelá pětistovka - tato bitva je označována jako "Konec Visczenijské jízdy" a byla tvrdou ránou pro celou zem - v Kollvaru zemřelo mnoho šlechticů a správu nad desítkami rodů, včetně toho královského, musely převzít ženy protože nikdo jiný prostě nezbyl.