Gregoriánský kalendář

**Gregoriánský kalendář** je kalendář nazvaný podle papeže Řehoře XIII., který byl přijat v roce 1582. Jeho cílem bylo odstranění nesouladu mezi délkou trvání kalendářního a slunečního roku.

Do uvedeného roku v celém křesťanském světě platil juliánský kalendář, který ještě v 1. století před Kr. zavedl Julius Caesar. On reformoval původní římský kalendář zejména pro potřebu prakticky vyřešit problém počtu dní v roce. Jeho velkým nedostatkem byl výpočet, na kterém byl založen. Oproti solárnímu roku se kalendářní opožďuje každoročně o 11 minut a 14 sekund. Když se každé čtyři roky přidal celý den, bylo to o 44 minut a 52 sekund více než mělo být a takto se nový rok slavil o zmíněný čas později, jak se ve skutečnosti začal. Ke konci letopočtu dělala tato odchylka okolo tří čtvrtin dne, ke konci 4. století to byly už tři dny, v 13. století sedm av 16. století dokonce deset dní. V době zavedení juliánského kalendáře byla jarní rovnodennost 25.března, v době prvního nicejského koncilu (v roce 325) připadla na 21. března, což zůstal pak fixní datum jarní rovnodennosti, neboť byl velmi důležitý při určování data Velikonoc a jiných pohyblivých církevních svátků. Avšak v 16. století připadla skutečnájarní rovnodennost na 11. března a podzimní na 11. září, přičemž nejkratší den byl 11. prosinec a nejdelší 11. červen.

Taková odchylka byla příliš citelná na to, aby ji bylo možné ignorovat a během celého středověku se ji mnozí snažili odstranit. Na to však bylo nezbytné nejen určit přesnou odchylku způsobenou nedostatkem juliánského kalendáře, ale i najít praktický způsob, jak se tomu v budoucnu vyhnout. I proto se reforma oddalovala, ačkoliv byla čím dál tím nutnější vzhledem k potřebě sladit církevní a občanský kalendář. Hlavně bylo třeba dosáhnout, aby jarní rovnodennost opět připadla na 21. března. Touto záležitostí se zabývali i církevní koncily - basilejský, pátý lateránským tak tridentský v roce 1563.

V roce 1582 tuto snahu završil papež Řehoř XIII., Podle kterého dostal nový kalendář své jméno - gregoriánský. Navrhl ho ale neapolský fyzik a astronom Aloysius Lilius (asi 1510- 1576) přičemž vyřešil dva klíčové problémy - odstranění časové odchylky deseti dnů a zabránění, aby se to v budoucnu opakovalo zavedením přestupných roků.

První problém se podařilo odstranit bez obtíží. Deset přebytečných dní se jednoduše vynecháno a kalendář se tak sjednotil s očekávaným stavem. Řehoř XIII. v papežské bule*Inter gravissimas* z 24. února 1582 nařídil, aby po 4. říjnu 1582 hned následoval 15. říjen.

Aby podobná odchylka více nenastala, bylo rozhodnuto vynechávat tři přestupné roky během každých čtyř staletí, a tak zamezit vzniku tří nadbytečných dní, které by se naakumulovali během tohoto období. Konkrétně to znamenalo, že léta na konci století jsou přestupné pouze tehdy, pokud jsou dělitelné číslem 400 beze zbytku, např. roky 1600, 2000, 2400 apod. Ale roky 1700, 1800, 1900, 2100 a další jsou neprostupné:

Stanovili se také další detaily, z nichž vyplynulo, že na každých čtyři sta let vychází devadesát přestupných roků. Tímto způsobem byla zajištěna vysoká přesnost, která je bohatě dostačující. Rok má v tomto kalendáři délku 365,2425 dne, čímž se od astronomického roku liší pouze o tři desetitisíciny dne. Tato chyba naroste na rozdíl jednoho dne až o 3600 let.

Rozdíl mezi gregoriánským a juliánským kalendářem je v současnosti třináct dní. Tento stav potrvá až do 1. března 2100 kdy o jeden den naroste.

Gregoriánský kalendář nazýván "novoštýlový" přijala většina katolických zemí téměř okamžitě, většinou v rozmezí let 1582 - 1584. Na území Čech a Moravy to bylo pravděpodobně v roce 1584, na území Slovenska asi o tři roky později. Nekatolické země ho přijímali velmi pomalu. Protestantské oblasti Německa ho akceptovaly částečně v roce 1700 a zcela až v roce 1775. Velká Británie a její zámořské kolonie ho zavedli v roce 1752, kdy již byla odchylka jedenáct dní. Pro ně proto po 2. září 1752 nastal 14. září.Japonsko ho přijalo až v roce 1873.

Zvláštní je situace v zemích vyznávajících pravoslavné náboženství. Ty ho oficiálně přijali až ve dvacátém století (např. Rusko v roce 1918 a Řecko až z roku 1923). Zatímco však pro civilní účely je v platnosti gregoriánský kalendář pro církevní účely se nadále používá kalendář juliánský.