הקמע

## עלילה

גור ואוח מנסים להתקבל לחבורת הצ'ואלילים אבל לא מצליחים. גור לקח למזקרת את הסופר-בוקה-מוקה-קוקה. גור ואוח כתוצא מחליתים להקים חבורה מתחרה.

## תסריט

### **מידע:**

דמויות: **גור ואוח**.

מספר סצנות: **1**.

זמן: **4:44** דקות.

פרופס: **קמע.**

### **מסך:**

**(אוח ואחריו גור נכנסים לקרבונקל לבושים בבגדים לבנים קרועים ומלוכלכים)**

**אוח:** ווווואו1, (מצביע על גור) תודה, גור, תודה שהרסת הכול. בגללך לא עברנו את בחינות הכניסה לחבורת הצ'ואלילים של דני מלך הכיתה.

**גור:** אני הרסתי הכול?

**(יושבים על הספה ונאנחים מכאב)**

אוח: כן. אני לא מבין מה הייתה הבעיה שלך, להיות עשר דקות, עם הילדה הכי מכוערת בכיתה מוהר זלימוביץ', **(מקיאים)** אה! בחדר אטום.

גור: אתה יודע מה זה להיות עם מוהר זלימוביץ', **(מקיאים)** בחדר חושך?

אוח: אהה, דווקא החושך אמור מאוד להחמיא לה.

גור: להפך. באור, מה שאתה רואה, זה מה שיש. אבל בחושך, אתה מתחיל לדמיין עליה כל מיני דברים... וווווואו1.

אוח: טופי. אז בגללך גם הרסנו את הבגדים הכי **קולים** שלנו, וגם לא התקבלנו, לחבורת הצ'ואלילים.

גור: בגללי?

אוח: כן, בגללך. (מצביע עליו)

גור: ומה היו כל הצעקות שלך, כל פעם שמישהו קיפץ באוויר? מה ביקשו ממך בסך הכול, להיות לעשר דקות טרמפולינה? אבל אתה ישר, (לעג) **לא!**

אוח: אתה יודע, היה חלק אחד שלא כל כך הבנתי בבחינה.

גור: אתה מתכוון לחלק שכולם עמדו מסבבנו ושרו "חננים אפסים"?

אוח: לא, לזה אני רגיל.

גור: אז ת'מתכוון לחלק הזה, ש...נתנו מאה שקלים פיקדון וקיבלנו בחזרה רק שלושה שקלים?

אוח: לא, בטח היו להם הוצאות. אני מתכוון לחלק הזה, שכולם קפצו לנו מעל הראש, וכל מי שעבר דני צעק לו: "**התקבלת לחבורה**".

גור: הבעיה שרובם לא עברו. **(מלטפים את המצח)**

אוח: אהה, כן. אני רק לא מבין, למה לא נתנו לנו גם לעשות אה..את הקפיצה הזאת? אני לא מבין את זה.

גור: גור, אני מתפלא עליך, איך אתה מצפה שנקפוץ מעל הראש של עצמנו?

אוח: גור, יש לי הרגשה שאנחנו היינו הבחינה. (קם מהספה)

גור: מה זת'אומרת?

אוח: הם בכלל לא רצו אותנו. הם רק רצו את הגוף שלנו. הם לא התעניינו אפילו קצת באישיות שלנו.

גור: מזל שלקחתי מדני מזכרת.

אוח: איזה מזכרת? (מסתובב) הא! איזו תדהמה!

גור: נכון תדהמה?

אוח: גור, זה הקמע הסודי של חבורת הצ'ואלילים, של דני מלך הכיתה. זה ה:

**גור ואוח:** "**סופר-בוקה-מוקה-קוקה**".

אוח: גור, אם דני יגלה שלקחת לו את ה"סופר-בוקה-מוקה-קוקה", הוא יפעיל עלך לחץ **פיזי מתון**.

גור: וואי1!

אוח: מה תעשה? לאן תפנה? הייתי עוזר לך בשמחה, אבל אה.. נזכרתי, שיש לי שסבוע שבוע סידורים בהונג-קונג. ביי. (הולך לדלת)

גור: אוו... (מוריד את הראש)(לובש את הקמע על הצוואר)**(אווירה ומוזיקה דרמטית)**(מרים את הראש לאט)

(אוח מסתובב לאחור בתדהמה)

גור: אני לא מפחד מדני מלך הכיתה! דני מלך הכיתה יכול לרקוד לי על קצה ה... (מוריד את הקמע) (מבט מבולבל) אני אמרתי את זה? (לובש את הקמע) כן! אני אמרתי את זה! (קופץ על הספה) בו נחצ'קן להם את הצורה.

אוח: גור, יכול להיות שלקמע הזה יש כוחות על-חנוניים?

גור: כן. בוא נצ'פר להם את הצורה, בוא נדרדר להם את הדימוי העצמי.

אוח: גור, אתה שומע על מי אתה מדבר? אתה מדבר על חבורת **הצ'ואלילים** של דני, מלך הכיתה.

גור: אז מה? ומה אנחנו, לא צ'ואלילים?

אוח: לא.

גור: אז מה אנחנו?

אוח: אבק אדם.

גור: אוח, האדם הוא הפלדה.

אוח: ואנחנו החלודה.

גור: אומץ, אוח, אומץ! בוא נקים חבורה מתחרה.

אוח: אה, לך קל לדבר, לך יש את הקמע. מה לי יש? חבר עם קמע?

גור: אתה חושב **שהקמע** הופך אותי להיות אמיץ?

אוח: ברור.

גור: (גיחוך) הנה אני מוריד אותו. (מוריד)

אוח: בהה! (לוקח את הקמע)

גור: האהאהאהא... (נופל אל מאחורי הספה)

אוח: (מהדהד עם הראש לסימן של "לא" מסתקל על הקמע ולובש אותו) **(מוזיקה דרמתית)** (שם את הידיים גבוהה במותניים) או.קיי, מעכשיו אני מנהיג החבורה. כולם, אליי! (מסובב את הקובע ומסתיר את הפנים)

**(גור מגיע אליו)**

אוח: או.קיי, שימו לב, יש לנו עוד מעט קרב ענק עם דני והצ'ואלילים, על הקמע, אז אנחנו צריכים להתחיל ^ באימונים. כולם אליי.

גור: (נצמד עם הגוף לאוח)

אוח: גור, מה אתה עושה?

גור: כבר אין לי לאן ללכת.

אוח: טוב. נתחיל באימונים לראיית-לילה. שתי שניות, היית בחלון, **טוס**! (מצביע לחלון)

גור: (קופץ מעל הספה אל החלון)

אוח: או.קיי. בוא תגיד לי, בבקשה, מה ת'רואה?

גור: **לילה!**

אוח: טופי. אני רואה שאתם שולטים בראיית-לילה. עכשיו נעבור למבחנים בסיבולת עיצבון. גש אליי, בקשה. (מצביע אליו)

גור: אני? (הולך אליו)

אוח: כן. (נותן לו מכה על הראש ועושה קול של זבוב) בזזזזזזזזז........

גור: וווואו1 אוח, די נמאס לי, נמאס לי. אני פורש מהחבורה שלך ומקים פלג מתחרה. ככה זה תמיד בתנועות מהפכניות. (הולך לחלון)

אוח: האהא. אם ככה, אז ת'לא פורש, ת'מסולק. תסתלק בוגד! (מצביע) כבר מזמן רציתי להגיד **שנמאס** לנו ממך, כאן בחבורה שלנו. האהא. (צוחק)

גור: **או, או!**

אוח: מה "או, או", הפעם, פחדן?

גור: דני בגרסה העצבנית שלו, ועוד מאה צ'ואלילים, מקיפים את הקרבונקל.

אוח: **הא**, מה הם חושבים שהם מפחידים אותי? יש לי את ה"סופר-בוקה- מוקה-קוקה". (מנפנף בקמע) (מסתקל לחלון) (מפחד) הא! זוועות עליך שמשוווון!

גור: מה אתה מפחד? לך יש את הקמע.

אוח: קמע, קמע, אבל הם יותר **ממאה**. (מתנשף) אה, מה נעשה? העם זקוק לאיחוד. בוא נחאד בחזרה את שתי החבורות שלנו.

גור: בוא.

**(מתחבקים)**

גור: או.קיי, אז עכשיו אנחנו מאוחדים.

אוח: עכשיו, (קול עמוק, מרים יד) כשאנחנו מאוחדים וחזקים, הגיע הזמן...

(נקישה על הדלת 11 פעמים)

אוח: לברוח!

**(בורחים אל מחאורי המצלמות)**

אוח: וווואההההההההההההההההה.............................................