7. mäng

# Kerge ülevaade

Mööda võsavahet ja soometsa komberdatakse mööda mahajäetud küla serva, peatutakse Sookülas ning seigeldakse Söekülla. Välditakse noaga lõigatavat paksu udu, neetud asulat, pimeda külavanema seiklusjutte rabamaalt ja merelt; ning tüli Söeküla nõukoguga.

## Mängijate meenutused ja tagasiside

Õhtu eel kogume laibaõgardite maised jäänused kokku ja süütame neist romantilise lõkke. Õhtuhämaruse saabudes söed veel veiklevad õrnalt ja järgnev öö bandiidikoopa juures möödub rahulikult.

Hommikul asume läbi võsa teele ning järgmise öö veedame suuremate vahejuhtumiteta Sügisõuna kõrtsi lähistel metsas.

Varahommikune valvekord tuvastab kahtlase piimja pealetungiva udu ning meis tärkab paranoia – saduldame kiirustades hobused ja asume teele. Udu meile õnneks järele ei jõua ja õhtu eel saabume madalasse väikesesse Sookülla. Udu liigub külast mööda. Siin-seal liigub ringi takupükstes kõhnu inimesi ja saame teada, et küla kümnekonna majapidamise hulgas on austatuim pimeda Tomaši püstkoda. Kuulame sulgede ja rebasenahkadega kaunistatud telgis veidi tema seiklusjutte ja õhtuks õnnestub meil pisut vähem märg ulualune leida. Lõpuni selgusetuks jääb, kes Tomaš täpsemalt on ja miks me siin oleme ning Arnold võtab asja lühidalt kokku: "Siia me enam tagasi ei tule. Kunagi."

Järgmisel hommikul seame sihi Mahajäetud külale. Päev möödub soos ja samuti öö. Ray kuuleb valvekorra ajal öös mööduvat salka, ent ei ta ise, öökull ega ülesaetud Adam suuda salga täpsemat asukohta tuvastada.

Rangeri ja druiidi ebaõnn jätkub ka hommikul, kuna näib, et öösel möödunud seltskonnast pole maha jäänud ainsamatki märki ega jälge – kuni Arnold juhib meie tähelepanu vagudele, jäljeridadele ja mahatallatud rohule. Lähemal vaatlusel tundub, et seltskond pisemaid ja üks hiiglaslik suure järel lohistatud vaiaga tegelane on siit teel Mahajäetud külla ja tagasi möödunud. Läheme mööda jälgi edasi Mahajäetud küla suunas. Enne küla saadab Keegi Kaarna inspekteerima, aga too pöördub üsna pea tagasi ja kraaksub pärimise peale ainult: "Surm! Surrrm!" Kehitame õlgu, pakime magamiskotid lahti ja läheme uuesti magama.

Öö möödub aga rahutult ja hommikuks on kõik peale Adami väga väsinud. Keegi hakkab midagi kahtlustama ja veendub väikese loitsu järel, et viibime neetud maal. See võtab kartmatult seltskonnalt ära soovi Mahajäetud küla uudistama minna ja otsustame siia hiljem koos mõne(kümne?) kleerikuga tagasi pöörduda. Edasi viib tee Mahajäetud külast mööda mäeküljel asuvasse kaevurite (ja sunnitööliste) asulasse Söekülla. Kuuleme siit-sealt, et siinne rahvas on muutunud väga rahulolematuks – seda nii Raudjala komandanditunni (sõjaseisukorra) kui ka kohaliku külanõukogu omavoli pärast. Räägitakse, et kohut mõistetakse näo järgi ja inimeludest suurt lugu ei peeta.

Järgmisel hommikul läheme küla nõukogu majja visiidile ja veendume sealsete ossidega vesteldes, et küla pealt kuuldu vastab ilmselt tõele. Ühtlasi võib olla väikeseks probleemiks, et nõukogul on meist üsna ükskõik ja lisaks sellele – Raudjalg hoiab endiselt siin korda, kuigi seda peaksime tegema meie ise. Lahkume küla ainsast puhtast majast ja jääme mõtlema, kuidas oleks kõige kavalam siinkandis oma autoriteeti kehtestada.

### Varandus

**Saadud varandus**

* Taimed haavade sidumiseks ja vaeguste raviks

**Kaotatud varandus**

* 98 sp ühiskassast (ühiskassa 70 gp → 60 gp 2 sp)

# Mängujuhi osa

Mängujuht ise vaatab kas kirjutab siia midagi asjalikku või riputab oma bänneri...