Domur Dovervik

Född i Doverbergen, del av kustliggande bergskedja väster om Westcrown.

Hans familj och släkt äger/ägde fina gruvor i bergen och under Domurs uppväxt njöt han dvärgvälståndets frukter.

Fram tills en olycka där troligtvis alla i familjen utom Domur avled.

Han lyckades med nöd och näppe ta sig ut ur bergen, tog sig ut i naturen och virrade omkring under en tid, ovan som han var av sol, vind, träd och andra mjuka saker.

I princip gick det i en nedåtgående spiral allt sämre för Domur. Han var uttorkad, svulten och medvetandet svajade ostadigt. Det hade definitivt inträffat nån sorts död inom kort tid om han inte, helt av en slump, skulle stöta på ett väsen.

Väsenet var i knipa och Domur hjälpte väsenet ur knipan. Väsenet tog till flykten och Domur var åter ensam.

Dock så hade turen vänt, det som kunde gå fel gick nu istället rätt.

När Domur till slut kom till civilisationen träffade han på en människoprästinna. En prästinna av guden Desna. Efter att ha lyssnat till Domurs berättelse om mötet med väsenet och hur allt verkade gå Domurs väg efteråt var prästinnan övertygad. Hon var bergsäker på att Domur i själva verket stött på en gestalt av guden hon själv dyrkade.

Domur höll sig sedan i prästinnans sällskap, och efter många år när prästinnan låg för dödsbädden var Domur själv fullfjädrad Cleric of Desna.

Efter en tid på vägen resandes kom Domur till Westcrown. På vägen hade han allt närmre han kom fått höra om hur styret skiftat till något för hans sort väldigt ovälkomnande, och redan ett par mil innan började han dölja sin tillhörighet, Hålla sig borta från vägpatruller och representanter av det rådande styret.

Väl i Westcrown upptäckte han att det ändå var relativt lätt att smälta in.

Så länge han, som tidigare, höll sig undan lagens långa arm och inte skyltade med religion eller ideologi var det relativt lätt för Domur att hyra in sig ovanför en i lönndom praktiserande människodruid där han började sälja lyckoamuletter. Än så länge går affärerna lite knackigt men han har ju bara varit i staden i tre veckor!

Utöver druiden, som bär namnet Masja Daggdryp, har Domur kommit på god fot med halvorken, tillika krogvakten, Grack. Domur bodde på värdshuset Grack jobbar på de första kvällarna av hans vistelse i staden. En kväll var Grack i färde att hamna i handgemäng med ett gäng oregerliga Tieflings som vägrade bli avhysta efter mörkrets inbrott. Efter att ha tryckt till Grack en provisorisk lyckoamulett önskade Domur Grack lycka till med en klapp på axeln.

Efter en otroligt lyckosam barfight lyckades Grack lyckligen få ut Tieflingbusarna. Han tackade Domur och sen dess har de nästan varje kväll vid stängning suttit och haft det trevligt.

En av de många raser som uppehåller sig i Westcrown är Tiefling en som Domur aldrig tidigare stött på. De syns sällan på gatorna och det enda som Domur hört om dessa demoniska varelser är att de flesta är tjuvar, obotligt aggressiva och alldeles för otrevliga över lag att ha att göra med.

Nu när Domur varit i Westcrown i några veckor så borde han börja känna av suget att resa vidare. Det är ändå det som hans Gudom Desnas lärdom lär. Men han känner en vilja att vara kvar i staden. Under ytan av auktoriärt förtryck finns en sprudlande och rik civilisation som förtjänar bättre. Domur har bestämt sig att vara kvar ett tag till för att se om han kan hjälpa staden lite på traven.