Hanórran-Dynastiet

Hanórran-Monarkiet (Tzehan Hanórran, sitter i Leuthilspar i Evermeet)

Alve-øyen Evermeet befinner seg langt vest fra Sverdkysten. Den ble ofte kalt 'Emerald-øyen', og er det største alve-kongdømme i Fẚriel. Evermeet følger en isloationistisk utenrikspolitikk, og tar imot besøkende, enn si nybyggere, bare med overflatebolig alve-blod. På grunn av sin geografiske, forholdsmessige og kulturelle løsrivelse har mange utenlandske, og først og fremst ikke-alver, folk mange fabellignende forestillinger om øya.

Kongedømmet ble styrt av dronning Amlaruil Hanórran. Sol-dronningen, som Amlaruil hadde blitt kjent, var avhengig av sine rådgivere for å få råd. Selv om dronningen også hadde mannlige rådgivere, inngikk ingen av dem en del av hoffet hennes. Hun var gift med Ael Senach, som var hennes konge.

Mens tradisjon forordner Høyrådet å tjene til glede for tronen og den nåværende regjerende monarken, var medlemmene som ble utnevnt til rådet like tradisjonelt mektige i seg selv, og deres meninger falt ikke alltid sammen med den fra den regjerende kongen eller dronning. Dette inkluderte dronningens bror, Tzehan Hanórran.

I året 1450 ble datteren deres, Hanali Hanórran født som arving til tronen. Hun ble oppkalt etter Hfanali Celanil, alvegudinnen for skjønnhet og kjærlighet. Feiringen varte i tre uker, og endte med en navneseremoni. Ikke alle var like engasjert i feiringen. Dronningens bror, Tzehan hadde lenge vært misunnelig og motsatt den nåværende monarkiets veier, og la steg for å overkaste det. Med noen få allierte i det kongelige råd, Admiral Emardin Elsydar og Høy-Marsjall Keryth Blackhelm, opprettet de en allianse med orkekongedømmet Mange-Piler.

Fødsels-feiringen ble brukt som en distraksjon for Tzehans plan og gjennom Admiral Emardin sin kontroll over øyens krigsflåte, transporterte de Mange-Piler armeen og dens konge, Obould Mange-Piler XVII, til øyen ubemerket. På dagen av navne-seremonien til Amalaruil og Aels datter, gjennomførte Tzehan plottet sitt, og stormet hovedstaten Leuthilspar med orke-armeen og de omvendte alve-soldatene bak seg. Dronningen og Kongen klarte å rømme med hjelp av Selsharra Durothil, Dronningens høyre hånd og barndomsvenn. Hun hjalp dem til deres private seilflåte, og de klarte å rømme fra øyen, men ikke uten tap. I flykten ble Ael skutt fra fortet av Tzehan. Han greide å holde dem unna lenge nok til at dronningen, barnet og Selsharra klarte å komme seg på båten og vekk.

Tzehan brukte ingen tid på å nøle, og sendte straks orke-kongen Obould etter dem. De kom i land på Sverd-Kysten, og begynte vandringen sin mot byen Solvermon, hvor Ael's familie stammer og er fra. I måneder var ledet Selsharra, dronningen og barnet hennes gjennom skogene og landskapene til sverdkysten og østover, fullt bevisst om at Oboulds styrker var ute etter dem. De levde tungt og i isolasjon, og kom seg videre kun på fremmedes godhet.

Reisende gjennom Aldirvinter-skogene, fikk de søke tilflukt i en eldre menneskemanns hytte. Hans navn var Masar Pesuldis, og var hemmelig alliert med orke-kongedømmet. Han kontaktet en bande orker som vandret i nærheten om okkupantene i hytten, og angrep i natten. De stengte utgangene og satte fyr på huset. Dronningen visste at magien hennes var for svak til å redde dem, men gjennom sine siste krefter brukte hun en teleportasjons-formel for å sende datteren bort, med dronningens egen monarki-medaljong rundt halsen. Huset brente ned, med Dronningen og Selsharra i det, og orkebanden rapporterte om både deres, og tron-arvingens død tilbake til Obould og Tzehan.

Tzehan har regjert over Evermeet i 20 år. Han har utvidet ekspansjonen sin, og har brutt av den isolasjonistiske veien som tidligere ble drevet. Noen vil si at dette er en positiv utvikling, mens andre vil si at dette har ført til at det idylliske alveparadiset har blitt transformert til et diktaturisk ekspansjonsrike, som aldri vil bli stort nok for Tzehans maktlyst. Tzehan, kort etter å ha tatt over Evermeet-monarkiet, satte Obould i gang med å utvide Mange-Piler kongedømmet. Sammen har de skapt uro gjennom sverdkysten og Fẚrin i mange år, men deres kombinerte styrke er vanskelig å motstå. Tzehan gir Obould frie reimer til å plyndre og oppsamle land, imot at han selv får overse Evermeet og kalle seg konge. Lite vet Obould at når han har samlet opp nok land, vil Tzehan overkaste også ham, og regjere over både orker og alver.