Simon d'Élia

**Simon Hérault Cartier d'Élia** var en tusarsk greve av Rethieu *jure uxoris*, og allerede ridder av Plaine-Élia etter å ha gått i lære hos den forrige ridderen. Han hadde gjort krav på tittelen som greve da han under kong Pharamonds kampanje så sitt snitt til å beleire borgen til grev Gaucher Barergne de Rethieu, og sulte ham ut av borgen. Han tok grevens søster til ekte, og myrdet Gaucher. Med hustruen Claire II, grevinne av Rethieu fikk han to døtre. Det ble hans førstegødte datter, Lucienne, som etterfugte ham. Hans andre datter giftet seg med en krigsveteran fra Grevestridene, og ble gjennom ham baronesse av Anitrep.

Datteren Lucienne fikk flere barn med kong Pierrick av Tuss, og selv om kronikørene ikke er enige om det er den mest profilerte kronikøren, Paul de Boiserre, sikker i sin sak at keiser Paul I og hans etterkommere kan spore sine aner tilbake til kong Pierrick og dronning Lucienne. Dette gjør i så tilfelle Simon d'Élia en forfader av Tussarix' første keiserhus.

## ***Biografi***

### **Tidlig liv**

Født og oppvokst i utkanten av Connique i Brair, var Simon det uekte barnet av en gårdsjente og en munk. For å gjøre opp for sine synder, ble kvinnen – som skal ha tvunget seg på munken – bedt å oppdra barnet med kjærlighet. Kvinnen nektetå gå med på det, og etterlot Simon på trammen til Hérault d'Élias borg.

Den barnløse og ugifte ridderen, tok Simon under sine vinger, og lærte ham opp til å bli en god soldat. Som en del av opplæringen, lærte han å skyte med armbrøster og duellere med dolk og sverd. På grunn av sitt opphav som bastard av en munk, hadde Simon et hat for religion. d'Élia lærte ham opp i troen, og gjorde Simon til en from ungdom. Da Simon nådde femtenårsalderen, ble han gjort til væpner og arving av d'Élia. Han tjenestegjorde under ham i alle år, og ble til slutt gjort til ridder av Plaine-Élia i 582 A.Æ.

### **Renvaske navnet**

Som ridder ønsket han å gifte seg, men ble nektet av den lokale geistligheten. Han måtte derfor henvende seg til den geistlig domstol, som skulle høre ham og teste ham i religiøse doktriner. Besto han, ville han bli renvasket og kunngjort som gifteklar. Ett å ha dedikert ett år – med de nødvendige omkostninger han måtte betale domstolen – ble han renvasket, og tok sin adoptivfars navn som en del av sitt for å hedre mannen som lærte ham opp. Han var nå anerkjent nok for å starte på nytt i gudenes øyne.

Simon d'Élia prøvde å finne en gunstig brud, men ingen ønsket ham. I fem år jobbet han med å finne seg en hustru og samtidig drifte områdene sine. I jakten på en kone, var det ingen familie som ønsket å ha med ham å gjøre Plaine-Élia var ikke et dårlig trekk, men det fantes bedre fisk i havet. Mannen selv ble ikke tolerert fordi han fremdeles ble sett på som bastard.

### **Grevestridene**

*Utdypende artikkel: Grevestridene*

Pengemangel fra prosessen å renvaske seg selv – samt en sakte realisering av tanken om at den geistlige domstolen kun var ute etter pengene hans – fikk Simon til å bygge opp et hat mot tempelansamlingene i ridderskapet sitt. Han gjorde seg skyldig i å tenne på flere templer til ære for gudene. Han voldtok og stjal fra bøndene, og ble leder for en liten røverbande.

Da Grevestridene nådde ham i 586, sverget Simon sin troskap til kong Pharamond. Simon d'Elia øynet en mulighet til å sikre seg selv rikdommer, og hevn mot geistlige. Han ble en soldat som fulgte tett under baroner og grever lojale til Pharamond, og deltok i flere slag. Med det lille av ære han hadde igjen, kjempet Simon for Pharamond i to år. I løpet av kampene, fikk han en pil skulderen. Det satte ham ut av slaget, og han overlevde så vidt kampen med en lammet arm. Han kjøpte en hest, og tok posisjonen som kavalerist fram til armen var leget.

En kastestein som landet i nærheten av ham, sendte jod og splinter av knust stein mot ham. Han fikk flere sår i ansiktet og skader på det ene øyet. Uten at det ble ordentlig leget, fikk han en infeksjon i det ene øyet. Han fikk det fjernet, og ble kjent som "Enøyde Simon" av sine kamerater.

I 588, var han langt borte fra markene sine i Plaine-Élia. Med en gruppe soldater som ikke ønsket å være en del av kongens hær lenger, la Simon d'Élia på sprang i retning et tempel de hadde passert. Her tvang de seg inn, og voldtok både kvinnene knyttet til tempelet. De forsynte seg selv grådig av matlagrene, og ungkarene tok flere av kvinnene til sine permanente elskere. Yppersteprestinnen ble tvunget til å ekte mennene og kvinnene som ønsket det.

Etter å ha rotet i arkivene til tempelet, landet Simon på søster Claire Barergne. De ble ektet, og Simon fortalte mennene sine om planen: å ta Claire til ekte og fullbyrde ekteskapet. Deretter skulle de legge i vei mot greven av Rethieu, og drepe ham. Han ville gjøre krav på grevskapet gjennom sitt ekteskap med Claire Barergne, og gjøre seg selv til greve. Soldatene ville bli gitt land og titler for å kunne slå seg ned, og legge krigsårene bak seg.

### **Beleiringen av Slidelville**

Da soldatene ankom Slidelville, ventet de i skogbrynet til natten falt på. Slidelville lå i bunnen av et dalsøkk, og bymurene var delt på midten av en elv som løp gjennom midten av den. Flere av soldatene var likevel borte og kjempet mot Pharamond på vegne av Gaucher, som hadde sendt sin bror for å møte kongen. Broren var den bedre militære taktikeren og Gaucher var den fødte administrator. Til gjengjeld lå byen nå ubeskyttet.

Uten noen beleiringsvåpen å benytte seg av, brukte soldatene sine nylig lovede hustruer – med unntak av Claire Barergne – som levende skjold for å beskytte seg selv. Simon knuste motstanden fra byen ved å føre en beleiring med gisler på to uker. Gaucher, som var sterkt religiøs, ville ikke lede an en konflikt hvor uskyldige liv kunne gå tapt. Uten nok tropper til å forsvare seg selv, bestemte han seg for å abdisere setet til sin søster.

    Da beskjeden nådde Simon d'Élia, beordret han menene sine til å innta byen gjennom hullene i bymuren. Herfra, tok de seg inn i grevens borg ved å bruke Simons papirer på at han nå var greve – og per definisjon også eide bygningen. De arresterte Gaucher, og dro han med ut i bygatene i soveklærne sine. Han ble bragt med ut til Simon, som beordret Gauchers øyeblikkelige henrettelse. Mennene hans adlydte ordrer, og den falne greven ble halshugget.

Hodet ble satt på en stake utfor byportene neste dag, og Simon arrangerte for kunngjøringen at han var den neste greven av Rethieu samme kveld.

Gauchers bror falt i en av kampene i Grevestridene, og returnerte aldri til Rethieu – hvilket gjorde Simon og Claire som de eneste personene i familien som kunne arve grevskapet.

## ***Trivia***

1. *Simon* kommer av det Gamle Testament-navnet *Simeon*, som betyr "Han har hørt".
2. *Élia* er adaptert av et hebraisk navn som betyr "Jahve er (min) Gud".