Eichenschild

**Keletkezése :** A várost Claudette von Eichenschild alapította V.I.SZ. 198-ban.

**Hierarchia :**
 A város egy kilenctagú tanács irányítja, bár a kilencedik tag az
uralkodó család feje, aki inkább csak névlegesen szól bele a város
politikájába.

**Populáció** : 45 - 50 000 fő
87% ember, 11%-os tünde kisebbséggel, és még ennél is kevesebb, alig 2%-os démon lakossággal.

**Vallás :** Katolikus

**Történelem :**
Claudette
 és férje, Frig voltak az akkori, még igencsak kicsi Eichenschild család
fejei. A legenda szerint Claudette a város akkori helyén járva
beleszerelmesedett a tájba, és mivel ekkor már terhes volt, első
gyermekét is itt szülve megalapozta meg a család vérvonalát. Itt
letelepedvén V.I.SZ. 198-ban egy akkor még parányi települést hoztak
létre. Az évek múltán az Eichenschildek gyorsan kivívták a nép
elismerését és szeretetét bölcs döntéseikkel, éles előrelátásukkal,
bátor szívükkel. Nekik hála a kis település egy gyorsan fejlődő várossá
nőtte ki magát, a kezdeti mezőgazdálkodásból hamar az ipar területére
értek. Kiváló kovácsok és kézművesek vetették meg lábukat a városban,
felkérésre pedig Veronia minden tájáról özönleni kezdtek az építészek,
tanítómesterek, és tudós emberek. V.I.SZ. 390-ben kezdett épülni a
városfal és a palota is, melyek munkálatai befejeződtek 413-ban. A város
 folyamatosan nőtt, és nőtt, hála a család ügyes kereskedelmi
húzásainak, és óvatos taktikázásainak egy igazán nagy várossá
gyarapodott. Az előnyös elhelyezkedése, a jó állapotú kereskedelmi utak,
 és a járőrszolgálatok bevezetése miatti biztonság végett egyre több
kereskedő haladt át erre, és az évek során elkerülhetetlenül Veronia
egyik legfontosabb kereskedővárosa lett. A város megerősödése és
fellendülése az Eichenschildek javát is szolgálta, a palota elkészülte
után rengeteg bált és partit adtak, ezek mind a kor adottságaihoz mérten
 a legpazarabb ünnepségek voltak. Szorosra fűzték a kapcsolataikat mind
az északi mind a déli nemesi házakkal, bár házasodni igencsak igényesen
házasodtak, szinte mindig az Eichenschild oldal felőli családtag volt a
domináns fél. Manapság az Eichenschild báljait tartják Veronia
legelőkelőbb, és legfenségesebb ünnepségeinek, rengeteg báró és gróf
küzd hogy eljuthasson ide, és csupán kevés kiválasztott kapja meg a
jogot hogy részt vehessen rajta. A Téli és Nyári nagy bálünnepségen még
maga a király is részt vesz a hercegek társaságában.

**Felépítés :**
A
 külváros némileg jobban hajaz egy falura, mintsem egy igazi
nagyvárosra. Az utcák nincsenek lekövezve, az állatok szabadon járnak
kelnek, az emberek nyüzsögnek az utcán, sietnek a dolgukra. Pletykák
születnek, és kapnak szárnyra, vagy éppen halnak meg. A házak falait
borostyán növi be, az ablakokból virágok lógnak. Az építészet elég
szabados, a legtöbb ház egymás oldalába van építve. Talán ez a rész
őrizte meg a város eredeti formáját. Itt számos kispiac, üzlet
található, az itt élő emberek pedig viszonylagos jólétben tengetik a
mindennapjaikat.

A
 folyópartot érintő területeken van néhány vízimalom, és sokan
halászattal foglalkoznak. A hal erős szagát füstölőkkel űzik el, ez egy
egyszerű gyógynövényes keverék, amely nagy számban terem a város melletti
 erdőségben. Erős, jellegzetes illatot áraszt, amely elnyomja a halak és
 más szagokból áradó bűzt. Füstje nem túl sűrű, ezért városszerte sok
helyütt alkalmazzák. Sok a kiskert, illetve veteményes a külvárosban így
 az emberek képesek megtermelni maguk számára a minimális zöldséget, és
gyümölcsöt.

Ami
 a külvárosban talán a legjelentősebb, az a piac. A város nagyrészt
kereskedelemre épül, remek kereskedelmi útvonalak, folyópart, és
földrajzilag előnyös pozíciója mind elősegítették a város fejlődését. A
piacon széles körben mindent meg lehet kapni. A legnagyobb
hosszúkardoktól kezdve egészen az egyszerű kapáig minden. Nyakláncok,
fülbevalók csecsebecsék. A legújabb ruhadivatok (melyek a város
nemességének igencsak fontosak), legfrissebb kovácsolású páncélok.

A
 kovácsműhelyek itt a mennyiség helyett a minőségre helyezik a
hangsúlyt. Főként páncélokat és fegyvereket gyártanak, bár többnyire az
elitebb, vagy tehetősebb rétegek számára. Személyre szabott rendeléseket
 vesznek fel többnyire, bár kérés szerint eleget tesznek az alacsonyabb
rangú vásárlóknak is. Rengeteg nemes és magas rangú tiszt rendel innen
kardot, vagy páncélt.

Szinte
 Veronia minden fajta árucikkéből lehet itt találni, válogatni. Azonban
mindig vannak olyanok akiket nem a hagyományos választék érdekel. Ők
valamivel többre vágynak. A speciális igényű vásárlókat a feketepiac
elégíti ki. Ugyanis az is virágzik itt, még ha elég jól el is vannak
rejtve a világ szeme elől. Rendeltetése egyszerű, adj el mindent ami
illegális, persze jó áron, hogy meggazdagodj. Az ilyen zugkereskedők
többnyire jó kapcsolatokkal rendelkeznek a városon kívül.

A
 feketepiaci áruk gyakorta érkeznek folyón, csónakkal hiszen sokkal
könnyebb a folyóparton átcsempészni, mint a városkapunk. A kikötő nem
éppen mondható hatalmasnak, itt többnyire csupán kicsi csónakok
közlekednek, valóban kicsi árukészlettel a fedélzetükön.

Viszont
 itt, a Külvárosban található a temető. Elég hatalmas, hiszen naponta
születnek, és halnak meg emberek. A temető érdekessége, hogy a város
szolgálatában álló nekromanták felügyelik. Ők elég erős ellenőrzés alatt
 vannak, viszont jó szolgálatot is tesznek a városnak. Fizetést kapnak,
valamint tanulási lehetőséget más nekromantáktól. Ők a sírásók és a
temető gondozói is egyben, valamint ők vizsgálják ki a város azon
ügyeit, melyekben sejteni lehet hogy nekromanták a bűnösök. Egy hat
tagból álló tanács vezeti őket, amely jó kapcsolatot ápol Noitrával, és
feltétlen engedelmességgel tartoznak a városnak.

Ahogy
 elhagyjuk a Külvárost rendezetlen épületeit, immáron a Belvárosba
érünk, amely nagyon sokban különbözik az eddigiektől. Az utak kővel
vannak kirakva, a házak letisztultabbak, és úgy egészében tisztábbak is.
 Itt szintén található egy újabb piac, ám ez inkább a külvárosi piac
megnyúlása, mintsem újabb, különállóbb terület.Itt élnek a köznemesek és
 a gazdagabb polgárok, jómódú kereskedők. A belváros tiszta, és szép,
rendezett, építészete erős eltérést mutat az eddig látott
városrészekkel.

A
 városban több fürdőház is van, ezek eleinte mindenki számára elérhetőek
 voltak, ám az idő múlásával a nemesek és jómódú polgárok szórakozása
lett. Egyszerű forró fürdő, vagy gőzöltetés, netán csak úszni támad
kedve valakinek egyet, ez a hely garantáltan a legjobbat nyújtja amit az
 ember csak elképzelhet. Vannak medencék, vagy csupán egyszerű
gyógyfürdők is, masszőrök és hűsítő italok várják itt a kedves
vendégeket.

A
 számos kocsmák legnevesebbike az Acélszűz. A város fennállása óta áll,
bár néhányszor leégett, még mindig áll. Az Eichenschild család mindig is
 kötelességének érezte támogatni ezt a helyet, amely csaknem egyidősnek
tekinthető a város alapításával. A történetek szerint Frig von
Eichenschild alapító is itt itta meg utolsó sörét, mielőtt meghalt volna
 az utolsó csatájában. Azóta is számos Eichenschild megfordult ezen a
helyen. Az italok nem a legolcsóbbak, ám annál finomabbak, és gyakorta
rendeznek itt táncos mulatságokat is.

A
 szórakozni vágyó utazók itt a legjobb ellátást kapják, valamint a
belsővárosban számos kocsma mellett fogadó is helyet kapott. A
vendéglátásáról méltán híres Eichenschild ezúttal sem okoz csalódást az
erre utazóknak, elsőrangú ételei, és borai mellett szobái is elképesztő
kényelemről tanúskodnak. A megszálló vendégek kedves és barátságos
kiszolgálást kapnak, ám könnyen kiürítheti az erszényt egy többnapos
tartós duhajkodás.

A
 városban található még egy nagyon híres, és elég öreg épület, a Vörös
lepel nevű bordélyház. Még V.I.SZ. 439-ben épült, azóta rendületlenül
fennmaradt, és a hírnevét még növelte is. Rejtett sarkokban suttognak
erről a helyről, minden szájból mást és mást. Van aki égre földre
esküdözik, hogy csábdémonokat látott a helyen, míg mások gyönyörű elf
nőkről beszéltek. Egyes vélemények szerint A Nő szeszélyei című Indexre
helyezett sorozat is itt született meg, ám erre kézzelfogható
bizonyítékot még nem mutattak fel. Vannak olyanok is, akik olyan perverz
 élvezetekről suttognak, amelyek egy nemeshölgyet már hallásból
sokkolnának.

A
 város egyik leghatalmasabb épülete az Eichenblatt.  Ez az épület egy
fogadó, melyet még Gustav von Eichenschild kezdett építeni V.I.SZ.
641-ben. A megépítése harminchat évig tartott, végül egy óriási
méretekkel rendelkező vendéglátó hely lett belőle. Árai meglepően jók,
és szolgáltatások terén is remekel, elég népszerű hely az idelátogatók
körében. Egy részét átalakították az egyetem diákjai számára még V.I.SZ.
 702-ben.

Az
 utazó aki többet szeretne látni a városból igencsak megdöbbenhet, hogy
mennyiféle helyre eltévelyedhet. A legérdekesebbek közé tartozik a
Harcosok Céhe. Itt évente egyszer megtartják a Harcosok gyűlését, amely
nem áll másból csak egy héten át való kardvívásból, bajnoki tornákból,
és természetesen fogadásokból és mulatozásokból a harcosok részére. Ezt a
 hagyományt V.I.SZ. 382-ben alapította meg Ermendrud von Eichenschild,
aki ekkor mérte össze erejét testvérével, Gervasszal. Ennek emlékére a
család minden évben megrendezik a Harcosok Gyűlését, tisztelegve a két
testvér előtt. A rendezvény rengeteg látogatót vonz mindenhonnan, sok
harcos jön el, és ok érdeklődő is, így ilyenkor a fogadók tele vannak,
amely jó szolgálatot tesz a város kincstárának is.

Nem
 csupán a harcosok, hanem a varázstudományok kutatói is megtalálják a
helyüket a városban. Egy aprócska bolt hirdeti régiségeit, ám az alapos
megfigyelőnek a táblán egy érdekes szó csillanhat meg : Szabad Vándor -
szól a tábla. Ide betérve egy igencsak fiatal, kedves hölgyeményt
pillanthatunk meg. Ő Noitra, a városi mágusok pártfogója, és a Bárónő
pártfogoltja. A boltban számos érdekességet, állítólagos varázserővel
bíró amulettet, karperecet, és egyéb csecsebecsét lehet vásárolni.
Valamint vannak itt különböző elixírek, és ritka alapanyagok is,
alkimisták által gyakran látogatott hely ez.

Aki
 belép a boltba, azt kedvesen befelé intik, ahol már várják. Ez egy
igazi mágus-menedék, egy hely, ahol a kóbor mágusok ételt és fedelet
kaphatnak a fejük fölé, egy helyet ahol tanulhatnak. Noitra nem
titkoltan a Bárónő egyik üdvöskéje, barátságuk régre nyúlik vissza. Ez a
 hely egy kisebb iskola, ahol a mágusok tanulhatnak, ennek fejében
pedig néhány évnyi szolgálatot töltenek el a város szolgálatában.

Amennyiben
 az ember barangol az utcákon, elkerülhetetlen hogy bele ne fusson egy
zöld ruhás barna hajú agancsos hölgyeménybe. Általában nagy sebességgel
ütközik bele az emberbe, felborított dolgai szerteszállnak, a járókelők
pedig a fejüket csóválják amikor meglátják. Ő Lina, a város önkéntes
kuruzslója. Szinte mindenkin segített már a városban, lázas gyermekek,
sérült katonák, nagybeteg férjek, feleségek...a város egyik legokosabb
és legszeleburdibb orvosa. A város néhány ''igazi'' doktorával
egyenrangúan egy társaság tagja, melyet Hartwig von Eichenschild
alapított még V.I.SZ. 381-ben. A társaság fő céljaként a különböző
gyógyfüvek megismerését, és gyógymódok kikísérletezését, és gyógyszerek
előállítását tűzte ki célul. A nagyvilágban számos nagyra tartott
gyógyítóval tartanak levelezési kapcsolatot, és a rosszmájú pletykák
szerint, még a Rotmantel vámpírcsaláddal is kapcsolatban állnak.

Mint
 a legtöbb városnak Eichenschildnek is van alvilága. Zsoldosok,
orgyilkosok, tolvajok, és sok más egyéb sötét nézésű marcona alak él
itt. Őket gyakran felbérlik különböző munkákra, főként karavánok
kíséretére, és többé kevésbé legális munkákra. A városon belül viszont
az esküjük köti őket amely egy igencsak érdekes történet szüleménye.

Albertus
 von Eichenschild V.I.SZ. 615-ben kihívta Nyakas Aldegárt, és a
Zsoldosok bandáját egy párbajra. A párbaj tétje az egyik oldalon
Albertus vagyona volt, míg a másik oldalon az Alvilág engedelmessége az
Eichenschild család és a város felé. A legenda szerint Albertus puszta
kezűleg páholt el majdnem félszáz fegyveres embert, úgy, hogy ő maga nem
 sérült meg. Bár valószínűleg nem így történt a valódi történetet már
csak az Eicheschild család tagjai ismerik, ugyanis a nép hősként
ünnepelte Albertust.Nyakas Aldegár pedig állt a szavát, és eskü alatt
ígérte hogy nem fordul sem Eichenschild család, sem a város ellen és így
 abbamaradtak a harcokba fúló rendbontások, és viszálykodások. Azóta a
városba belépő minden idegent köt a törvény, legyen az bárki ember fia,
ha Veronia sötétebbik feléhez tartozik Aldegár esküje vonatkozik rá is.
Ezt a törvényt nagy becsben tartották, és minden alvilági főnök Albertus
 sisakjára esküszik fel, ám a páncél többi részét a palotában kiállítva
őrzik. A főhadiszállásukat Árnyékködnek hívják, és csak a vezér
legszűkebb bizalmi köre tudja annak rejtekhelyét.

A
 barakkból indul útjára a helyőrség, és ide is tér vissza. Itt osztják a
 napi parancsokat, a hirdetőtáblán pedig a mindenki megtalálhatja a maga
parancsát, illetve aznapi kötelezettségeit, beosztását. Az akinek a
város rendjével, vagy a más egyéb katonai erőt beavatkozását igénylő
segítségre volna szüksége az is ide fordul. A városőrség felel a palota
biztonságáért is, számuk nyolc, és tízezer között mozog (ha a
tartalékosok is bevonulnak).

A
 belvárosban található továbbra egy nagy katedrális is, ám az egyházi
jelenlét a világi életben elég minimális. A város katolikus vallású,
ezért nem ritka látvány a tömött templomokkal teli misék. A templomban
több mint tíz pap van, ők gondozzák Eichenschild lelki világát. Gyakorta
 keresik meg őket az emberek, tanácsért, vagy lelki vigaszért.

Az
 Eichenschild család számos nagy embernek adott életet. Voltak közöttük,
 nagy harcosok, újító orvosok, remek kereskedők, vagy bölcs mágusok.
Majdnem minden generációban volt egy nagyobb hős, csak hogy példaként
említsem Sigvald és Siglind von Eichenschildet. Ők egy ikerpár voltak,
és V.I.SZ. 642-ben megfékeztek egy hatalmas járvány amely ellepte
várost. Vagy mondhatnám még esetleg Wilburg von Eichenschildet, aki a
Nagy Ember-Démon háború idején V.I.SZ. 599-ben visszaverte Gara'agul
(név csak ebben a pillanatban jött) démontábornok ostromát, ám a
kettejük között vívott párbajba mind a ketten belehaltak. A család
emlékül emeltette a Hősök Csarnokát, ahol a nagyobb családtagok szobrai
kaptak helyet, valamint itt található Claudette von Eichenschild
alapítóanya sírja is.

A
 felsővárosban található a közigazgatóság, és a bíróság, közjegyző, és a
 többi hivatalos szervezet. A rendszer bonyolult, és nehezen érthető ám
rendkívül precíz és pontos gépezet. Naponta több száz kérelmet bírálnak
el, több száz ítéletet hoznak meg. A törvénykönyv nagyjából egyezik
Veronia többi törvényével, ám az árulást, és pár egyéb bűnt (amelyben
benne van a korrupció is) szigorúbban büntetik. Ezt a törvénykönyvet
599-ben adta ki az Eichenschild család a Kilencek tanácsával együtt,
mintegy válaszul a IV. János király tettére.

A
 város tudhatja magáénak Veronia egyik legöregebb könyvtárát. A
könyvtárhoz egy egyetem is hozzájárul, amely valóban remek tanárokkal és
 nyugodt környezettel várja a tudásra szomjazókat. Széles körben el lehet
 sajátítani itt sokféle ismeretet, és estefelé sem ritka látvány egy-egy
 részeg íródeák. A nemesek közül sokan adják be a gyermekeiket az
egyetemre, bízva abban hogy a város erős biztonságának jó híre miatt.

**Palota :**

A
 palota egy teljesen más színvonalat képez az eddig látottakhoz képest.
Egy dolog igaz az Eichenschild családról...adnak magukra. Elsőként
mondanám, hogy nagyon szerették a vidám táncos esteket, amikor úgy
adódott szívesen báloztak, vagy vadászatokat tartottak. Mind egytől
egyik kiváló társaság volt, és rendkívül táncos lábú. A nemesek közt
nagyon gyorsan elharapódzott a pletyka, hogy amikor táncolnak, valójában
 varázsolnak. Ez a pletyka még a mai napig fennmaradt, és úgy terjeng,
hogy egy Eichenschild tánca olyan gyönyörű, hogy bárkit bűvöletbe ejt,
csupán pár pillantásból. Ezt a család nem erősítette meg, de nem is
tagadta, még maga Brünhilda von Eichenschild is (akit csak a bálok
királynőjének emlegettek) csak ennyit mondott erről :

*''Az enyéim táncos lába oly elbűvölő, még néha én magam is elámulok tőle.''*

Gyakorta
 rendeznek bálokat, akár egy hónapban kettőt is. Évente két nagy bált
szerveznek, amely messze földön híres, mind Észak, mind Dél szemébe.
Ezek a Nyári és a Téli bálok. Ilyen eseményre még magát a királyt Carolus
 Rexet is meghívják, aki már nem egyszer tette tiszteletét a családnál.
 Ennek a két bálnak a meghívói felérnek a nemesek által adható
legnagyobb tisztséggel, ugyanis csak keveseknek adatik meg, hogy rész
vegyenek rajta. Ez a két esemény soha nem látott luxussal és pompával
zajlik, valóban egyedülállóak Veronia történelmében. A palota számos
terme szolgál az házigazda és a vendégek mulattatására.

A
 palotának van egy folyóra nyíló összeköttetése. Ez egy csendes vizű tó,
 amely egyenesen a palotából indul, és a folyópartra vezet. Maga a tó és
 a folyó nem ér össze közötte van egy fal amely elválasztja, valamint
erős rúnamágia védi. Egyetlen célt szolgál, a nemesek szórakozását. Az
oda vissza csónakázáson kívül más hasznosabb célja nincs, ám kiváló
üzleti politika a csónakokban tárgyalni hiszen a terem pazarul
díszített, arra szolgál, hogy elnyűgözze az ellenfelet. Valóban nagyon
kevesen vannak akik nem ámulnak el a látványán. A tó egyik fele a
helyőrségtől indul, míg a belső vége a palotába vezet, itt pedig egy
csigalépcsőn egyenesen az előcsarnokba lehet jutni.

Más egyéb,
 vendégek fogadására alkalmas helyiség a lelátó. Innen belátni az egész
várost, és át lehet tekinteni a falakon túl is. Nagyon díszes, szolgák
nyüzsögnek mindenfelé lesvén a vendég és a házigazda minden kívánságát.
Általában zamatos csemegék, és ínyencségek vannak már itt előre tálalva,
és a pompázatos látvány miatt szintén kiváló hely.

Az
 Eichenschildek egy, még a városinál is nagyobb, és ritkább köteteket
tartalmazó könyvtárral rendelkeznek. Ez hatalmas és lenyűgöző méretű,
Veronia minden tájáról van itt összegyűjtve tudás. Ezt a könyvtárat a
egy nagy mágus segítségével készítették, hogy megóvják a könyveket az
idő vasfogától, több-kevesebb sikerrel.

A
 család jelenlegi fejének, Míria úrnőnek is van egy privát helye, a
lakosztálya, ahol senki más nem zavarhatja. Ez a város egyik
legvédettebb és legfényűzőbb pontja. A lakosztály még a királyokat is
megszégyenítő pazarsággal van berendezve, valóban stílusosan. Hatalmas
puha ágy, gyönyörű tavirózsák, selyemfüggönyök, mindemellett olyan drága
 ruhák, cipők, és egyéb csecsebecsék, amelyek közül akár egyetlen darab
áráért egy kisebb zsoldossereget lehetne toborozni. Ez bizony a felső
tízezerből is a legfelsőbbek élete.

Az
 Eichenschild család fejének is kijár a megfelelő hely ahol városa
népének ügyes-bajos dolgaival törődhet. Első ránézésre is viszonylag
nagy, maga a trónszék magasan helyezkedik el a családi címerrel
belevésve. Itt ül a család aktuálisan uralkodó feje, tárgyal a hozzá
érkező hírnökökkel, követekkel, valamint gyakorta itt találkozik a
Tanácsosokkal is. A Kilencek Tanácsa itt gyűlik össze hogy megvitassák a
 város felvetülő problémáit, aktuális gazdasági helyzetét, és a
politikát. Az ide belépő embert lenyűgözheti a trónterem egyszerű.
letisztult formája, és magasztos csodálatossága. Az Eichenschildeket nem
 bölcs dolog megsérteni, mert bármennyire is álljanak barátságos, és
vendégszerető hírükben, a becsületükre igencsak érzékenyek, ahogyan a
nemesek többsége. Vagy mondhatnánk egyszerűen kissé hiúknak is őket.

Eichenschildben
 van egy titokzatos, elit egység, akiket Héjáknak neveznek. Bár
nincsenek túl sokan, számukat tekintve úgy háromszáz körül mozoghatnak.
Az egyetlen amit biztosan tudhatunk, az az hogy Halbert von Eichenschild
 alapította V.I.SZ. 621-ben. Még a legjobb informátorok sem tudnak
elmondani semmi biztosat. Nem tudni, hogy kit szolgálnak, ha ugyan
szolgálnak bárkit is. Jellegzetességük hogy madárhangokat utánozva
jeleznek egymásnak.

A
 palota alatt egy hatalmas pince ágazik szerte, ezeknek legnagyobb része
 mágikus módon van lezárva, csak az Eichenschild család tagjai léphetnek
 be ide. Itt kapott helyet a családi kripta, valamint a család személyes
 tömlöce és kínzókamrája. Az utak szerteágaznak a föld alatt, és egészen
 a feneketlen mélységekbe vezetnek el, oda, ahol talán valami sokkal
sötétebb dolog gyökeredzik, ám erre még soha senki sem látott semmi
bizonyítékot, sem pedig feltevést.

A
 város háta mögötti kisebb hegyen szinte lehetetlen a közlekedés, a
nagyon sűrű erdő, és a sziklás környezet miatt. Rengeteg vadállat él
itt, ezért a nemesek rengeteg vadászatot rendeznek ide. Az erdő mélyén
sokféle gyógynövény található, ám oda bemerészkedni igencsak
veszélyes, ugyanis a fák sűrűjében sötét árnyak ólálkodnak.