Angüra

**Új-Angürai Birodalom**

A Negyedik Angürán Birodalom zászlaja: Sötétkék háttér, mely a Birodalom Malgáb- illetve Calib-tengerhez való hozzáférhetőségét jelzi, középen aranyszínű vízszintes sávval(jólét, illetve nemesi kiemelkedés) illetve a címerrel, amelyben a kard és a pajzs az állam erős katonai jellemére hívja fel a figyelmet, a mérleggel, amely a diplomáciai kiegyensúlyozottságot jelképezi. Nem elhanyagolható az ezeket felemelő két szárny, amely a Birodalom fénykorának kezdetét jelzi.

***Címer***

*Az Új-Angürai Birodalom egy centralizált monarchia, amely az egykori Birodalom keleti területén élő angürán és egyéb népcsoportok állama. Uralkodója Governatore, akinek kezébe a teljes hatalom összpontosul, elsődlegesen katonai hatásköre van, emellett az uralkodói tanács is segíti munkájában, amely a Funzionario-ból(pap) és a Nobilitá-ból, a főnemességből áll.*

*Az állam története a régmúlt időkbe nyúlik vissza. A területet eredetileg az ország nevét adó, magas kultúrájú, földművelő nép, az angüránok különböző csoportjai lakták. Az angürán nép volt az első embercsoport, amely erre a területre vándorolt, így ők tekinthetők az ország emberi őslakosainak. Az angüra népnév belső név is egyben. Saját nyelvükön a güren szóból ered, amely földet jelent. Az an szó jelentése ember, így tehát az angürán nem más, mint a föld népe, utalva letelepedett, földművelő életmódjukra. Ezzel az elnevezéssel is megkülönböztették magukat a fejletlenebb, vadászó, gyűjtögető népektől, akiket lenéztek. A későbbiek során ugyanígy az elkülönülés jele volt a barbárnak tartott, nyugati és északi nomád népektől, akiktől akkoriban még sikeresen meg tudták magukat védeni. Az angüránok apró fejedelemségekbe szerveződtek, amelyeket összekötött a különböző dialektusokban beszélt, de közös nyelv, valamint a közös hit, amely a természeti erők, elemek, és ősök tiszteletéből kiindulva az évszázadok során komoly, végtelenül szerteágazó, számos szent könyvvel és irattal rendelkező, mély filozófiai rendszert is kialakító vallássá nőtte ki magát, melynek legelterjedtebb vállfaja a termékenységkultuszon alapuló irányzat volt. Több mint ezer évvel a Birodalom előtt elterjedt Angürában a vas. Ez lehetővé tette a hatékonyabb gazdálkodást, és a nagyobb hadseregek létrehozását. E feltételek mellett az egyes fejedelmek már képessé váltak arra, hogy nagyobb hadseregeket szereljenek fel az olcsóbb és relatíve jó minőségű vasfegyverekkel. Ráadásul a javuló mezőgazdasági eredmények lehetővé tették azt, hogy az alapvetően paraszti seregeket hosszabb ideig tartsák fegyverben, így nem csak védekező, hanem hódító háborúra is képessé váltak. Ezzel kezdetét vette a háborúk kora, amely Angüra egyesítésével ért véget. Az első Angürán Birodalom területe kisebb volt a mainál, alapvetően a központi vidékeket foglalta magában, és csak rövid partszakaszon jutott ki a Malagbai tengerre. Az országegyesítő fejedelem, Hafrí-t Sah-há koronázták, és újdonsült birodalma közepén megalapította Angarisz városát. Az első Angürán Birodalom sikeresen védte meg magát az északi és nyugati nomád kurszánoktól, illetve a déli szubtrópusi mocsarakat uraló Myris-től.*

***A Myris-i háborúk:***

*Ez utóbbi állammal, jobban mondva államszövetséggel igen ambivalens viszonyt ápolt Angüra. Egyfelől rendkívül komoly kulturális kölcsönhatásba kerültek. A mai napig nem tisztázott, hogy a Myris-i tűzimádó Aversa kultusz ered-e az Angürából, vagy az Angürai Aversa hívők származnak-e a déli Myrisből. Mindazonáltal az Első Angürán Birodalom és Myris a kulturális és gazdasági kapcsolatok ellenére gyakran állt egymással háborúban. E háborúk többsége sokkal inkább volt Myris-i rablóportya, terrorakció, mintsem valódi szervezett hadjárat. A Birodalom előtti időkből három nagy Angürán-Myris-i háborúról maradtak feljegyzések. Mindhárom háború óriási pusztítást hozott Angüra számára, de minden alkalommal sikerült felülkerekedniük a déli hódítókon, noha elfoglalni Myrist – és ezzel végleg elhárítani a fenyegetést – soha nem sikerült.*

***Az Angürisz Puntaszi csata***

*A harmadik háborúban került sor a Birodalom előtti idők egyik legnagyobb fegyveres összecsapására amit Aeternia valaha láthatott. Myrist ekkoriban sikeresen egyesítette egy Kuun lovag, név szerint Sazír Kuun. Hadseregével egészen Angürisz Puntasz-ig jutott, és felégette a fél országot. A sah nagyvezíre, a Tan rend nagymestere Kurus Tarí folyamatosan visszavonult a hódítók elől, és csak itt, a főváros előtt ütközött meg velük, mikor az összegyűlt Angürán Nagyhaderőt elégségesnek ítélte meg a harchoz. Kurus, enyhe számbeli hátrányának tudatában is bekerítő taktika mellett döntött, amelyet ék alakú támadásnak álcázott, miközben hadseregét a szárnyakon erősítette meg. A fiatal Kuun Nagyúr azonban felismerte ellenfele taktikáját, ám ahelyett, hogy a széleket támogatta volna, meglepő lépésre szánta el magát, elit katonáit, a kuun lovagokat már a csata legelején rohamra indította. A fekete lovagokat sem a nyílzápor, sem pedig a centrum támadása nem volt képes megfékezni. Miközben az Angürai gyalogság fegyelmezetten kerítette be a Myris-i könnyű fegyverzetű csapatokat, addig a Kuun lovagok megállíthatatlanul mészároltak a középhadban. Kurus kénytelen volt a saját elitcsapatait bevetni a centrumban, amelyeket arra tartogatott hogy áttörést érjen el a szárnyakon. A tan rend szerzetesei végül képesek volt a kuun rohamot megfékezni. A legtöbb lovag alól kidőlt a lova. Azonban a kuun lovagok félelmetes kiképzésüknek hála gyalagosként is veszedelmes katonának számítottak. Páncélzatuk és fegyverzetük, különösen a duplapengés ketaigan kardjaik képessé tették őket a masszív túlerővel szembeni harcra is. Öldöklő kézitusa alakult ki mind a centrumban mind a szárnyakon. Végül azonban a tan szerzetesek sem bírtak el a kuun lovagokkal, és Kurus számára nyilvánvalóvá vált, hogy a kuun lovagok így is ketté fogják szakítani az angürán hadsereg harcrendjét. Ekkora mindkét oldalon több halott katona volt már mint élő. Kurus ez alapján kiadta a parancsot a visszavonulásra. A Myris-i hadsereg nem volt már abban az állapotban hogy üldözni tudja ellenfelét, az angürán pedig – amennyiben a harctéren marad – pusztulásra volt ítélve. Az angürán katonák ennek ellenére vonakodva tettek eleget a visszavonulási parancsnak, de végül a sereg maradéka szervezetten elhagyta a csatateret, miközben a myris-i hadnak is csak a sebei nyalogatására futotta. Ezzel tehát Shazír Kuun taktikai győzelmet aratott, ugyanakkor serege alkalmatlan volt a hadjárat folytatására. Kurus ekkor ügynököket küldött az egyes zsákmányra éhes Myris-i csapatokhoz akiket igyekezett megvesztegetni. Ez többnyire sikerült is. Shazír Kuun nem vállalta a visszavonulás szégyenét és beásta magát az egyik elfoglalt erődbe. Kurus ahelyett, hogy megostromolta volna a várat, kockára téve ezzel megmaradt erőit, Shazír Kuunt egyik saját emberével mérgeztette meg. Ezzel a momentummal ért véget az utolsó Angürán-Myris-i háború.*

***A Kurszán hódítás és a második Angürán állam***

*A titokzatos Myris-i Aversa egyház már az angürai-myrisi háborúk idején elkezdett prófétákat küldeni szerte Aeternia-ba hogy tűzkultuszukat terjesszék. A kurszán törzsek egyike, az Üsküdar-ok megtértek az aversa kultuszra, majd a Bahadur nemzetség vezetésével sorra megtérítették és egyesítették a kurszán nyelvű népeket. Güyza Bahadur-t maga az Aversa főpapnő emelte minden kurszán Il-Kagánjává. Fia, Kuvratán Bahadúr felvette a kapcsolatot Myris-szel és átfogó háborúba kezdett Angüra ellen. 20 évnyi háborúskodás alatt a nomád kurszánok, és a myris-i harcosok satujában lassan összeroppant az első Angürán állam, amelyet sem a cselszövés sem a megvesztegetés nem tudott már megmenteni. Végül a két szövetséges hadai Angürisz-től nem messze egyesültek, ezzel megalakult a Lángoló Horda. E hatalmas sereg hosszú ostrom után bevette Angüriszt. A Hafrí-ház minden tagja a városba menekült. Őket a lakossággal együtt lemészárolta az Lángoló Horda. Kuvratán Kagán nem adott még egy esélyt az ősi uralkodóház tagjainak az Avers hitre való áttérésre és a hatalom átadására. Minden Hafrí házbélit egyazon máglyán ítélt tűzhalálra. Habár a Lángoló Horda óriási pusztítást végzett a városban, Kuvratán szigorúan megtiltotta hogy a könyvtárakban és a tudósokban kárt tegyenek a harcosai, sőt, külön csapatokat rendelt ki ezek védelmére. A kurszánok rohamtempóban láttak neki az államszervezet megszállásának. Kuvratán igen bölcs módon, fékezhetetlen hódítóból keménykezű uralkodóvá változott, és hamarosan konszolidálta és megszervezte újdonsült birodalmát. Teljes vallási türelmet hirdetett, az elpusztult angürán elit vagyonát felhasználva földosztásba kezdett amivel megnyerte a parasztságot, és Padisahhá koronáztatta magát. Ezzel ő lett Angüra Fényességes Padisahja, a Kurszánok Kagánja, és Myris Szultánja. Birodalmát Tangará-nak, azaz az Égi Birodalomnak nevezte el, ő maga pedig Aver-Salah, a tűz istennőjének fiává vált. Angüriszt teljesen újjáépíttette és elnevezte Istangarának. A második Angürán állam azonban nem maradt jellegében kurszán. A nomád eredetű uralkodó réteg, noha nyelvét és identitását meg tudta őrizni, beilleszkedett az Angürában élő népek közé. Kuvratán utódai sokkal inkább voltak (Padi)sahok, mint kagánok. A Birodalom nem is harc útján, hanem házassággal szerezte meg az uralmat Angüra felett. Innentől pedig Angüra történelme összefonódott a Birodalommal.*

***A Birodalom bukása utáni időszak, restauráció, és a harmadik Angürán állam.***

*A birodalom bukását követően az egykori angüra területén, a sajátos kultúra és vallás hatására a népek hamar újra egymásra találtak. Mindezt segítette, hogy a Bahadur család nem halt ki, hanem Myrisben rejtőzve várta az esélyt a hatalom megragadására. Mindez szinte vér nélkül sikerült. A Bahadurok voltak egyedül képesek arra, hogy értelmezhető méretű hadsereget állítsanak ki. A zűrzavar után mindenki békét akart, és a Bahadurok ezt el is hozták Angürába. Dzsila Bahadur felvette a Sah címet, és V. Dzsila néven uralkodott, miközben teljes mértékben restaurálta Angürát. Az ő egyenesági leszármazottja Angüra  Sahja; VII. Kuvratán volt, aki rejtélyes körülmények között meghalt, mielőtt örökösöket tudott volna nemzeni, így a Bahadur család kihalt. Az uralkodói címet VII. Kuvratán egyik oldalágú rokona, Savrami Musatin szerezte meg, aki ezután Angüra szószerinti teljes átalakítását célozta meg egy hosszú uralkodó nélküli időszak után, igy kezdődött el az abszolút monarchia, és az Új-Angürán Birodalom történelme.*

***Államszervezet:***

*Az állam feje a Governatore, aki a Musatin dinasztiából származik. A Governatore reprezentatív katonai vezető, akinek kezében van a Birodalom teljeskörű irányítása, ezzel vívva ki a nép elismerését, mint az istenek küldötte, és legfelsőbb abszolút vezető. Hatalma meghaladja a Sah hatalmát. Munkáját segíti egy uralkodói tanács, amely a Funzionario-ból és a Nobilitá-ból áll, ők csupán közvetítik a nép szavát, és tanácsokkal szolgálnak az állam belsőbb helyzetével kapcsolatban az uralkodó számára. Az uralkodó az állam legfelsőbb szintű katonai mobilitására és megszervezettségére, illetve a gazdaság stabilizálására törekszik, mellyel biztosítani kívánja pozicióját Aeterniában a szomszédos államokkal szemben. Nagy hangsúlyt fektetnek az ’’espansionismo’’-ra, mely magába foglalja más népek leigázását is, ha az állam szükségelteti.*

***Éghajlat:***

*Az ország éghajlata változatos, a fő meghatározó tényezők a tengertől való távolság és a földrajzi szélesség. Az állam legnagyobb területe a kontinentális éghajlati zónába esik. A nedves kontinentális éghajlatot az ország közepén váltja fel a száraz kontinentális. Ezeket a területeket négy évszak, forró nyarak és kemény telek jellemzik. A szélsőségek nyugat felé egyre nagyobbak, a nyugati pusztaságokat szélsőségesen kontinentális elemek jellemzik, mérsékelt övi félsivatagi aspektusokkal. A déli területeket a szubtrópusi klíma uralja, különösen a Myris vidéke tartozik ebbe az éghajlati övbe. A Malagbai tenger partvidékén egy keskeny sávban óceáni hatás érvényesül, mindez azonban az ország elhelyezkedéséből fakadóan – a kontinens keleti oldalán fekszik – csak korlátozottan jelenik meg.*

***Gazdaság:***

*Angüra az egyik legrégibb földművelő állam Aeternia kontinensén. A legfőbb termesztett gabona az ország középső keleti és északi részein a búza, az árpa a rozs és a kukorica. A déli területek meghatározó gabonája a rizs. A zöldség és gyümölcskertészet magasszintű és belterjes, délen a citrusfélék termesztése is igen elterjedt. A dohánytermesztés ugyancsak népszerű. A legészakibb és legnyugatibb területek kivételével a szőlőtermesztés és a borkészítés mindenhol elterjedt. Ugyancsak közismert és közkedvelt a sör. Az nyugaton és északon, a kurszánok lakta vidékeken jellemző a nagyállattartás, ennek megfelelően a tejtermékek készítése és a tejfeldolgozás gomoly gazdasági ágazat. Az angürán eredetű népesség a tej fogyasztásától idegenkedik, a tejtermékek csak korlátozottan kerültek be az angürán konyhába és csak a kurszán hódítást követően. A kurszánokat leszámítva angüra népei más nemzetekhez képes kevés húst fogyasztanak, többnyire szárnyasokat, juhot, kecskét, és azon felekezetek tagjai akik között ezt nem tiltott, sertést. Jópár vallási irányzat teljes mértékben tiltja a húsfogyasztást híveinek. Ezzel ellentétben a halak és vízi élőlények fogyasztása rendkívül népszerű, a szárazföldeken az édesvízi halakat, rákokat és kagylókat tenyésztik is, míg a tengerpartokon komoly jelentőssége van a halászatnak is.*