Болото Діхва/Дизайн

## Погляд розробників: дизайн з життєвого досвіду

Перша зупинка після переходу Кам’яних Воріт Ліюе - болото Діхва.

Ми поставилися до завдання з дизайну болота Діхва майже так само серйозно, як до дизайну Кам’яних Воріт. Ми уявляли гравця, що слідує звивистим шляхом під великими монолітами вночі, дивлячись на сяйливе море зірок. Це створює досить чарівну атмосферу для їх подорожі, яка досягає вершини після приходу на болото Діхва на самому світанку. Тому болото Діхва повинні були бути першим захоплюючим видовищем для гравця вдень.

Такий хід думок змусив нас відчути, що болото Діхва мають нагадувати вродливе обличчя, що з’являється, коли зникає вуаль, й зображує красу Ліюе найповніше. Таким чином дизайн цієї місцини став фокусом нашого дослідження.

Найскладнішою частиною процесу було об’єднання цілого художнього стилю. Як взагалі це робиться? Кожна людина має унікальний досвід, тлумачення і художні нахили, і під час командної роботи також з’явилось багато різних креативних напрямків. Одна людина запропонувала додати сосни і бамбукові дерева Сучжоу, а інша відчула, що канальне місто у стилі Хвейджоу було б кращим. Ще дехто запропонував неймовірну природню красу Хванлону у Сичуані, і ще інша людина згадала свою незабутню подорож, додаючи, що територію можна окреслити шумними ріками й туманними озерами… Було б правильно сказати, що ця місцина стала узагальненням ідеалів кожної людини про “красу у китайському стилі”, “красу рідного міста” і “красу землі”.

Концепт Малюнок болото Діхва 3.png
Ми всі - люди з різних куточків світу, які вели відмінні один від одного життя і володіли одинаково різними душами, тому кожен з нас мав власні уявні “болота Діхва”, не схожі на жодні інші. Тому хоч і зрештою вони стали такими, якими ви їх бачите, у наших серцях вони мають тисячу форм і облич. Це свята земля, з якої рясно виливається нескінченний потік уяви.

Після багатьох стилістичних сутичок ми нарешті визначились з темою: фантазія, що схожа на справжні пейзажі. Художній відділ прагнув зберегти стиль болота Діхва у межах східного фантастичного мистецтва.

Після того, як ми визначились з цією загальною темою, ми почали обговорювати такі речі як “Яка саме краса унікальна для східної фантастики?” і “Які елементи мистецтва можна знайти лише на Сході?” Ми сподівалися, що ці землі дійсно вразять людей. Вони мали бути не лише гарними, а й неповторними, зображуючи артистизм і драматичний стиль Сходу.

Після того, як ми передивилися величезну кількість потрібного матеріалу, деяка картина з’явилась у наших головах: очерет. Їх часто показують у історичних фільмах і переважно пов’язують з пейзажами строгості і похмурості.

Але ми задумались, чи могли б вони бути чимось іншим? Чим був очерет для нас? Чим він був для мене?

Пейзаж ЯншуоЗображення з кінострічки "Китайська Одіссея"
Як людина, що виросла і була вихована у Гуансі, свої шкільні роки я провів у місті Ґуйлінь, і моя школа була лише в двох кроках від округу Яншуо. Я йшов відпочивати там, коли мав час. Яншуо розташоване на південь від міста Ґуйлінь, і між його пагорбами й високими скелями воно стало дивовижною туристичною точкою. Я був як удома у Яншуо, і насолоджувався його вершинами й кам’яними лісами. На тлі карстових форм рельєфу ці пам’ятки були перетворені водоймами, рослинністю та взаємодією світла й тіні так, що можна було майже відчути, що земля є живою істотою, виражаючи свої емоції через ці зміни якимось незрозумілим способом.

Очерети, що обросли береги річки Нансю, протиставляються цим кам’янистим пейзажам. На заході сонця тепле світло линуло з дальшого берега й перетворювало весь світ у щось, схоже на картину. Це було красою, яку треба було побачити, щоб повірити у неї.

Бай Джуї якось написав у “Пісні про гравця на піпі”: “Бажаю доброї ночі гостям на березі річки Сюньян, поки осінній клен і амур шелестять на вітрі.”(Хоч очерет і амурська срібна трава не одне й те саме, місця, які вони займають у художньому виявленні, пов’язані між собою.)

Для мене те, що в ізоляції створює відчуття строгої самотності, але має елегантну пишність і охоплює і драматичну, і природну красу, та є живим серцем східної фантазії.

Відповідно до цієї візуалізації ця місцина мала б бути океаном квітів, що народжується біля води. Я також зміг перенести чудові спогади моїх шкільних днів на симуляції території, які ми робили. Таким чином був закладений фундамент болота Діхва, головної місцини північного Ліюе.

Східна краса - це про досягнення делікатного балансу - ні перестаратися, ні недостаратися. Прагнучи досягти такого ж балансу заповненого й порожнього простору, характерного для китайських пейзажних картин, ми побудували низку вершин і кам’яних лісів на відстані за цим квітковим морем. Суть болота Діхва ми визначаємо такою: яскрава, виразна і вільна.