Glied

## Glied Löwengeist

"Ich werde alle Kettenglieder der Sklaverei brechen."

## **Introducció**

Glied Löwengeist és una primera baula de la Cadena 44. Ell és un bàrbar que té una forta connexió amb la natura i un rebuig a la maldat i l'abús del fort sobre el dèbil. Ambdos, conseqüencia d'uns d'origens salvatges i rodejats d'opressió. Originari del nord de Rem es va allistar a la Cadena de Gobral al rebre noticies de l'incident de les 10 baules. Ell forma part de una 3a generació de soldats amb moltes ganes d'acabar amb els mals del món. Tot i així, la propia corrupció de la Cadena el van fer marxar i dubtar del seu paper aquí. Ara però, ha tornat per afrontar els mals del món i els interns de la propia Cadena.

S'hi va allistar acompanyat de Kette, la seva ex i amiga de joventud que va caure en servei de l'Emperador abans d'aconseguir la seva primera baula.

## **Criança i Esclavitud**

Glied és un elf silvà nascut a l'interior dels profunds boscos de del Nord de Bristol a Rem. Des de ben petit va demostrar una força per sobre de la mitjana. Ell l'utilitzava per ajudar la seva familia i per jugar entre les branques com animalons, o això és del poc que recorda d'aquella època tan tendre i innocent. Era una vida tranquil·la, sense més estressos que el sopar d'aquella nit i quan podrá fer aquell salt tant complicat. També en recorda la caça i recol·lecció d'aliment i el culte a diferents esperits.

No obstant això, els dolços records d'infantesa, ja no son res més que records. De ben petit el van capturar uns caçadors del grup esclavista Llàgrimes de Marfil. Era jove i innocent però sobretot, lliure. Motiu pel qual el trauma de la captura està gravat a foc a la seva memoria. Cordes i cadenes entorn el coll i les extremitats, no eren res més que el principi. Fuetades, pallisses i humiliacions constants, entre d'altres pràctiques més innombrables eren el dia a dia. Aquests maltractaments eren administrat per tal de trencar l'esperit rebel dels presoners i així fer-los esclaus obedients als seus captors i futurs propietaris. Moltes d'aquestes pràctiques podien començar en mig dels àpats, en una parada als lavabos o fins i tot en mig de la nit. Glied era molt jove i es va sotmetre a tot sense resistència. Era fort i tenia bona constitució, podia rebre algunes pallisses. Però l'objectiu dels captors era trencar-los, així que la seva tenacitat el va fer passar per maltractes encara més inhumans. Recorda com els seus torturadors en repetides ocasions van competir i apostar qui era el que l'aconseguia fer plorar i caure inconscient abans.

La primera setmana va acabar amb una visita a l'infern dels crits o l'infern roig. Eren els noms que rebia entre els esclaus una construcció al final del campament. La van nombrar així pels crits d'horror i la forta escalfor que sortien de l'interior. Quan va entrar ho va entendre a l'instant. Era una estança petita de pedra i metalls. Protegida per torturadors a les entrades i sortides, tots suant i tranquils mentre feien passar als esclaus. A l'interior una aberració sostenia 10 ferros a l'interior d'una gran estructura metalica. L'estructura emetia una calor incomparable que a mesura que s'apropava el feia suar fins la última gota i els ferros de l'interior perdien el seu color i textura natural a mesura que s'endinsaven en la font de calor. Allí dintre eren del color més vermell que ha vist mai, més intens i brillant que les brases de qualsevol foguera que hagués vist fins aleshores. La criatura va riure, va escriure alguna cosa, em va tombar en una llitera i em van lligar les extremitats el cos i em van fixar el cap. Ara venia el pitjor, el moment més llarg de la seva vida. Des de fora els crits semblaven durar uns pocs minuts, quan ho vivies era una eternitat. El tacte d'aquell metall rogent contra la pell el feia cridar i plorar de dolor com mai havia sentit per molt que el torturessin. Però amb la gran varietat de lligadures que tenia per tot el cos el van marcar al coll amb el número 4513. Les cicatrius físiques i psicològiques el perseguirien molts anys després.

Després d'aquella horrible primera setmana va estar uns dies inconscient i després els fets van ser més borrosos. Era bon lluitador i guerrer, fort i capaç, però no era pas molt espavilat i els maltractes exagerats que va patir el van fer ser un producte poc desitjat. No li donava una aparença apropiada, i aquesta gent es movia generalment per això. Tant era així que els veritables compradors no venien gairebé mai. Pel que sentia de companys que havien sigut alquilats per curts períodes de temps o retornats en condicions llastimoses, els comprador no volien fer clar el seu ús de esclaus. Alguns eren de països on la esclavitud era il·legal, altres volien passar-se pel que no eren per aliances o jocs de poder que a Glied se li escapaven. Al final aquesta gent es creia amb la potestat de tenir propietat sobre la vida d'algú altre.

No els agradava i no els entenia però els ha de agrair que mai el van comprar. Els seus companys que eren comprats acabaven mutilats, morts, destrossats, prostituïts o no se'n sabia mai més res d'ells. Glied esperava fins que rebia noticies d'ells que estiguessin bé, que els hagués tocat un propietari bo. Si es que tal cosa pogués existir. El motiu real pel qual no el van voler comprar va ser que no era massa espavilat i tenia moltes cicatrius que evidenciaven els maltractes passats. Per això, va estar durant molts anys treballant per a les Llàgrimes de Marfil. Montant i desmuntant campaments, col·laborant en subhastes d'esclaus i entrenant els més joves per aprendre a fer servir armes o ser més forts per a complir un gran ventall de tasques. Si obeïa i col·laborava en les tasques no el matarien i podria seguir entrenant als nous companys. El seu objectiu era allunyar-los de les Llàgrimes i ensenyar-los a defensar-se de futurs maltractes i fugir. Però tot i així, els torturadors no tenen compassió ni miraments, son monstres i dons va veure com molts pobres nois i noies eres maltractats fins a tal punt de morir per les pallisses i tortures. Les morts eren els casos més excepcionals, però ni la seva ajuda ni suport va evitar que molts altres acabessin per la via ràpida amb aquella vida, si se li podia dir així a aquell infern diari que patien.

Els anys van anar passant i tot i que els tractes eren molt durs, a mesura que augmentava la fama de l'organització, van aprendre que torturar de certes maneres no era rentable per al negoci. Les marques que deixaven o els danys a llarg termini no els ajudava així que els últims anys es basaven més en la por per l'amenaça i la tortura de pobres esclaus sense valor com ell. Glied tenia una fortalesa com poques, i saber que ell rebia les tortures per a que altres no les rebessin era una ajuda emocional per a sobreviure allà dintre. Un dia van atrapar a una nena humana molt jove, Kette, de les més innocents i tendres que mai havia vist. Tant dolça que estava segur que mai li farien mal. Glied adorava entrenar amb ella perque era molt inteligent, se li acudien coses molt curioses i estranyes per a pal·liar les seves manques en combat. Pero Kette era sobretot excelent a l'hora de montar andromines, era molt intel·ligent i destra amb les mans.

## **Llibertat i Futur**

Les Llàgrimes de Marfil no és un dels grups esclavistes principals, ni molt menys. Però les seves extremes pràctiques en la caça i manipulació d'esclaus els van proporcionar un bon assortiment d'esclaus exòtics i molt capaços, la venta dels quals els va fer créixer ràpidament al diferenciar-se de la resta de marxants. Amb els anys van anar canviant moltes coses però la seva fama torturadora i implacable que els va fer ascendir, també els va fer caure quan va arribar a les oïdes de la Cadena. Ja sigui per gelosos competidors o per masses desaparicions arreu del territori de Rem, la qüestió es que els rumors van arribar fins aquest grup mercenari-paramilitar amb tendències heroiques. Així que van organitzar una batuda i van aniquilar els nostres carcellers, van saquejar el campament i ens van alliberar a Kette, a mi i a molts altres.

Aquesta batuda va fer desapareixer les Llagrimes de Marfil, com a mínim de manera oficial, però sobretot el que va fer va ser donar-nos la llibertat. Per una vegada a la vida erem lliures i molts companys van anar a buscar els seus llocs d'origen o a provar noves experiències. A viure aquella vida que ens havien robat.

Al principi, com Kette ja era més gran, van pensar en tenir una relació. Havien estat vivint junts al campament i al final els dos eren les persones més importants per a l'altre. Així que van anar a viure junts i pagant els costs amb algunes feinetes. Durant aquest temps, la relació no va anar massa bé i Glied fugia dels problemes en el seu passat. Aquell anterior a la esclavitud. Durant molt de temps va semblar que les pallisses li havien robat el seu origen i la seva identitat però ara era lliure i poda recuperar el seu passat. Aleshores, va aprendre sobre el seu poble d'origen i va anar recordant i investigant coses essencials de la seva vida, com el símbol de la seva tribu, el gran felí Joarka. Per tal de recuperar aquesta conexió amb el seu passat i mostrar l'orgull cap al seu origen es va tatuar al braç el rostre tribal d'un lleó. Tot semblaria una historia feliç i acabada però la relació que tenien Kette i Glied era diferent, era com de germans, millors amics. Així que les tensions per les diferents creences i maneres de fer amb la falta de recursos econòmics sumades a la culpabilitat de saber que quedaven molts més grup esclavistes i que ells no estaven fer res per canviar la situació van rebentar la vida que s'havien muntat.

La solució que van torbar per resoldre la major part dels seus problemes va ser tornar a ser companys i amics i unir-se a les llistes de la cadena, i degut a la falta de membres que estava tenint recentment la branca de Gobral s'hi van traslladar allà.

## **Entrada a la cadena**

### **Missió 210306 - La captura de Franz**

Amb prou feines va arribar amb Kette i va aprendre els bàsics de Gobralès que ja l'envien a una missió, instal·lar unes caixes màgiques entorn la base del traïdor Franz per evitar que pugui fer màgia. Aquesta missió la fariem dos equips acompanyats de dos instructors, Holthar i Galeth, pel que li havien dit no era gens comú. Els van enviar mitjançant una poció especial que contenia l'essència d'un membre de la Cadena decapitat que els permetria apareixer on es trobés el seu cos però sense el nostre equipament. Aquest i les caixes màgiques vindrien dintre d'un cofre invocable per Holthar.

I així va ser, vam apareixer sense equipament, però Holthar i el 2n equip no hi eren. Vam haver de lluitar en pilota picada contra els Saguajins, robar-los les armes i començar el bany de sang. Galeth era el més capaç de l'equip, es nota qui és l'instructor. Per això va voler anar sol i la resta per l'altre banda. Per allà vam trobar-nos amb múltiples enemics i estancies que ens van fer pensar que ens trobavem dintre del cos d'una enorme criatura. Més endavant vam salvar a un instrcutor d'un altre cadena d'uns experiments d'un hechicero. L'instructor es deia Kern i era un cínic i un engreït amb molts de fums per trobar-se torturat i dèbil dient coses com que en Galeth no era ningú i que els cadavers dels seus companys no eren els seus companys si havien mort. Coses com aquestes em van fer odiar-lo i quan vam descobrir el cos de Galeth i el va voler utilitzar fins a matar-lo el vaig noquejar d'un cop i el vam utilitzar per seguir endavant, tan és així que va morir. Això ho vaig poder fer amb la ajuda de Dach, un bon home ja que es va oferir a desactivar la última trampa cronomàgica. No se molt de màgia pero mai havia sentit a parlar sobre conjurs tan potents.

Vam seguir avançant amb Galeth i Dach a les esquenes i vam arribar al cor de la criatura que servia de forja i a una estança on es trobava Franz. En aquell moment les dranyes que es trobaven a la forja ens van començar a perseguir, em vaig entrebancar i tot va anar molt ràpid. Vam haver d'entrar on Franz, va dialogar amb nosaltres i dient que a la cadena hi havia coses amagades i obscures però no les va voler explicar, semblava un farol, la veritat. Així que no ens va quedar més remei que lluitar ja que va incapacitar a Jurick d'un conjur que llençava múltiples projectils màgics. Franz va començar a volar així que li vaig dir a Hulka, una bàrbar molt capaç de saltar a per ell i el vam apresar a l'aire i va descendir fins al terra pel pes. Otan estava evitant que les dranyes entressin i estabilitzant a Jurick i nosaltres vam fer el necessari per evitar que franz ataques però va llençar una bola de foc a la qual ell era immune a sobre seu. Semblava que estiguessim perduts i va apareixer per un portal d'aquella estança Holthar. Vam intentar incapacitar a Franz però Holthar el va curar i només ens mirava, no reaccionava. Vam aconseguir deixar-lo inconcient i anar a per les dranyes que s'emportaven a Otan, a mi em van deixar inconcient, al llindar de la mort, i ja vaig despertar al campament, m'han explicat que Holthar em va curar el just per a no morir.

No se que succeeix a la Cadena però hi ha gent peculiar, forta i interessant. No son la mena de missions que esperava fer, volia ajudar a la gent, però diuen que és una persona que ha fet molt de mal, que ha matat a molts companys. Així que ha sortit prou bé com a primera experiència!

## **Sessió d'entrenament amb Hulka**

Hulka, una bàrbar molt forta i una responsable veterana a la 44. Va preparar una sessió d'entrenament amb membres de diferents baules i habilitats, amb un sistema de puntuació centrat en el combat i vaig aconseguir una gran puntuació carregant, flanquejant i tombant als enemics que em creuava. Un enorme plaer poder lluitar amb els meus companys i amb el meu equip, però em va saber a poc, necessitava més.

Així que li vaig demanar un duel a Hulka i me'l va acceptar, de fet em va cedir donar el primer cop. Vam entrar els dos en furia i ella va esquivar els dos atacs, jo ja em veia al terra quan vaig poder parar el seu cop. Tenia una segona oportunitat, vaig fer dos atacs, ella es va defensar amb la seva destral però tot i així vaig encertar els dos atacs, un d'aquests crític, li va fer molt de mal. Ella estava ferida però amb un somriure que mostrava el plaer de veure algú nou i fort. Tot i així, va complir el seu paper i em va posar a lloc, em va ensenyar qui té més experiència en combat i em va tombar d'un sol atac contra el que no vaig poder fer res. La seva força defensiva i ofensiva son quasi comparables a les habilitats dels instructor, sens dubte una persona admirable! Espero poder anar a més missions amb ella!

## **Moviments a les ombres de la capital**

### **Missió 210410 - Recuperar el coneixement de Sertral**

En aquesta segona missió, els llibres d'història militar i fundació de Gobral i Sertral estan desapareixent d'una biblioteca del barri comercial de Sertral. Hem d'anar a investigar el perquè i de ser possible recuperar-los. Tenim un contacte que treballa a la biblioteca i que ens ha donat un escrit que ens fa passar per estudiants. Glied és analfabet, no se li dona massa bé el tema de les biblioteques i ell ho intenta però desconeixia coses que els seus companys veien bàsiques com parlar fluixet a la biblioteca o no poder porta el Mandoble Gran en públic, etc.

A la biblioteca vam aconseguir descobrir que l'encarregat d'història s'havia agafat el dia lliure i preguntant per ell vam acabant anat a deixar-li una carta al seu despatx. Un company seu ens va oferir de deixar-li i en aquell moment vaig poder entrar dintre i tocar un quadre que ens va paralitzar i donar visions estranyes d'un laberint que apareixia al quadre, l'únic que no ho va patir va ser Jurick. El treballador es va desmallar i quan vam recuperar el moviment sense resoldre el laberint, les cortines i espelmes van començar a cobrar vida. Les cortines ens atrapaven i les espelmes ens llençaven projectils màgics de foc. Glied va ser incapaç de enfrontar-se apropiadament a les cortines, va ser frustrant i en fúria en va escapar. Acte seguit es va obrir un passatge secret darrera del moble sota el quadre. Aquest passatge ens va portar a una biblioteca amb molts llibres de la biblioteca i de més antics protegits per dues gàrgoles que ens vam carregar sense gaires molèsties, tot i que Kosmos va disparar a un del nostre equip.

Aquesta estança connectava amb el clavegueram de Sertral on vam trobar tot un mercat negre i el cau del culpable del robatori dels llibres, el responsable d'història. Fins que no vam parlar amb els dels mercat negre desconeixien que era il·legal accedir-hi. Finalment vam executar als ajudants del lladregot i ens el vam emportar noquejat i amb uns documents que l'associaven a les agulles negres i una possible revolució per enderrocar a algú, a l'emperador potser?

## **Una gran pèrdua**

Glied ha rebut una noticia que pensava que mai escoltaria, ell veia a Hulka com la més forta incapaç de defallir. No obstant la vida està plena de sorpreses i de desagradables sembla de les que més.

> *"El món és cruel i mai deixarà de recordar-nos-ho. Avui és un dia molt trist, els instructors han tornat a enviar els nostres millors companys a una missió per la qual no es podien preparar prou, i la més forta, la més valenta, la més heroica... ha caigut.*
>
>
> *Quan parles amb els companys més veterans de la Cadena tots parlen de la precarietat de la feina i que la mort dels companys forma part del dia a dia, havent hagut episodis especialment traumàtics. Si que es veritat que hi ha gent molt dèbil a la companyia, però també, molt i molt forta. Hi ha gent que semblava que podria sobreviure un segon Cataclisme sobre les seves espatlles, però les aparences enganyen, en el fons, tots som fràgils i tenim límits que tard o d'hora són superats. Avui, Hulka ha sigut assassinada, la seva vida ha sigut arravatada del nostre costat, la seva mirada ferotge s'ha congelat i ha caigut en un ensangonat i fred camp de batalla.*
>
>
> *Alguns diran que no era res més que una bestia, amant del combat i que no podria haver mort de millor manera, però els que la vam poder conèixer una mica més, sabem que no tot era tan simple. Si, era molt destre amb la destral, però era riallera, bromista, divertida i sobretot, no volia morir així, volia tenir un llarg futur amb els seus companys i estimats. Jo la admirava profundament per les seves habilitats però reconeixia que era molt més que aquestes... però prometo que aprofitaré el seu regal i la meva admiració per a que mai se la oblidi. Parlaré de les seves aventures més famoses a tots els futurs bàrbars per a que al igual que jo, tinguin un model a seguir, però que mai oblidin que quan surten del campament, pot ser que mai tornin.*
>
>
>
> *Espero que descansis en pau, Irma."*
>
>

Glied ha rebut en testament el cinturo de cures de Hulka i el cuidarà com si de la seva vida es tractés.

### **La Resurecció**

Jurick ha ideat com reviure a Hulka, aixecar-la com a Zombie. Necessita Pressupost i múltiples conjuradors, Glied va contribuir en una petita quantitat. En el Pla de 3 fases ha estat involucrada molta gent i el dia del seu enterrament tot el pla s'executa al detall. Un èxit rotund, o això diuen a Glied

### **La primera Baula en Honor a Hulka**

Glied va organitzar un esdeveniment en honor a Hulka per a entrenar als membres de la cadena i que demostressin les seves capacitats, començant a complir el que es va comprometre amb la mort de Hulka.

## **Els fils d'una extensa teranyina d'ombres**

### **Missió 210522 - Obtenir informació de les Agulles Negres**

Tercera missió a la Cadena 44, segona seguida amb l'instructor Remi, és bon instructor. Es preocupa per nosaltres i ens paga de la seva butxaca i ens deixa unes pocions de curació per a poder completar missions que considera perilloses. Aquesta vegada ens demana infiltrar-nos de nou a les clavegueres i obtenir informació sobre les Agulles negres. Ens va explicar que el líder va ser assassinat i que ara hi havia múltiples faccions internes que lluiten per al seu control.

Vaig poder guiar als meus companys per Sertral i accedir a les clavegueres per on vam sortir l'última vegada. Allà haviem de trobar una taverna i quan vam arribar a l'entrada ens van demanar un codi amb l'endevinalla:

> *"Si em tens em vols compartir, si em comparteixes, mors."*
>
>

Esforçant-me i esgotant les meves limitades capacitats deductives vaig esbrinar que es referia a: "*un Secret*". Així vaig aconseguir que el nostre grup accedís a la Taverna i conèixer a Grummel. Aquí vam aprendre que el reclutador de la Guàrdia imperial, Gino, envia als reclutes que volen diners, els més descarrilats cap ell. Aquí podies aprendre sobre l'entrada a l'organització i moure't pel clavegueram fins fora de la capital i poder començar un entrenament de dues setmanes. A nosaltres ens van encarregar portar a un iniciat que volia fugir de les agulles. Aquest iniciat es deia Vilor, parlava molt i era molt pesar però al final tenia bones intencions i el vam convèncer per accedir a la Cadena.

Vam arribar a la fortalesa amb els documents i Vilor emmordassat. Això últim va ser idea de Flamiis, jo l'hagués estabornit. Allà vam voler infiltrar-nos i obtenir informació. El problema es que Gino no ens va reconeixer i ens va voler capturar. Així que el vaig decapitar mentre li deia que volia treballar per ell. Flamiis va encarregar-se del Mag, Miranda i un altre exploradora es van encarregar de la resta i abans de que vinguessin els reforços, Miranda els va barrar el pas amb una sorra màgica molt útil! Finalment, els vam apallissar i vam obtenir molta informació, documents, registres... per portar a Remi, juntament amb el Mag esposat. Podriem haver portat a un altre atrapat però un altre murri el va executar per no donar-nos informació útil.

## **Els mals del món**

### **Un matí de reflexions**

Glied està preparant-se per la execució de Franz, serà aviat i moltes coses s'estan movent. Per exemple, a RadioGobral s'ha parlat d'una masmorra on està tancada Elhara, amb qui col·laborava. Avui el líder Darki i Jurick amb el qui va col·laborar per reviure a Hulka, l'han anat a veure per petició seva. Està rumiant que comprar per preparar-se.

Franz és l'home que va capturar a la seva primera missió, amb Jurick també, abans de totes les històries amb les agulles i des d'aleshores ha après molt dels perills que ha causat i que suposa aquell senyor. Tot això, el té preocupat i inquiet però veu una gateta gegant, Jinqui amb qui es dedica a jugar, fer carícies i protegir. Els records de quan era petit a Rem, abans de l'esclavitud li venien tots de cop en un extasi incontrolable que es manifestava amb jugar amb tigres i panteres, protegir-los i venerar Joarka. A mig jugar, alguns li pregunten però les moneries de Jinqui el distreuen. Finalment, escolta que a Ronda li falta un membre per a la missió del dia i, resignat i ple de pels de gat s'hi presenta.

### **Missió 210519 - Festa de la collita del blat**

La missió transcorre a Kalise, és un poble que depen de la producció i venta de blat, cervesa de blat i la festa de la collita. L'alcalde demana ajuda perque de cop s'han marcit els camps que faltaven per collir. Al arribar a aquell poble lluny de rius, mars, llacs i teleports, és el capvespre. La festa ja comença i l'alcalde no està enlloc, victorejant-lo l'aconseguim fer sortir prou per a fer-nos anar amb ell a Worsten i a mi. Els altres estan bevent o ballant amb la resta. L'alcalde esta desesperat però no amaga res.

Aleshores ens ataquen una plaga de rates esquelètiques. L'alcalde està aterrat però ens senyala la direcció dels camps. D'aquesta manera aconseguim arribar a un extens camp marcit. Allà identifiquem diferents proves de màgia nigromàntica i ens ataquen devoradors de cadàvers i una plaga de mosquits-sangoneres no morts. Els devoradors cauen com si res però els mosquits ens van suposar molta estona passant-nos una torxa i atacant-los amb aquest foc. Lulu no es una maga ofensiva definitivament, però te molt bona intuïció i ull per a pistes diverses. Worsten identifica una porta secreta que jo no vaig poder identificar ja que es trobava en una latrina vomitiva.

Allà hi havia dibuixos erratics que anaven definint-se a mesura que ens apropavem a l'origen de tot. Una escena peculiar amb pintures d'uns tals germans Vecnasons i de cop arribem a un mural terrible d'un ritual amb sacrifici i ens parla Vecna, la que resulta ser una deessa antiga maligne. S'obre una porta i torbem a uns homes, el del sacrifici i tres més que no concorden amb els dibuixos. Al final tots els desastres els van causar aquells germans i ara quedaven uns pobles il·lusos que els prenen per deus, hi ha hagut una baixa enemiga i la resta els hem atrapat.

De la missió hem obtingut un Mandoble, uns pergamins i uns diners de Ronda per a que no parlem de Vecna. En Glied volia el Mandoble així que va donar totes les seves possessions als seus companys a canvi. Aquest Mandoble era de gran valor per el combat i a nivell de mercat, però té un aura estranya que no agrada a possibles compradors.

### **Una terrible nit**

Els esclavistes, el cronomag infiltrat a la cadena aliat amb uns pirates, una organització criminal infiltrada a la guàrdia imperial en guerra interna i ara una deessa antiga generant problemes amb tres enviats... la nit abans de la execució va estar plena de reflexions sobre els molts problemes que atempten a gran escala al món. No només és la delinqüencia a petita escala, hi ha grans forces més enllà del que puc comprendre que es troben en col·lisió en una baralla constant per el compliment obscurs i complexos objectius. Que Joarka ens protegeixi del que ens ve.

## La Massacre de Sertral

### Mal herba mai mor i es bestiar no se la menja

Era un dia radiant, Darki va fer un gran discurs i la 44 juntament amb la resta de companyies van anar cap a Sertral. Era el dia de l'execució del cronomag Franz que tans problemes va portar a la cadena. Ell volia revelar secrets o mals obscurs dintre la cadena, però no els va dir quan estava a temps de fer-ho, no entenc encara perque. L'execució es va començar a celebrar en una plaça central que donava a una muralla del districte imperial, els membres de la cadena i altres assitents ho veiem des d'allà mentre l'emperador i la seva guardia s'ho miraven des de la muralla. El cor de la 44 va cantar l'himne, creació de Raba. Raba és el bard amb més antiguitat de la 44. Pel que m'han explicat al campament el primer cop que la va tocar en públic va ser abans de la fatídica trajedia de les 10 baules.

Després va parlar l'emperador i li van donar les últimes paraules a Franz. Ell va deixar entendre que ell era pal·ladí de Boccob. Qui és Boccob? Un líder sectari? Un altre déu del qué ningú ha sentit a parlar? Els pal·ladins no eren bons, com és que ha matat, enganyat i manipulat a tanta gent?! Moltes preguntes però massa poc temps per respondre-les. En el següent parpelleig seria mort pero just durant aquell instant, que va ser com qualsevol altre va ser més llarg que un dia sense pa. El terra començà a tremolar y de cop, un ensordidor esclat va sonar previ a crits i desesperació. Quan vaig obrir els ulls el terra sota la plataforma on anaven a executar al traïdor va esclatar i ara en sortia una enorma criatura que alguns dels meus companys van reconeixer com el Leviatà. La gent va sortir volant, corrent, la desesperació era palpable i les ganes de sobreviure s'escapaven entre els últims alés de molts inocents.

Un grapat de ciutadans, mebres de la cadena i jo mateix vam acabar al clavegaram, just al costat del forat per on havia aparegut la monstruosa criatura. Aquesta era semblant a les descripcions dels companys de la cadena que l'havien vençut pero es veia diferent, es veia no mort però més viu que mai. Els companys deien que l'havien mort amb ajuda de la Companyia 1, tot i que al final es quedessin amb el merit. Això era com el que va fer Jurick, Alet i companyia amb Hulka, la han aixecat amb un ritual nigromantic i l'han portat a la capital, avui. Qui ha sigut? Com ha sigut?! Masses preguntes i ara cal prioritzar, com sobreviure. Amb els membres de la cadena que estavem aprop ens vam organitzar. Tots son companys coneguts de vista però la majoria gent amb qui no havia treballat mai: Zeb, bàrbar expert; Jaspin, un fundador de la Fundició; i Alet del Fang, archivista i millor radiolocutor de la 44.

Aquest fantastic equip va ser capaç d'indentificar rápidament la millor sortiada. Infiltrar-nos per les clavegueres cap a la zona imperial. Allí al laberint normalment d'ilegal pas vam veure com la ciutat es començava a inundar. El forat per on sortia la bestia també portava una gran quantitat d'aigua salada que mica en mica feia que la ciutat s'anés anegant des dels seus fonaments. Per si aquest no fos un problema prou gran resulta que van començar a apareixer criatures no-mortes de l'interior del Leviatà, nosaltres només ens vam percatar de dues varietats, piranyes al clavagueram i mosquits a l'aire exterior. Allá la gent corria cap a la fortalesa de l'emperador per a resguardar-se i nosaltres vam decidir anar-hi però per l'interior del clavagueram per evitar acabar morts com els passava a la majoria que sentiem i veiem a l'exterior. Tot i així, no va ser pas un camí fàcil.

Gracies a experiencies previes ja sabiem que aquestes clavegueres eren un laberint i ens vam haver d'afanyar ja que s'estaven inundant, el que ens donava un temps limitat per a respirar i facilitava els atacs de les piranyes. Per si no fos prou risc, en alguns moments arribaven onades violentes que omplien les clavegueres amb fortes corrents. Al llarg del camí vam veure molta gent visquent al interior d'aquest laberint i provant de tancar-se en bunkers fins que aquest catastrofic esdeveniment s'acabés. Nosaltres vam ajudar a tancar alguns grups tot i que no creiem que fos la millor opció si el desastre s'allargava més de l'aire i altres recursos que tinguessin disponibles.

Vaig tenir molts problemes traverssant les aigües, saltant d'una banda a l'altre per evitar banyarme amb les piranyes i vam aconseguir evitar una onada fatal i sortir per unes escales enfront a les portes del districte imperial. Portar armadura pesada en aquella sitaució no va ser d'ajuda. Allà ens vam trobar amb uns mosquits i al matar-ne un amb la meva nova arma, una essència de la criatura va ser absorvida per la espasa i de cop el meu braç dret es sentia estrany, un mal momentani i una sensació debilitant. Ara la armadura del braç es sentia més ample. Després vam avançar fins les portes i just l'escut de la fortalesa es va tancar enfront els nostres morros.

### No mosseguis la mà de qui et dona de menjar

Ens vam quedar just a les portes, no podiem entrar, que podiem fer? No ho sabiem a llarg plaç pero de moment haviem de sobreviure. La millor manera de sobreviure era allunyar-se del Leviatà. Mirant enrere cap on erem abans d'aquest malson, abans de caure al clavagueram podiem veure com tota aquella zona havia quedat arrasada per les escombrades que la monstruositat feia entorn el seu forat i quan s'ergia es podia apreciar el núvol de criatures que en sortia del seu interior escampant-se en totes direccions. Per aquest motiu, vam decidir fugir del epicentre rodejant la fortaleza del emperador.

Vam començar a atravessar la ciutat, voliem anar pels jardins per a no ser vistos per la gran quantitat de monstres que eren alliberats. Allà vam coneixer un vell home que deia que podia ajudar a molta gent, per les robes se'l veia esudiós de les arts mágiques i bona persona així que ens en vam refiar. Ja el seguien uns pocs civils i juntament amb ell en vam anar recollint uns pocs més. Per desgracia això va suposar enfrentar-se a no morts però els vam poder vencer i anar fins on el mag volia, un soterrani que tenia ell en un altre zona de la ciutat.

Aquell soterrani estava bastant vuit, algunes herbes i caixes però a la part central al terra hi havia un gran cercle pre de escriptures i pedres misterioses. Aquell cercle era un dispositiu per a teletransportar-nos al seu laboratori. On ell em podria mirar el braç que el notava estrany. El teletransport va ser quasi instantani, ens trobavem a un altre soterraniperò ara molt ple de herbes de diferents colors i olors secant-se del sostre i en petits potets.

Després, vam sortir del soterrani i vam apareixer en un overnacle ple de plantes exotiques, moltes no les havia vist mai i algunes li recordaven a la seva infantesa. Pel que sembla aquell home era un filàntrop botànic i amablement ens va obrir les protes de casa seva. També ens va explicar que no ens podía portar dintre de la cupula, que els escuts no podien ser atravessats. Així que veient que haviem d'esperar vaig descansar una mica a la estança amb la llar de foc i vaig inspeccionar-me el braç. Aleshores entre els civils van sortir uns delincuents que volien robar coses de la casa i que havien despertat una poderosa criatura al ivernacle.

Jo vaig intentar ajudar caçant els delincuents per la casa, pero per salvar-nos haviem d'arribar al soterrani de nou i la poderosa criatura vegetal estava al mig del nostre pas. Així doncs vaig intentar colaborar pero va ser gracies a les flames de Jaspin que vam poder fer el avenç principal. El mag va sentir una obertura a la barrera així que havime d'entrar quan abans millor. Vam aconseguir vencer a les plantes amb formes animals i colar-nos a l'interior de la mansió imperial on ens vam reunir amb tots els nostres companys.

Ells havien viscut per tota mena de horrors també a l'exterior, tot i que la majoria van arribar a accedir a la fortaleza prou ràpid. A més a més, el desastre es va cobrar una companya d'una missió previa amb mi, Miranda.

### No justgis mai un llibre per la seva coberta

No vam tenir gaire temps per esxoltar els horrors de la ciutat entre els companys que es va decidir fer grups organitzats epr acabar amb els diferents flancs problematics de Sertral. Cada grup aniría amb un líder escollit específicament per la missió i amb un collar mágic capaç d'enviar un missatge i intercanviar a dos persones entre dos equips.

A mi em van posar sota el lideratge de Dante a la missió de Galeth. Els altres membres eren Lino, Jaspin i Dach. El nostre objectiu era investigar un edifici i salvar a gent de la ciutat, però quan vam arribar Galeth ens va dir que era una excusa, que havien rebut informes suspitosos d'aquí i haviem d'investigar. Al entrar vam trobar unes poderoses aberracions cadavériques les quals Galeth va dir que distreuria mentre nosaltres ens endinssavem al soterrani de l'edifici.

La part inferior era completament diferent, sales de tortura, lliteres per a motls llits. Escrits sobre una tal companyia 0 i nens soldats. Això potser eren els horrors que Franz va dir que es feien a la cadena... Vam seguir investigant entre aquelles estances on es respirava el terror. Em vaig emportar una torcha sempreardent de la paret i vam seguir endinsant-nos entre els passadissos emportant-nos paperassa i documentació del que s'estava fent. Més endavant, per a trobar-nos amb un grapat d'armadures a les portes de la següent estança. Al entrar, les armadures van cobrar vida i van demostrar ser poderosos constructes que ens van atacar per ocultar el que vindria més endavant.

Suposo que per el trasbals del que vam estar visquent i l'estrany aspecte que va prendre el meu braç que no vaig ser útil en combat com normalment solc ser. A diferencia d'altres missions, durant tot el dia d'avui havia sigut de poca utilitat pels meus companys fallant la majoria d'atacs. Per aquest motiu i veient que la situació empitjoraria, Dante va decidir contactar amb l'equip de Zeb per veure si podien aconseguir un clergue o un paladí capaç de detectar la maldat i treure'm d'allà. Personalment no m'agradava no ser útil, però sent concient de la situació vaig deixar al líder fer el que van considerar.

Aleshores vaig ser teletransportat a l'exterior, sobre una extranya estructura a fora de la ciutat. En concret al mig d'un dels rius que borejent la capital. Allà estaven Kosmos, Raba i Zeb que em van explicar que m'havien intercanviat per Warren, un Paladí que al ser maleït només podía detectar la bondat. Però que el van voler salvar de l'aigua al tractar-se d'un pes plom amb d'armadura completa. Tristement igual que jo, així que al arribar la seva cara de desesperació va ser evident.

Ràpidament em van posar al dia, el seu objectiu era obrir les comportes d'aigua del clavagueram de Sertral i així drenar l'aigua de la ciutat. No obtant això, no haviem aconseguit gairebé res. Així doncs en Zeb va llençar-se al aigua sense armadura i va seguir una silueta que hi havia a l'aigua. Era una elfa marina, de pell blava i faccion familiars. No l'havia vist mai però me n'havien parlat segur. Es van apropar a nosaltres i resulta que aquella elfa era Elhara, la terrible pirata que tans problemmes habia portat a la 44. La que es rumorejava que estava encarcerada sota Sertral resulta que s'ha alliberat. En kosmos en va presentar com a Kristian, pero no entenia perque. Al dir el seu nom Elhara rs va posar més tensa encara que després de saber que erem de la 44. Pero va accedir a ajudar-nos.

Ella va ser bastant de fiar, ens va explicar el que ens trobariem i ens va guiar sota l'aigua per arribar bé al nostre destí. Allí vam trobar algun esfondrament i algun altre monstre però vam aconseguir arribar fins el que semblava la torre de control i poder obrir les comportes mentre s'anegava la mateixa estamça i rescatavem als controladors. Zeb va tirar-se al aigua i la va seguir, no la anava a deixar escapar pero va ser vapaç de veure a Elhara i a Nimhora juntes amb un enorme elemental d'aigua, les dues fugint juntes.

Zeb els va demanar ajuda per a poder sortir tots sense ofegar-nos de les coves pero ella no volia ser apresada de nou. Així doncs, Raba seria un hostatge de l'elemental mentres ens ajudava a sortir. En aquell moment es van posar a parlar, Raba es va posar a escriure, s'apropa em dona una carta per a Ronda i es despedeix.

Vaig mirar el contingut de la carta i deia:

> Hola Ronda,
>
>
> Tinc una mala noticia, m’en vaig amb Elhara a ser pirata i a cantar les meves cançons per el nou món (diu la capitana que hi ha un nou mon i no que se mes…). No se si podré tornar a la 44 i per això tenvio aquesta carta. Estaré be, la capitana m’ha promés que no hauré de lluitar. També m’ha promés que no tornarà a atacar a la 44 o sigui que tot bé. Durant aquests mesos que ens hem conegut m’has ajudat molt, has cuidat molt be de mi i m’has estimat molt i et volia dir que em sembla molt bonic i m’has fet molt feliç. No tinc paraules per agrairt-ho. Gracies a tu la 44 ha sigut molt mes bonica. Espero que et vagi tot molt bé a la 44 i que siguis la líder de la Cadena algún dia.
>
>
> Ens tornarem a veure algún dia espero.
>
>
> T’estimo.
>
>
> -Raba
>
>
>
> PD: Espero que no estiguis embaraçada.
>
>

Mentrestant, veiem com totes dues marxaven amb Raba i l'aigua de la ciutat sortia amb força de la comporta. No va ser el final que la cadena voldría, pero vam ser capaços de treure l'aigua de la ciutat i Elhara va dir que marxaría lluny a investigar el nou món, així no ens la tornariem a trobar.

Aleshores vam tornar a la fortalesa imperial i vam reunir-nos amb els nostres companys. No obstant això, no tots hi eren... Jurick, un nou recluta que va voler ajudar, Umbra II, molts membres de les companyies 1, 63 i d'altres tampoc hi eren. Jurick era molt molt capaç de fugir, pero pel que em van dir un castell va apareixer damunt seu... i no crec que ni ell estigues llest per a un perill així...

Les perdues de moltissims habitants a Sertral, la destrucció de moltes infraestructures i sobretot la perdua de companys van ser cops durs... pero aquests sacrificis han permés acabar amb un terriblr mal sobre la capital... La cadena en especial la 44 va fer una gran tasca alliberant-nos del Leviatà i salvant a molta gent.

## Demostra el teu valor

### Explorador

Durant 3 mesos hi hauria encara molts efectes i remanents de la calamitat i estranyament als de la Cadena no vam ser mobilitzats per ajudar. Així doncs Glied va voler aprofitar per meditar i pensar en tot el que havia passat. Per reconectar amb la natura i el que aquesta implicava per a mi, els meus origens, les meves maneres més primitives... despres del terror a la ciutat de Sertral i l'estrany aspecte del seu braç dominant... necessito una mica de refugi i instrospecció.

   Allà vaig començar a fixar-me més en coses que de petit dominava, vaig aprendre les maneres de fer de les diferents criatures a seguir rastres, i poc a poc reconecta-me amb la vida al bosc. Vivent amb les criatures i caçant menjar, així doncs, vaig començar a familiaritzar-me amb diferents criatures. Un dia, vaig ajudar a un llop jove que havia sigut ferit per un caçador, el vaig salvar.

No obstant això, al salvar-lo va apareixer la seva llopada i em van atacar. Em vaig defensar amb la meva força i la meva furia i abans que els pogués feR cap mal el llop es va posar al mig i va deixar clar que l'havia ajudat. Des d'aleshores vam estar caçant i jugant junts, jo vaig estar servint a l'alfa i el llobetó es va tornar un gran company de caça. Junts vam acabar amb alguns caçadors i vam aprendre a lluitar coordinats. Amb les hores que vam passar junts al final li vaig posar un nom, Urwald, de tal manera que el pogués reconeixer i cridar a distancia.

El temps al bosc s'acavaba i em vaig adaptar bastant bé així que quan tocava tornar a la Cadena em vaig voler despedir veient que Urwald seria un bon líder de manada en un futur. Pero ell se'm va apropar i em va seguir, per molt que l'intentéa evitar sabia que em podria rastrejar i no hi hauria res a fer així que me'l vaig emportar a la cadena.

### La cadena imperial

Al tornar a la cadena, resulta que ens havien nomenat cadena imperial, que Kirei era líder de la Cadena ja que havia mort Andeeran... molts canvis es venien sota Kirei Pharma. A més, van arribar nous instructors.

### missió HL 211016 - Busca i captura del difunt Vincent el Bo

El nou instructor, Dimerg , ens ha cridat per a una nova missió. Hem sigut escollits Darki, Metheril, Ulthar, Gwyn i a mi. És un nou instructor que ha vingut, un semiorc molt primet i amb una predilecció per la narració d'histories.

Ell havia extraviat una missió que l'emperedor encarregava directament a la companyia 1 per a nosatres. Ell era un narrador i volia fer una imatge millor de la 44 fent grans histories amb nosaltres. La historia d'aquest cop portava el nom de Vincent el bó i tot el seguit de missions del llegat Blau molt abans de que jo arribés. Aquest cop l'obkectiu era aconseguir el seu cadaver que havia sigit detectat per última vegada a un gran mercat al centre d'Assos. No obstant això ja fa dies que es indetectable i l'haurem de recuperar.

Cap de nosaltres ha estat mai a Assos, no sabem les seves maneres així que ens introdueix una mica a la seva manera de fer capitalista i anarquica i ens envia en un portal de teletransportació que es mantindrá obert 7 dies.

Els carrers estaven a gom a gom. Les llums els colors i les mans naturals o màgiques intentant robar-te la bossa d'or eren el tret més caracteristic. En aquesta situació Urwald que mai havia anat de missió estava histeric i el vaig carregar a sobre meu i fent-li caricies per a que estigues més tranquil. Vam avançar cap on creiem que se l'havia detectat per última vegada. Un enorme eixample ple de botigues rodejat per una munió de tabernes. Així doncs, estavem al mig de una enorme llista de possibilitats i bastant perduts.

Aleshores alguna companys van pensar en apropar-se botiga de cadavers i insinuar que el líder volia un cadaver amb l'aspecte de Vincent. Així la dona ens va dir que havia vist un cadaver així i que ens donaria la informació per un bon preu. Vam haver de cedir i pagar tot i que per poc Ulther ven el seu ronyo per 100k.

Ens va guiar cap a una assossiació de nigromancia molt coneguda, la Associació M... Que seria un bon lloc per a fer parlar al cadaver amb la mandibula nova que li havien comprat a la marxant. Com a la cadena es solen produir molts cadavers vaig pensar que seria un bon negoci i li vaig cedir una goteta de sang sobre una pedreta per a conectar-nos de nou i així poder comerciar amb ella en un futur.

Un cop va quedar tot parlat vam anar cap on ens havia indicat. L'edifici era molt alt i tenebros, una catedral d'onix negre com la foscor més profunda i una entrada rsguardada per zombies putrefactes. A l'interior una gran estança amb focs follets levitamt i dançant. Al entrar ens va rebre una veu, li vaig mostrar el meu braç i un bol em va demanar que li pagués per informació. Li vaig donar quais tot el que tenia i em va explicar més sobre el que patia. Va apreixer un home rapat i amb els ulls verds brillants, va dir que tenia una maledicció molt poderosa i interessant que m'anava a convertir en no mort retenint part de les meves facultats i que aleshores seria el focus, el material necessari, per a un conjur. Em van dir que me la treurien per 3000po. Aleshores Gwyn va ensenyar la seva marca i Ulthar va mostrar les seves orelles cornudes. Sens dubte van veure que eren un grup extrany.

Ells ens van explicar que el seu cap s'havia tornat una aberració i que si el reptavem a un duel ens recompensariem amb el que voliem. La criatura era enorme i semblava molt poderosa amb uns llargs tentacles amb boques. Sols o en parelles no ens haguessim pogut enfrentar a la criatura així que ens vam marxar i vam demanar per fi la informació que necessitavem. El cost va ser elevat pero Ulthar va pagar amb una de les seves orelles.

La infomació es que a 5 dies d'on erem hi havia un lloc de poder on els que portaven el cadaver se l'haurien emportat. Aleshores per 50po per cap ens van enviar fer un conjur de teletransportació al lloc. Bé a mi i a Gwyn no. A nosaltres ens va portar a una biblioteca amb la criatura. Tot estava a les fosques no es veia res, Gwyn i jo a la defensiva i de cop un raig de llum sortia d'un dels passadissos. El vam intentar esquivar per només Urwald va poder la resta vam acabar greument ferits. Gwyn va començar a invocar criatures, pensava que era guerrer pero va invocar a molts insectes molt útils, jo vaig agafar aire, em vaig curar, poc per la maledicció que tenia, i vaig veure la desesperació davant meu. Pensava que moriem així que vaig agafar amb totes les meves forces i vaig llençar-me en un atac en carga de rinoceron i frenesí huracanat del primer atac vaig rematar al monstre i Urwald i jo vam acabar amb la resta de tentacles.

Gracies al temps que ens van donar les invocacions de Gwyn i al meu poderos atac vaig acabar amb la criatura, estava tremolant i van apareixer de nou els homes i elfs d'ulls verds oferint-nos llevar la maledicció del meu braç i espasa o aconseguir informació per Gwyn. Com lo seu encara no el posa en perill, que sapiguem, va cedir-me la recompensa i em van curar el braç i l'espasa. Al acabar el ritual ens van teletransportar ara si a on haviem dit al principi. Tots estaven preocupats sense nosaltres i de cop vam apareixer i ens van venir a veure.

Allà era un ambient completament diferent, un bosc tranquil proper a la costa i un poblet en ruines. Aleshores, em vaig fixar que Urwald estava extremadament dèbil del combat amb la criatura, ni les cures de Metheril li van recuperar el malestar. Allà vam explorar i coneixer una avia feliç que ens volia convidar a dinar però vam prioritzar la nostra feina i vam anar a buscar les runes druidiques. Allà hi havia els cadavers dels pirates com si s'haguessin ofegat amb aigua pero cal rastre de vincent. Aleshores vam seguir investigant i vam trobar una costa i una cova cau de Saguajins.

Vam passar la nit al ras i vaig anar a explicar unes histories amb l'avia gnoma qie estava sola. Al día següent vam entrar a la cova i realitzar una matança, Metheril i Gwyn van segrestar els ous i matar els fills així que investigant vam acabar torbant una estança amb el cadaver de Vincent flotant. Havia reviscut com un Ofegat, un monstre capaç d'ofegar a la gent en area així que el vam haver de matar, jo quasi ofegant-me en l'intent i tornar-lo a la cadena amb exit.

Com la missió no era oficial ens va pagar menys del que tocava pero va estar molt content amb nosaltres Dimerg. Pero com Urwald encara seguia malament jo em vaig quedar preocupat.

## Retirada a la Mansió Nero

Kirei ha decidit recompensar als membres de la Cadena imperial i portar-nos a les terres dels Nero. Un conjunt de camps i boscs que anys enrere van ser adquirits per les forces de l'emperador d'uns salvatges.

Vam arribar a la vesprada i com a bon barbar jo vaig estar entrenant amb els meus companys. Urwald es va quedar a la cadena ja que seguía malament i com era una retirada d'oci no vaig portar la meva espasa així que vaig estar entrenant amb espases curtes.

Al día següent ens vam llevar a primera hora, jo volía seguir entrenant pero Kirei ens va explicar que ens havia portat a nosaltres i a la companyia del carro daurat una llegendaria companyia teatral sertralenca. A mi teatre no m'interessa pero quan els van presentar a tots se'ls veia bons guerrers i duelistes. De fet van organitzar amb Ronda un torneig i encantat vaig participar.

Primer eren 3 combats per guanyar punts i els millors es classificaven en combats eliminatoris de semifinals i finals. El primer el vaig perdre per poc contra Dante (3-2), pero va ser el combat més interessant, Dante es molt bon guerrer. Jo no sabía si em classificaría pero Ronda em va donar anima i deixar clar que no debia rendirme que devia persevrar. Aleshores vaig guanyar els seguents duels contra Taber Nero (3-0), el que protava la mansió, i contra Xexe (3-0). Gracies a aquests duels vaig aconseguir els 6 punts per a classificar-me. A les semifinals em vaig enfrentar a Ladd (3-1) i a les finals amb Dimitri (3-2). Els dos combats van ser molt interessants però l'últim era obvi que era molt bon espadachi, no era tan brusc i fort com Dante pero Dimitri sabia mantenir la distancia maxima de l'enemic dificuktant molt ser colpejat.

Amb aquests duels vaig aconseguir guanyar el torneig, Kirei em declara guanyador i diu el meu nom malament: "Rit". Aleshores em premien amb l'amulet de la sort i amb un po.

Duel Galeth - Kirei, Galeth s'ha deixat guanyar.

(Galeth no vol fer un duel)

Derrota a mans de Jacob (1-3), Victoria contra Ronda (3-1).

Tarda: Espectacle teatral avorrit i de poca qualitat. Mor el Jacob i vull inspeccionar la copa i galeth no em deixa. Despres ens anima a investigar. Jo intento lligar a gent i que responguin intimidant pero la gent no es decideix amb si volen que els lligui o no i al final tampoc em deixen amenaçarlos massa. Menys al bocamoll del dimitri al qual em van deixar amenaçarlo mes... pero diu que li va robar a Galeth, no es de fiar ningú que pugui fer això.

Menjo uns caramels amb l'alquimista, sembla bon home pero es el mes sospitos per no volerli donar la copa.

Anem al bosc: Glied recull mineral i troba flors, els nens diuen ser atacats per branques, no li agrada la manca de seriositat.

Glied no vol fer cas al druida, si no ajuda a trobar les runes no és de fiar. Vull matatlo pero ja veig que l'ambient no es l'apropiat. No em deixaran si ja no em deixaven intimidar abans per informació.

El esperits son uns montres terribles, la espasa no fa res. Després trobem al porc senglar i es molt fort, rapidament ens va destrossar a Thamior i a mi despres de distreure i eliminar un esperit corrupte.La resta del combag va ser molt complicat i en prou feined vaig colaborar. Molts aliats van sortir ferits com treya i mentrestant aliats s'amagaven com covards. Al martarlos a tots una maleddiccio va caure sobre el bosc pero al ser poc explorador no em va afectar massa... el pobre ladd inconscient.

Despres va apareixer el druida llençant malediccions, m'ayunyo es distreu i aleshores l'ataco per l'edquena i amb l'atac tothom se li tira a sobre, just abans de tumbarlo em deixa cec.

Silvanes ens cura i ens renya per matar l'esperir i serenganyats pero va ser galeth qui va trobar les runes i ell mai va desconfiar del druida.

Diu que l'esperit defensava el bosc pero havia defensat als corruptes així que ja estava coeruote, no saltres el vam matar abans que fos corromput.

Hem de fer un ritual per a rescatarlo del mes enllá i això ens porta a defensar una espelma mentre ens ataques les forces del druida... amb paraula de mort en glied ja pensava que no veuria més a ladd i va fugir de por i caure repetides vegades en combat. El druida va ser vençut pq van confondre la vela amb una dels conjurs de llum que portavem a sobre i silvanes va matar el druida mentres amb la espasa li obria la panxa (cesaria). Descans i recuperació del bosc que gracies a protegir la espelma s'ha salvat el bosc. Es moment de celebrar!

Gracies a la nostra feina hem purificat el bosc i hem aconseguit un lloc amb una gran connexió amb la natura. Així que aniré aquí amb Urwald a veure si millora aviat.

## Retorn a la rutina

El descans es fantastic però Sertral segueix destruit i les condicions de la ciutat son deplorables així que és moment de fer més ajudes per tal de repara la ciutat.

### Missió 211113 - Desallotjament forçós

Galeth ens crida de bon matí per a la missió. Elyais, Virion, Marbaran, Treya, Lino i jo som cridats per anar al subsol i desallotjar unes families, una vintena de persones, d'unes galeries de l'antic clavagueram per a que les persones que han de fer les reparacions se'n puguin encarregar. No s'ha d'utilitzar la violencia a no ser que sigui explicitament necessari.

Anem a la ciutat i trobem al funcionari, un home més preocupat del seu benestar personal que dels més necessitats. Ens dona indicacions:

> Primer a la dreta, després dues recte, a l'esquerra, després a la dreta, posteriorment a la esquerra dues vegades. O era la penútlima a la dreta?
>
>

Avancem cap alsubsol, al avançar una aura de malestar es fa present i la espasa em parla i em demana "Sang, sang". Faig com si res i segueixo endavant. Trobem entre els passadissos i les runes una petita comunitat però ben alimentats, no es torben com la resta de gent. Anem investigant i una veu al cap ens demana que ens matem entre nosaltres i deixo inconcient al picar i Lino em pega però rebota a la meva armadura. En aquell moment se'm debilita el braç i recupero la maledicció. Enfadat li crido a la espasa i li dic que que més vol si li he donat el que em demanava!

Treya decideix investigar pel seu compte i troba carn humana, aquesta gent es maligne. Pero per si no es culpa seva i els enganyen decideixen seguir investigant. Hi ha una escena tens en que Treya identifica una porta secreta i gent molt capaç però ens retirem. Aquella porta era una sortida segons Lino y quan anem a requisar armes d'aquella gent Lino troba la entrada. La entrada no és magica, se'ns apropa algú invisible i Treya el disuadeix. El pasadis té foscor màgica així que ens arrisquem i avancem pel passadis.

Al final del passadis Elyais identifica una aura magica, al sortir de la foscor trobem una Erinia molt segura de els seves capacitats que invoca multiples lemurs! Aleshores volant ens preté atacar però em controla i gairebé mató a Lino. Per sort vaig entrebancar-me amb un os i li vaig fer poc mal. Aleshores va baixar la Erinia a atacarme aprofitant que estava tumbat aleshores tots es van llençar a sobre d'ella i la vam anar ferit però de cop li vaig fer un revés i la vaig aniquilar. Vam registrar la estança i van trobar a l'altar una daga espectral que se la va quedar Virion.

Aleshores vam sortir per la sortida de la estança i vam veure com la gent estava conmocionada, dient que feia més d'un mes que havien vingut i no recordaven res. Van venir per aixoplugar-se del mal temps i no recordaven res més. Van recollir rápid i vam ser reocmpensats.

### Desaparició de Jinqui

La gata ha desaparegut. Glied es va sentir afligit i va començar a reunir a druides exploradors i altres persones que apreciecin a Jinqui, aconsegueix el suport de Sylvana. Entre tots ens organitzem, preguntem per informació, el busquem de moltes maneres, rastrejant-lo física i magiacament... Finalment, aconsegueixo que Dimerg la localitzi amb magia però no va poder. Em va dir que parles amb Kirei i vaig notar que m'amagava informació. Pero havent sigut el seu mestre, no podía parlar-hi directament. Volia que Ronda m'ajudes però estava indecisa i abans d'això ho vam saber. Va ser DeVito. Gracis a Alet a través de Radiogobral revela el succeit, DeVito ha matat a Jinqui i ens l'ha donat a tots de menjar.

Temps després apareix pel campament amb la pell de la gata com abric, ell s. Aleshores Glied segueix buscant suports i tan Dimerg com Pelayek li deixen clar que: "DeVito i la seva familia té connexions amb Kirei. La seva familia guarda secrets de la dels Pharma, així que, no t'hi enfrontis! Pot fer desapareixer enemics molests."

La corrupció que Glied ha anat veient pel mòn també hi és a la cadena així que decideix que mantindrà el que el seu grup animalista volia fer però després marxarà així que parla amb la gent que per ell ha sigut més important aquest temps: Kette, la seva ex; Hulka/Irma, la seva primera mestre a la cadena; Darki, el líder de la 44.

## Els últims treballs de Glied

### Missió HL 2112XX - El barri en quarentena

Dimerg ens crida a Sertral, al despatx del Shiv, un edifici amb magia per a fer-ho tot net i amb bona olor. Allà ens encomana a Finn, Darki, Erik, Simkin..? trobar un clergue d'una important ordre de clergues de Sertral que ha desaparegut. Al arribar al ordre descobrim que és jove i ha ascendit ràpid, que les seves pertinences no hi són i que entre les cendres de la xemeneia sobreviu encara el logotip d'una botiga de mágia de Sertral.

En aquella botiga descobrim que va fer una extensa compra per un valor de 20.000 peces d'or pagant amb la seva armadura de la feina. La compra que ha fet ha sigut extensa i conté tota mena de components mágics, alguns no entenem el seu ús però pel que han trobat podría servir per alguna mena de ritual purificador. A més, si seguim el rastre de la compra, acaben en una propietat del barri pobre. En aquesta propietat hi ha caixes de la botiga de magia, totes vuides, i mapes del barri en quarentena. Un barri que porta una temporada tancat per unes estranyes malalties segurament derivades dels efectes del Leviatà.

Al poc, detectem a un noi en invisible ens estava seguint. El capturem i el fem portar-nos amb la seva cap, una líder civil que organitza a la població d'aquella secció del barri pobre per asegurar una mínima supervivencia. A Glied no li agrada que a la entrada de la taverna on estan reunits hi ha les calaveres de diversos animals entre les quals la de un lleó. Dintre, Darki agafa el seu rol de líder i va a parlar amb la dona mentres Glied fa un bon pols amb un dels bretols del bar, va guanyar pero va estar a poc de perdre-hi un ull. A la senyora li interessa el duel així que fins que no acaben no comença la discussió. Darki és bo, massa bo i fervent seguidor de les normes de la cadena, segurament encara no ha vist o ignora la corrupció que hi ha dintre, així doncs que Glied decideix provar-ho i convenç a la senyora de que volem ajudar al clergue amb el seu ritual de purificació del barri en quarentena.

Ella accedeix i ens donará pas al barri en quarentena però ens diu que com no funcioni la purificació ja ens podem oblidar de tornar a accedir al barri que ella controla, que ens penedirem de les nostres accions. El barri està ple de malalts i moribuns, gent abandonada a la seva sort i a més pel que veiem controlats i estomacats per unes agrupacions de guardes de negra armadura, tot i així, som capaços d'avançar per aquell hostil ambient i arribar fins a la catedral on ell volía fer el ritual, el contactem i ens dona pas, ens explica el succeit i l'intentem ajudar, el focus maligne es molt poderós però per sort son capaços de desactivar-lo en l'últim moment. Per desgracia, el clergue ha perdut nivells i ja no és capaç de treballar de nou, a més que ha venut el seu equip, així que tot i complir la missió, sens dubte no amb éxit.

Glied va quedar molt en xoc per la situació real d'aquella pobra gent i, tot i pensar en parlar amb els clergues de la seva arma/braç, no arriba a fer el pas distret per tot el malestar que estava al seu entorn i els sacrificis individuals que han hagut de fer sortint-se de les seves feines per a ajudar de debó a la gent.

### Missió HL 2201XX- El segrestador d'infants

Rebem un informe de missió de Galeth sense firmar, Ronda està en pijama i diu que Galeth té mal despertar. No ens volen donar les pocions ni res per l'estil, que no està firmat... Finalment accedeixo a anar on diu la missió, amagat veig que la resta dels meus companys estan esperant en un descampat i apareix un senyor dient que es un instructor, Flick, i que m'ha vist amagat. Allà ens explica que hem de resoldre un problema per a un amic seu i que això será una missió no oficial. Resulta que han estat desaparaguent nens pobres i recentment nens nobles també. AIxí que comencem investigant el barri pobre on n'havien desaparegut primer. Ulthar es complica una mica amb les explicacions d'un taverner i Dante i Simkin es convencen de que els nens estan siguent segrestats per a formar un exercit. La missió sembla destinada al desastre però finalment aconseguim treure algun sentit a les explicacions d'Ulthar i segim els camí de la nena i l'orfenat d'on altres havien desaparegut. Allí hi ha un accident amb les obres de l'orfenat i per poc no moren alguns dels nens, per sort els aconseguim salvar i seguir el rastre del qui ho ha provocat. Així arribem a la casa d'un alquimista que té un amic que podría haver vengut aquests productes. Simkin aprofita per menajr sucre. Aleshores, a la botiga ens expliquen que el comprador es va deixar un paraigües i seguint el rastre arribem al barri noble, a la casa d'un senyor que ens atent molt amablement. El menjar que ens ofereix era exquisit però encatat per a experimentar amb nosaltres, i tancar-nos en una masmorra. Amb dificultats aconseguim sortir-ne i veiem els horrors que el noble ha causat als joves segrestats. Aconseguim vencer a ell i a les aberracions que el serveixen i sortir-ne amb vida i les nostres pertinences. També hem salvat als infants i restaurat en gran part la pau. Potser, no fer les coses de la manera oficial si salvem a gent, és el correcte...

### A reveure

Els successos que Glied ha presenciat amb Jinqui l'han portat a odiar aspectes que veu integrals a la cadena, per aquest motiu necesita pensar i reflexionar, marxar durant un temps. No obstant això, un deute moral amb els companys i coneguts que s'han implicat en l'organització de la manifestació, no el permet marxar fins tancar aquesta etapa. Així doncs, primer es va realitzar el funeral amb el crani de Jinqui, que DeVito feia servir com a pot per a estris d'escriptura. Després, vam manifestar-nos entorn del campament cridant consignes i demanant justicia. Finalment, Glied marxa en un llarg viatge introspectiu sense dir a ningú ni a on.

Ningú sap on va anar, però en el seu viatge d'introspecció ha anat a Himeria, en el camí i al arribar ja ha sentit el que ha succeït a la cadena amb els que van ajudar a la seva admirada Hulka, desapareguts o desplaçats sense massa explicació, però també el bé que han fet desfent-se de grups criminals a Himeria.