Den Sidste Krig

Skrevet af Victor Wellingham Jr. Borgmester af Pine Reach

Kaldet hvad forhåbninger til denne begivenhed reelt er og var. Hvordan skal man beskrive en så vigtig, men lille epoke af historien?

Hvis vi starter ved begyndelsen med fire personer- heriblandt jeg selv, i det gudernes år 2851 i 1. alder. De fire personer der nu går i historiebøgerne som helte, ledet af jeg selv - Victor Wellingham Jr. et menneske der var havde ekspertise i historie og den skarpe tunge. Ghengis Ferales, den excentriske Feraner, der kunne bevæge sig lydløst og samtidigt var ét med naturen, Durin The Great, en ildetempereret torkaner fra Goldenfist klanen, der mest af alt holdte af sin økse, mjød og kampens hede og til sidst Rhey Rynkmist en ung kvindelig Normer, som ligesom Ferales var i ét med skyggerne men som også forstod byerne godt.

Tilfældighederne havde bundet denne gruppe sammen, uanet var vi havnet midt i et større komplot. Efter at være undsluppet tilfangetagen fra en nedlagt krypt højt i bjergene øst for den dengang stille by Pine Reach, fandt vi tre ærkesten. Disse tre sten havde hver deres farve og symboliserede en verdensdel hver. Efter at have fået dem identificerede af en arkivist, kunne vi konstatere at der var flere end de tre - seks i alt.

Hvad deres egentlige funktion var eller hvad de var værd var endnu uvist, men arkivisten var sikker på vi havde snublet over noget ganske unikt. Snart opdagede vi at både Slavianere, Højfolket og De Fortabte ledte efter stenene.

Mens vi prøvede at finde ud af hvad vi skulle stille op med disse sten, valgte vi at blive sammen og lave diverse jobs og dusører for byen, som hørte under Arnslingers Reachś styre.

En af De fortabtes ledere Garr og hans sønner Maggot og Louthz, hærgede de omkringliggende områder, en dusør gruppen på sigt var opsat på at gå efter.

Flere gange under vores ophold blev vi udsat for angreb, afpresset og forfulgt og jeg begyndte at undre mig om to ting, var disse sten virkelig var besværet værd? og hvad kunne de ? Der blev af flere omgange talt om at skille sig af med dem, men skæbnen havde andre planer for os.

En efter én blev stenen taget fra os, og til sidst stod vi kun tilbage med platinstenen. Gennem hårdtvundet opdagelser, fandt gruppen ud af at Slavianere havde hyret De Fortabte til at finde stenene og levere dem til deres Baron (adel kommando, som regere over mindre militære enheder).

Et hemmeligt kompleks i nærheden af Pine Reach, blev ryddet for Slavianere og gruppen fandt her halv giganten Mogor og Primen Emphyr Varhaiz II, som lovede os at de kunne hjælpe os til opgøret med krigsherren Garr.

Efter Ferales blev bortført af Maggot og hans kumpaner, drog vi andre ud for at rede ham. Det lykkedes os og vi fik sågar besejret Maggot. På vores vej væk mødte vi fire mørke ryttere, som fortalte at vi havde befriet dem fra tvungen tjeneste hos Slavianerne, hvis vi havde behov for deres kræfter, var de til rådighed for én pris. Durin lovede sin sjæl til rytterne og de aftalte at de ville slå til mod Slavianerne når tiden var inde, en ide jeg ikke var ovenud tryg ved.

Senere stødte gruppen på Louthz som kongratulerede os på vores sejr over hans bror. Han advarede os om at Inkvisitionen fra den xenofobiske by Arnslingers Reach var på vej mod Ærkedruiden Oheás hytte og ville slå til imod de "vantro" der. Vi nåede frem akkurat i tide til at holde Inkvisitionen tilbage, men ikke uden at Oheá mødte sit endelige og døde. Ferales blev her infuseret med en del af hendes kræfter da selve Gaia havde valgt ham som den næste Ærkedruide. Naturen ville også hjælpe os ved den sidste kamp og hævne denne ypperlige forbrydelse mod moder jord selv. Vi var alle i dyb sorg.

Gruppen valgte at stole på Louthz, da han havde hjulpet os før. Vi var mistroiske men vi drog med ham til Garrs fæstning inde mod bjergene. Da vi mødte Garr så vi hans sande skikkelse en fire armet gigant, der havde deres styrke og en Ilithids intellekt. Han havde for længe siden besluttet sig for at beholde stenene da han vidste at Slavianerne eller Højfolket ikke kunne stoles på. Vi havde den sidste sten med, som ville gøre samlingen komplet. Garr havde her ved verdens hoved bygget en maskine der kunne aktivere det ældgamle artefakt Fyrtårnet - en sidste gang. Stenene var nøglen som man havde søgt efter lige siden. Garr ville ikke bruge Fyrtårnet som sidst, men i stedet slippe magien løs og udrydde al teknologi og starte på en frisk på lige fod for alle racer. Vi besluttede os at følge Garr og give ham platinstenen. Som Garr skulle til at aktivere stenen ankom Primen vi redede fra komplekset Emphyr og prøvede forgæves at stoppe os. Eksplosionen skete og verden forandrede sig. Enorme mængder susede igennem verdenen og forandrede landskabet forevig. Magien var vendt tilbage. Gruppens pris til Garr var at han med de nyfundne magiske kræfter tilintetgjorde Slaviannernes hovedstad så de kunne mærke på egen krop hvad de udsatte andre for, selvom det ville være folkemord indvilligede Garr og Cerezia på Gis Slavo var ikke mere. Eksplosionen fra maskinen kastede os ned fra bjerget men som en sidste handling gjorde Garr dem vægtløse, vi så hjælpeløst til mens den rå kraft opslugte ham og han forsvandt.

På fej ned, så vi byer falde fra himmelen, og styrte mod jorden i enorme eksplosioner. Da vi landede kunne vi se fra nord at en hær var på vej mod Pine Reach, den ville rense byen for alle der ikke var mennesker, da den så indbyggerne som i ledtog med De Fortabte og Slavianerne. Vi havde fået hjælp fra Louthz og hans folk, Feranerne havde svaret på Ferales kald om hjælp og stammen Zagreb havde sendt sine stærkeste krigere, anført af krigsherren lytharien Sharza.

Sammen med militsen fra Pine Reach lykkedes det med samlet styrke fra alle vores allierede at besejre Inkvisitionen, dog med frygtelige ofre. De fire ryttere tog sig egenhændigt af den Slavianske flåde der ville angribe fra kysten og deres rædselsskrig kunne høres milevidt. Durin ofrede sit liv i en sidste trodsig handling besejrede han selve Jorra Arnslinger og ligesom alt næsten virkede tabt, vendte slaget. Som Durin døde var De Fire Ryttere for at inkassere deres pris, men blev i sidste øjeblik snydt af Gaia og Garr som ophævede Durin The Great til Garrs højre hånd og hærfører.

De resterende inkvisitorer overgav sig. Louthz drog med sin klan videre mod nord og indtog Arnslingers Reach og navngav den Throark - som den første frie by.

jeg selv blev i Pine Reach og blev borgmester, Rhey ved min side som beskytter og spymistress. Ferales drog til Verdenstræet mod nord og blev kroneret som Ærkedruiden i norden. Verdenen var for altid forandret herfra og en ny og magisk tid gik alle væsner i møde. Den 2. alder var startet og Den Sidste Krig overstået.