Simon Blume

> "Nåh ja… Du er 13 år, og du er teenager ligesom Cap og mig. Vi skal have de samme rettigheder. Undskyld. Det her er sket for tit."
>
> Johan Blume efter et skænderi med Simon.

Simon Blume blev født d. 23. maj i 2004 i Østin i Akam. Han boede i et stort hus ude på landet på Markvejen 29 sammen med sin far (Poul Blume), mor (Lene Blume) og bror (Johan Blume). Desuden kom hans gode venner ofte på besøg og overnattede i huset. Simon er beskrevet som en meget venlig, men temmelig nervøs person i bogen. Han vil også gerne lyttes til og tages alvorligt, når han taler.

#### **Før krigen:**

Simon voksede op i et trygt hjem, hvor han havde omsorgsfulde forældre og en god bror, som han så meget op til. Da Simon var meget lille, tegnede han supermand-tegninger til Johan. Supermanden skulle forestille Johan, fordi Simon mente, at han var skide sej. I 2010 begyndte Simon på Østskolen, hvor Johan gik to klasser over ham. Simon blev i 2013 gode venner med Lukas Hjorth, som gik en enkelt klasse over ham. Lukas, som ikke havde omsorgsfulde forældre, besøgte ofte Simon og hans familie for at finde tryghed. Han blev accepteret som et slags familiemedlem i Blume-familien. Simons bror, Johan, blev i 2010'erne gode venner med flere elever fra Østskolen (Carl Iversen, John Møller og Jacob Enevoldsen). Desuden blev han gode venner med Aksel Christensen, som gik på en anden skole, gennem John. Johans venner besøgte ofte Blume-familien og efter et stykke tid skabte vennerne så banden "FVTD", som Simon var del af. Flere af medlemmerne så først ned på Simon pga. hans alder, men han blev til sidst taget alvorlig, fordi han var meget intelligent. Da Simon begyndte at få karakterer, fik han næsten gode karakterer i alle fag, hvilket gjorde, at han begyndte at gå meget op i skolen. I september 2015 tog den nydannede bande til Tyskland på ferie sammen med Johan og Simons forældre. Det var Simons første udenlandstur, og det endte med at være en succes. Simon nød at lytte til bandet "GOAL!", som blev skabt af Lukas, Johan, John og Carl indtil han kom i puberteten, hvor han gik mere over til rockmusik.

#### **Slaget om Byen:**

Da bandekrigen brød ud i december 2016, blev Simon automatisk involveret, da han var del af FVTD. Da hans ven, Jacob, blev overfaldet af EaS'ere, tog Simon del i Kampen ved hytten og blev meget rystet over hændelsen. Han frygtede, at EaS'erne ville vende tilbage og opløse FVTD. Han sov derfor dårligt og havde mareridt næsten hver nat. En nat havde Simon endnu et mareridt og vækkede Johan ved at lave høje bankelyde. Johan gik derfor ind på Simons værelse og spurgte ham, hvad der var galt. Simon græd og fortalte om sin frygt for EaS, og Johan trøstede ham. Det lykkedes ham at få Simon beroliget, og bagefter de talte sammen om blandt andet "GOAL!", fordi bandet havde lavet en ny sang ("Where are you?"). Desuden udviste de deres irritation over Aksel Christensens opførsel under bandets optrædener og lavede sjov med flere af FVTD's medlemmer. Dette fik dem begge til at grine højlydt, indtil Carl Iversen (Johans bedste ven) gav dem besked på at være stille, da de havde vækket hele huset. De faldt herefter i søvn i Simons værelse.

Simon vågnede næste morgen og klædte sig på, mens Johan sov videre på Simons værelse. Samtidig sad deres mor, Lene, og kiggede på Johan, mens han sov. Johan vågnede og opdagede, at han snart ville komme for sent i skole. Han, Simon og Carl skyndte sig derfor at sige farvel til Lene og Poul, hvorefter de cyklede til Østskolen. Simon og hans venner cyklede ofte på en meget uansvarlig og rådden måde, som gjorde ældre mennesker rasende. En gammel dame kastede sin stok efter vennegruppen og råbte, at de ville komme i fængsel på livstid (side 11, "Mine venner"). Da de ankom til skolen, havde Simon time med sin klasse, mens Johan og Carl havde engelsk med deres klasse. I engelsktimen blev Carl uvenner med sin lærer, Stine Jensen, som han havde haft et dårligt forhold til i lang tid. Han kaldte hende en kraftidiot og kritiserede undervisningen. Carl blev som straf sendt hjem fra skole i en uge, hvilket overraskede Simon. Carl fik lov til at bo hos Blume-familien, indtil ugen var ovre, fordi hans forældre ville gå amok og slå ham, hvis de fandt ud af, hvad der var sket. Da skoledagen var slut, cyklede Carl, Simon og Johan hjemad, og efter kort tid skred Simon over en sten, som blev kastet efter ham. Han rejste sig op (uden store skader fra faldet) og hørte så latter bag en busk i vejkanten. To små børn fra skolen kom grinende frem fra busken og gav sig til at løbe væk, før Carl, Simon og Johan kunne skælde dem ud. Carl, som var rasende over drengenes opførsel, ville jagte dem sammen med Simon og Johan. Simon bad ham om at lade være, da han mente, at det var ondt mod de små børn. Desuden var han ikke kommet til skade, så han ville hellere bare hjemad hurtigst muligt. Carl og Johan ignorerede dog Simon og cyklede efter de små børn, fordi de ikke anså Simon som en jævnaldrende, men blot en yngre lillebror. Deres overlegenhed havde irriteret Simon i meget lang tid, fordi han følte, at FVTD's medlemmer så ned på ham, selvom han var kommet i puberteten. Carl og Johan nåede hurtigt op på siden af de små børn og råbte ad dem, men de hørte ikke efter. Johan hoppede af cyklen, løb op til børnene og tog fat i dem, hvorefter han gav dem skæld ud og truede med at ringe til politiet for at skræmme dem. Til sidst tacklede Johan børnene med lethed, hvorefter han og Carl gik tilbage til deres cykler. Til Johan og Carls undren ventede Simon ikke på dem i vejkanten, men han var derimod cyklet hjemad, fordi han var fornærmet over deres opførsel.

Da Johan og Carl kom hjem, satte Carl sig i sofaen med Poul og Lene for at se fjernsyn, mens Johan gik op ad trapperne til Simons værelse for at tale med ham om hændelsen på cykelturen. Johan bankede på døren til Simons værelse, men Simon åbnede den ikke. Johan gik derfor selv ind på værelset og hilste på Simon, som hørte højt rockmusik. Simon lod som om, at han ikke havde hørt Johan pga den høje musik, så Johan råbte derfor til ham i stedet. Simon skruede modvilligt ned for musikken og fortalte, hvorfor han var vred. Johan forstod ham og lovede at han ville tage Simon mere alvorligt i fremtiden og lytte til ham, når han sagde noget fornuftigt. Da de havde talt sammen, skruede Simon igen op for lyden for at signalere, at han ikke ville tale mere. Kort efter kom resten af FVTD's medlemmer på deres daglige besøg, men Simon kom ikke nedenunder, da han stadig var lidt træt af Carl og Johan. Selv da Johan spurgte ham om, han ville høre "GOAL!" synge deres nye sang, himlede Simon med øjnene og blev siddende på sit værelse, hvilket slet ikke lignede ham. Han plejede at være ivrig for at høre "GOAL!" og se sin ven Lukas. Dog kom Simon til sidst ned og hørte sangen, og han endte med at være begejstret for bandets optræden. Senere på dagen spiste Simon drømmekage sammen med sine forældre og resten af FVTD's medlemmer.

> "Vi må se at få ham ud herfra, Johan"
>
> - **Simon Blume**, da Nicolaj besøger banden.

Dagen efter cyklede Simon i skole igen med sine venner. Da den sidste lektion var overstået, gik han ud i skolegården, hvor han blev informeret om, at Carl var blevet bortvist permanent fra skolen pga gentagen dårlig opførsel overfor sin engelsklærer, Stine. Simon kom med et højt og uforstående udbrud til meldingen. Da han gik meget op i skole, fandt han det vigtigt, at Carl også klarede sig godt fagligt, og han blev derfor meget bekymret. Derefter cyklede Simon hjemad sammen med Carl, Jacob, Lukas og John, mens Johan stadig havde en lektion tilbage og derfor måtte blive på skolen. Dog blev denne lektion også aflyst, og Johan skyndte sig hjemad via en genvej gennem byen. Han blev dog overfaldet af EaS'ere på vejen og måtte indlægges pga skader. Da Simon hørte om dette, blev han meget bekymret på Johans vegne og fældede endda nogle tårer, fordi han var så nervøs over situationen. Heldigvis kom Johan hjem fra hospitalet samme dag, hvor han dog medbragte en EaS'er ved navn Nicolaj Michelsen. Alle FVTD's medlemmer var usikre ved at have et EaS-medlem i deres hus, men de fleste endte med at acceptere det. Simon var først imod det, men efter kort tid affandt han sig med det, og han endte med at blive "gode venner" med Nicolaj, selvom han i virkeligheden var en dobbeltagent. Simon spurgte også sine forældre om deres mening om Nicolaj, og de mente, at han burde tilslutte sig banden. Derefter så Simon et boligprogram med sin familie og venner.

Dagen efter cyklede Simon i skole, mens Johan blev hjemme for at sunde sig efter overfaldet dagen før. Da Johan var hjemme, købte han og Poul en brun kniv til Simon, som han måske ville kunne få brug for senere i bandekrigen. Johan fik også en kniv, som var sort. Da Simon kom hjem fra skole med en stor del af bandens medlemmer, fik han sin kniv, som han blev meget glad for. Dog undrede han sig over, hvorfor to af bandens medlemmer ikke var til stede, og han spurgte ind til det. Aksel var vred og utryg ved, at Nicolaj Michelsen kom med i banden, og Nicolajs årsag til ikke at møde op var ukendt. Da det blev aften, tog Johan til en fest hos sin klassekammerat, Anna Jørgensen, som han var forelsket i. Han ville være hjemme ved 23-tiden, men da klokken blev 23:30, og han ikke var kommet hjem endnu, blev Simon og de andre medlemmer bekymrede, da han netop lige var blevet overfaldet for kun et døgn siden. Derfor bad de Aksel om at køre ind til byen ved Anna Jørgensens hus for at hente Johan. Aksel opdagede at Johan og Anna var kommet i et alvorligt slagsmål med nogle EaS'ere i en mørk park, og han skræmte derfor EaS'erne væk ved at køre truende hen imod dem med høj fart. Han samlede herefter Johan og Anna op og kørte dem hjem. Simon blev lettet, da han fandt ud af, at Johan havde det godt, og han sad ved sofabordet med resten af banden, da Johan kom ind ad døren. Bandens medlemmer spurgte Johan ind og talte højlydt, selvom Johan var udmattet og ikke ville snakke. Carl lavede endda en joke om Johan og Annas forelskelse, som fik Simon og de andre til at "tumle leende rundt" i stuen. Johan havde fået nok og gik i seng. Da Simon vågnede næste dag, var det blevet weekend, og han spiste morgenmad og så fjernsyn med sin familie, hvor et af indslagene handlede om gårsdagens overfald på Johan og Anna. Anna, som også havde overnattet i huset, tog hjem senere på dagen.

Senere på dagen spillede Simon og Lukas et computerspil, som de gik meget op i. Dog blev de - til deres store irritation - afbrudt midt i spillet, da Johan og det nye medlem, Nicolaj, ønskede at tale med banden om noget vigtigt. Da banden var samlet, forlangte Nicolaj, at Aksel skulle acceptere ham som et nyt medlem af banden og stoppe med at være uhøflig overfor ham. Aksel ville ikke tage imod ordrer fra Nicolaj, og han bandede af ham, hvorefter Nicolaj fik nok og bandede tilbage. Aksel gik derfor amok på Nicolaj og gav sig til at angribe ham. Simon og de andre medlemmer prøvede at stoppe Aksel, hvilket gjorde ham endnu vredere. Han slyngede endda Simon to meter gennem luften, så han fik en hudafskrabning. Da Aksel var blevet rolig igen 15 minutter senere, bankede det på døren og et tidligere WATCH-medlem, Andreas Mørch, trådte indenfor. Johan havde mødt ham til gårsdagens fest og havde inviteret ham hjem til banden, fordi han ønskede at blive medlem. Han ville gerne tage hævn på EaS'erne, som havde opløst hans bande og dræbt hans gode ven. Han hilste på Simon og kom til at kalde ham Sigurd, hvilket gjorde Simon lettere utilpas. Da Andreas havde kendt mange tidligere bandemedlemmer, besluttede gruppen sig for at lede efter dem. Banden delte sig i to, hvor Simon gik sammen med Aksel, John og Lukas for at lede efter nye medlemmer. Da de var kommet ind til byen, lykkedes det for Simon og de andre at overtale et medlem, Anders Winther, til at tilslutte sig banden, men da de forsøgte at overtale et andet medlem, begyndte Aksel at råbe af medlemmet, som derefter smækkede sin dør i hovedet af ham. Simon blev vred på Aksel og ville derefter hjem, fordi planen virkede umulig, men Johan nægtede at tage hjem. De fortsatte derfor med at lede efter medlemmer. Simon snakkede derefter lidt med Lukas, hvor han bemærkede, at Lukas trængte til at blive klippet. Ved 23:15-tiden tog Simon og Johan hjem til Markvejen, hvor de gik i seng.

> ”Åh, den er god med dig, Kasket Carl”
>
> - **Simon Blume**, mens han gør nar af Lukas.

Dagen efter sad Simon og Carl og lo højlydt ved morgenbordet. De lavede pjattede tegninger af Lukas med julemandskæg. Herefter spillede Johan, Simon og Carl et computerspil med hinanden. Simon ringede til Lukas, som sluttede sig til ham. Sammen slog de Johan og Carl i spillet med lethed. Senere på dagen tog cyklede Simon, John, Johan og Carl ud til industrikvarteret for at indrette opholdsstedet. Da de var ved at indrette opholdsstedet, sagde Lukas, at han ville medbringe et billede af Simon i bikini, fordi han havde hørt, at Simon tegnede billeder af ham med julemandskæg. Simon kiggede bebrejdende på Carl, fordi han havde røbet joken med julemandskægget.

Den næste dag sad Simon ved morgenbordet med sin familie og venner, hvorefter han cyklede i skole. Da skoledagen var slut, tog han og de andre ud til opholdsstedet igen. Efter at have hørt et par taler sad Simon og de andre med deres telefoner og slappede af. Pludselig gik døren op, og Nicolaj trådte ind. Han sagde, at tiden var kommet, og at de skulle udføre et bagangreb på EaS. Simon og resten af banden kørte hurtigt ud til Hansens Kornfabrik, hvor EaS holdt til. Selvom Simon var meget nervøs, tog han del i kampen og kæmpede mod EaS'ere, som var meget større end ham selv. Da det gik op for Simon og resten af FVTD's medlemmer, at de ville tabe kampen, skyndte de sig ud af kornfabrikken og kørte tilbage til opholdsstedet. Her fandt de ud af, at Nicolaj var en forræder. Johan, som havde været bevidstløs efter kampen, vågnede kort tid efter. Simon skyndte sig over til ham for at informere ham om Nicolajs forræderi. Han kunne ikke få det sagt, fordi han vidste, at Johan havde holdt meget af Nicolaj. Derfor valgte Aksel af sige det i stedet for. Da Johan og Simons mor, Lene, hørte om den voldsomme kamp måtte Simon ikke være med i banden længere, fordi hun mente, at han var for ung. Han vendte dog hurtigt tilbage til opholdsstedet for at planlægge et nyt angreb på EaS.

Simons bror blev meget indelukket efter kampen, fordi Nicolajs forræderi havde taget hårdt på ham. Han kom derfor ikke ud til Simon og de andre i frikvarterene, men foretrak at sidde alene i klasseværelset. En dag kom Johan dog udenfor for at tale med de andre om bandekrigen. Simon sagde, at de snart skulle planlægge et nyt og mere detaljeret angreb på EaS. Da skoledagen var slut, kørte bandens medlemmer ud til opholdsstedet for at planlægge angrebet. Marius havde en lovende plan, som Simon fandt meget fornuftig. Efter korts tids planlægning og samtale gik medlemmerne lige til sagen og kørte ud til Hansens Kornfabrik igen. Simon og hans venner stormede kornfabrikken, hvor de blev mødt af utallige EaS'ere, som havde ventet et angreb. Simon gemte sig bag en lænestol sammen med sin bror. Simon rystede af skræk, men Johan trøstede ham og forsikrede ham om, at de nok skulle klare den. Idet han sagde det, blev Simon revet væk fra Johans side af en stor EaS'er ved navn Felix Pedersen, som forsøgte at stikke Simon med sin kniv. Simon skreg, at Johan måtte hjælpe ham, hvilket han gjorde: han valgte at stikke sin kniv i benet på Felix, som herefter overgav sig på jorden. Johan bad Simon om at blive sammen med Marius, Pelle og John, som var de største FVTD-medlemmer. Da FVTD var ved at vinde kampen, fandt EaS' leder, Laurits Olson, sin pistol frem og gav sig til at skyde varselsskud. Simon og resten af FVTD's medlemmer flygtede ud af kornfabrikken og samlede sig på en græsplæne udenfor. Da Johan så, at Simon stadig var i god behold efter pistolskuddene, gav han ham et hurtigt knus, hvorefter brødene lagde sig ned på græsset for at undgå at blive ramt af eventuelle skud. Derefter blev Nicolaj Michelsen dræbt af Laurits Olson, som så blev skudt med en strømpistol af Aksel Christensen. Disse hændelser markerede slutningen på bandekrigen, hvilket selvfølgeligt glædede Simon.

#### **En ny fjende**

I de næste tre år skete der et par ting for Simon. Blandt andet begyndte han i 1.g på gymnasiet, hvor Johan også gik. Derudover begyndte Lene og Poul at få problemer i ægteskabet i løbet af disse år, fordi de var blevet trætte af hinanden efter 20 års ægteskab. Dette gik hårdt ud over Simon, som var meget følsomt menneske og meget glad for sin familie. Han var ikke kun trist, men også vred over at hans forældre ikke forsøgte at ordne deres forhold. Simon havde det godt på gymnasiet, og han gik tit i byen med sine nye venner. Disse venner var blevet en slags erstatning for hans tidligere ven, Lukas, som han havde mistet kontakten med efter bandens nedtur.

> ”Du ved godt, at jeg er gammel nok til at drikke… ikke? Mor sagde også, at jeg måtte drikke. Så gi’ mig en til, Johan. Jeg er ikke en lille unge”
>
> **Simon Blume**, da Johan snupper hans øl.

På en almindelig weekendmorgen i januar 2021 sad Simon og spiste bacon og æg med Johan, Carl, Anna og sine forældre. Hans far, Poul, kom med spydige bemærkninger til Lene, hvilket irriterede alle ved morgenbordet, men ingen kommenterede det. Carl, som ønskede at tale om noget andet, foreslog at de tog et spil Counterstrike, hvilket de ikke havde spillet sammen i årevis. Da de andre havde stoppet med at spille det, fortsatte Simon med at gøre det, så han var helt klar på et spil. Lukas plejede at være på Simons side, men det var han naturligvis ikke i dag. Mens Simon sad på sig eget værelse, og Carl og Johan sad på værelset ved siden af, blev spillet desværre afbrudt, fordi Nicoline (Carls kæreste) kom på besøg. Simon var ikke ligefrem begejstret over dette, for han brød sig ikke specielt meget om Nicoline (ligesom Johan). Kort efter bankede det på døren igen, og han gik ned for at åbne døren sammen med de andre. Alex og Anders var kommet for at drikke øl med dem, hvilket glædede alle. Da de var trådt indenfor, stirrede Anders dog lidt vredt på Simon, fordi han var blevet "for høj". Han var nemlig blevet højere end Anders kort før besøget. Simon var ikke klar over, hvorfor Anders stirrede vredt på ham, og da han spurgte, hvad problemet var, valgte Anders at ignorere ham. Derefter gik vennegruppen op på Johans værelse for at drikke øl i et times tid. Samtidig med at Alex og Anders gik igen, ankom Elias til festen. Han satte sig ind på Johans værelse sammen med Carl og Simon, mens Johan, Anders og Alex tog afsked med hinanden ude på gangen. Inde på værelset var der en ganske akavet stemning, fordi ingen tog initiativ til at starte en samtale. Elias og Carl kunne ikke lide hinanden, og de nægtede derfor at tale sammen, mens Simon (som var neutral) var for akavet til at tale med dem. Da Johan kom ind på værelset igen, lagde han mærke til at Simon var temmelig fuld og alligevel havde tænkt sig at drikke mere øl. Derfor hapsede han dåseøllen fra Simons hånd og drak den selv, før han kunne nå at reagere. Johan gjorde for at være en god bror, men han blev mødt med irritation fra Simons side. Han begynde på sin "sædvanlige tale" om, at han var gammel nok til dit og dat, og at han derfor havde ret til at drikke øl. Han hævdede også, at Lene havde givet ham lov. Da Anna informerede drengene om, at der var aftensmad, skynde Simon sig nedenunder for at undslippe den akavede situation. Mens han sad og spiste aftensmaden, hørte han Johan og Nicoline råbe ad hinanden ovenpå. Først gik Carl op for at undersøge sagen, og derefter gik Simon og Elias derop. Da de havde nået døråbningen til Johans værelse, hvor råberiet kom fra, så de, at Carl også deltog i skænderiet nu. Han råbte ad Johan på en truende måde, fordi han havde fornærmet Nicoline. Dette gjorde Elias helt og aldeles rasende, og det fik ham til at slå Carl i hovedet. Simon kastede sig derefter over Elias for at forhindre ham i at slå mere på Carl. Han sagde, at ingen skulle røre ved Carl på den måde, men Elias var ligeglad med, hvad Simon havde at sige. Carl, Nicoline, Anna og Elias tog herefter hjem, og dagen var ødelagt for alles vedkommende.

> ”Du må også have hørt dem, når de skændes. Far har overvejet at flytte i en lejlighed i et stykke tid… jeg hørte ham sige det. De taler heller aldrig sammen længere. Far prøver ikke jo engang. Jeg mener… har du set, hvordan han opfører sig, når mor taler?”
>
> **Simon Blume** giver udtryk for sine bekymringer.

Næste dag var humøret lidt bedre, og Johan skulle køre ud for at hente Anna på Kastanje Allé 13 sammen med Simon. Herefter skulle hun sættes af på sit arbejde, hvorefter Johan og Simon skulle køre ud til gymnasiet. Simon nåede at synke en skive rugbrød derhjemme, før Johan råbte, at de skulle komme afsted. På bilturen sad Simon og stirrede åndsfraværende på sin telefon, og Johan troede, at han var helt væk, indtil han rømmede sig. Han udtrykte sine bekymrer omkring Lene og Pouls dårlige forhold, og han spurgte Johan, om de ville blive skilt. Johan holdt ind til siden for at berolige Simon, som nu også udtrykte sin vrede over Pouls opførsel overfor Lene. Da Johan havde klappet ham lidt på skulderen, lod de emnet ligge og kørte videre til Annas hus. Da de nåede til huset, blev de mødt af Annas mor, som var i færd med at lave havearbejde. Da hun så Johan og Simon i bilen, skyndte hun sig over til dem for at snakke lidt og give dem nogle jordbær. Simon blev ligefrem "bombarderet" med jordbær af Annas mor (han smilede falsk og nikkede flere gange for ikke at virke uvenlig). Da Anna kom ud i bilen, sagde hun, at de skulle skynde sig videre, hvis de ville slippe af med hendes mor, som var i færd med at fortælle om sit havearbejde. Simon lo lidt over vittigheden. Kort efter nåede de ud til Annas arbejdsplads, Wieses Café, hvor det tidligere bandemedlem, Jacob, også arbejdede. Han valgte at ignorere Johan og Simon, som holdt i bilen udenfor caféen. Dette gjorde Johan temmelig vred, og først da Simon mindede ham om tiden, kørte han videre til gymnasiet. Her modtog de begge to undervisning i nogle timer. Da Simon fik fri, tog han i byen med nogle af sine venner, og han var derfor ikke hjemme, da Johan og Anna næsten blev dræbt af Felix Pedersen (som også havde forsøgt at dræbe Simon tre år tidligere).

> ”Hvorfor vendte de svin tilbage? Hvornår får vi fred?”
>
> **Simon Blume**, da han taler med sin familie efter mordforsøget.

Da Simon, Lene og Poul blev informeret om mordforsøget, kørte de omgående ud til gerningsstedet, hvor politiet allerede var. De skyndte sig ind i den ambulance, hvor Johan befandt sig. Både Lene og Poul græd, hvorimod Simon forsøgte at tage sig sammen. Da familien mødte hinanden i et stort fælleskram, var Simons ansigtsudtryk fuldkommen dødt. Han forsøgte at undgå Johans blik, men da han kom til at se ham i øjnene, begyndte han straks at hulke. Han jamrede og slog håbløst ud med armene, indtil Lene tog fat i ham og ruskede ham. Hun mindede ham om, at de måtte holde sammen og ikke miste håbet, hvilket Simon var ved at gøre. Simon stoppede herefter med at jamre. Kort efter trådte Johan og Simon ud af ambulancen for at mødes med de andre FVTD-medlemmer, som netop var ankommet til gerningsstedet. Både John, Lukas og Jacob var mødt op, og Simon var vældig glad for at se dem. Han strålede især ved synet af Lukas, som jo var hans tidligere bedste ven. Lukas sagde, at de burde vende tilbage til at spille Counterstrike sammen, hvilket glædede Simon. Efter at have været i et voldsomt skænderi med Elias, som også var mødt op på gerningsstedet, gik Johan og Simon tilbage til ambulancen, hvor Lene og Poul stadig var. De sagde til brødrene, at de ville tage hjem om en halv times tid. Da de havde rigeligt med tid, besluttede brødrene sig for at gå en tur rundt på gerningsstedet, men Simon påpegede pludselig, at resten af FVTD's medlemmer var ankommet, og at turen derfor måtte vente. Da Johan havde holdt en mindre tale foran alle FVTD's medlemmer, trådte Lene og Poul ud af ambulancen og vinkede brødrene til sig. De kørte herefter hjemad i bilen og gik i seng (hvor ingen kunne sove).

> ”Det er et stort øjeblik, mand. Det er vanvittigt, at vi skal ud i opholdsstedet igen”
>
> - **Simon Blume**, da opholdsstedet bliver genindviet efter tre år.

Den næste morgen blev Simon vækket af sine forældre, fordi de skulle tale om noget vigtigt sammen med Johan. Da Lene og Poul var sikre på, at Johan var vågen, gik de op på hans værelse med Simon i hælene. Simon var ikke klar over, hvad familien skulle tale om, så han var både forvirret og utilfreds over situationen. Det gjaldt også for Johan, og brødrene udvekslede uforstående blikke med hinanden, da de alle fire samlede sig om køkkenbordet for at tale. Her fortalte forældrene, at de havde haft planer om at flytte fra hinanden, men på grund af gårsdagens hændelser, ville de vente et stykke tid. Lene og Poul forventede, at brødrene ville blive glade for disse nyheder, men de blev i stedet skuffede, fordi forældrene stadigvæk havde planer om at flytte fra hinanden, når Johan havde fået det bedre. Da Lene og Poul forsøgte at omfavne brødrene, veg Simon tilbage og rejste sig i protest, men det var kun Johan, som bemærkede det. Senere på dagen tog Lene, Poul og Johan ud for at besøge en psykolog, mens Simon blev hjemme. Da de kom hjem igen, spiste familien pizza til aftensmad, hvorefter de gik i seng. Inden Johan lagde sig til at sove, kom Simon ind på hans værelse for at snakke med ham. Han spurgte, hvordan det havde været at besøge en psykolog, hvortil Johan lavede en corny vittighed. Simon grinede af vittigheden, fordi den viste, at Johan stadig havde overskud til at lave sjov, og at han ikke var helt slået ud over gårsdagens hændelser (ikke fordi vittigheden var morsom). Herefter gik de i seng. Dagen efter skrev Carl, at han ville komme på besøg for at snakke. Johan og Simon var begge lettede over dette, og de satte sig ud i haven for at vente på ham, mens de spiste morgenmad. Da Carl ankom, vinkede de til ham, og han satte sig ved siden af dem. Johan fortalte Simon og Carl, at han havde fået det lidt bedre, hvilket fik dem begge til at smile stort. Herefter informerede Carl dem om, at opholdsstedet var ved at blive indrettet, og at alle FVTD's medlemmer ville møde hinanden derude senere i dag. Simon blev meget spændt over disse nyheder, og hans stemme lød endda lidt nervøs, da han gav udtryk for sin glæde. Efter at have talt med hinanden om opholdsstedet gik Carl, Simon og Johan ud i familiebilen, hvor Simon blev frarøvet frontpladsen af Carl. Han måtte derfor sidde bagi på turen til opholdsstedet. Opholdsstedet var stadig ikke færdiggjort endnu, så der ventede en del arbejde for medlemmerne. Simon gjorde frivilligt gulvet og bordpladerne rene i et godt stykke tid, og hver gang nogle medlemmer mødte op, smilede han stort til dem. Da Andreas ankom, hjalp han Simon med at gøre gulvet rent. Da alle var færdige med arbejdet, holdt Johan en tale om bandens rangorden, og da han var færdig med det, drak alle medlemmerne et par øl (Simons nye yndlingsaktivitet). Simon og Johan tog herefter hjem til Markvejen for at sove.

> "Jeg var lettet over, at Simon havde travlt på gymnasiet og derfor ikke kunne deltage. Hvis der skulle ske noget vildt, skulle han absolut ikke være med til det."
>
> - Johan Blume, da FVTD forbereder overfaldet på Henrik Carlsen.

Den næste dag tog Simon ud til gymnasiet igen, mens Lene og Poul insisterede på, at Johan fortsat skulle blive hjemme for at få det bedre. Simon var stadig vred over sine forældres ægteskabsproblemer, men der var ikke noget, han kunne gøre ved det, så han måtte bare fortsætte sin dagligdag. Mens Simon var på gymnasiet, var resten af FVTD's medlemmer (foruden Freja, Anna og Alexander) ved at planlægge et overfald på Alexander Carlsens far, Henrik, fordi han havde slået sin søn gentagne gange. Johan var lettet over, at Simon havde travlt på gymnasiet og ikke kunne deltage. Johan var stadig beskyttende overfor sin lillebror, og han ville ikke bringe ham i problemer. Derfor blev Simon ikke informeret om hændelserne. Overfaldet endte med at gå galt, fordi Henrik brugte en kniv mod FVTD's medlemmer, og fordi Anders Winther ikke kunne styre sit temperament. Henrik brækkede nakken, da han faldt ned fra en altan, og Anders blev fængslet i kort tid for at have truet ham med en kniv (han blev naturligvis smidt ud af FVTD, som ikke ønskede at have en voldsmand med i banden). Resten af medlemmerne - deriblandt Johan - blev erklæret uskyldige. Dagen efter overfaldet spiste Simon morgenmad med sine forældre og Johan, hvorefter han tog ud til gymnasiet igen. Humøret var naturligvis dårligt i Blume-familien.

#### **Fakta**

* Simons oprindelige kælenavn skulle have været "Seje Simon", men det lød for useriøst. Det blev ændret til Sim.
* Simon er det yngste medlem af alle FVTD's medlemmer.
* Simon skulle oprindeligt have haft en hund ved navn "Slikkepind", men den blev fjernet fra bogen, fordi det blev for besværligt.
* Simon er den første karakter, som blev set i bogen (udover Johan).
* Simon skulle oprindeligt have været en temperamentsfuld person, som hurtigt blev vred, men denne opførsel passede ikke til karakteren.