Rast

**Rast** er et kongerike i Underverdenen og en del av Trippelalliansen, som det har vært i store deler av konflikten med Imperiet. Rast hadde sin storhetstid ikke lenge etter invasjonen av Praxerriket, da keiserriket Tussarix kom i konflikt med dronningveldet Arusius. Nasjonen er under ledelse av kong Antoine XIX av huset Voclain, som fungerer som nasjonens autokrat.

## Historie

### Første Æra

Skapt med brystkassen til Åne, stammer Rast – som de andre landene i Underverdenen – fra en kroppsdel av en gud som mistet sitt liv til sine foreldres vrede av å se de to verdenene knyttes sammen etter samleie mellom Åne og hans elsker, som resulterte i Aquila.

### Andre Æra

#### Praxerriket

*Utdypende artikkel: Praxerriket*

I overgangen fra Første til Andre Æra, steg sjeler fra Limbo inn i Underverdenen og gjorde krav på øyene i Morthavet. Lite opptatt med krig og makt, utviklet praxerne seg til å bli en rase mennesker som verdsatte kultur og vitenskap framfor eierskap og kontroll over fremmede makter. Man anså krig som en kostbar affære – både økonomisk og sosialt – og fred som en dyd å etterstrebe. Dette førte til oppbygningen av det veranesiske kastesystemet, som kom i forskjellige former over hele riket. Med årene havnet også keiserinnen av Inqui i det ledende maktsetet. For å holde kontroll over riket hadde hun satt inn en rekke menn og kvinner til å lede nasjonene.

Under Praxerriket var Rast en stat av handelsmenn, kunstnere og filosofer. Det var en svak militærmakt, og derfor et lett angrepsmål. Grunnet Rasts størrelse, var nasjonen ledet av tre konger – kongene av Saccumuler, Enfleurs og Laférmdigue – som sammen utgjorde et forbund stater som svarte til stattholderen, keiserinnens utsending. Keiserinnen var likevel mer en gallionsfigur enn noe annet, og var gjennom årene blitt påvirket av navirantene til å gå fra den fredelige opprinnelsen til praxerne. Hun påla kongene sine skatter og krav til å tjene henne: hun hadde bygd en mindre flåte med krigsskip som utmanøvrerte handelsskipene til Mortøyene. Ettersom man ikke var forberedt på denne fiendteligheten fra sin keiserinne, begynte Rast å militarisere seg selv. Våpenkappløpet kom på toppen av en borgerkrig mellom Rasts tre kongeslekter om hvem som skulle ta over etter at stattholderen og keiserinnen var avsatt. Kjeklingen gjorde det likevel umulig å forutse og stoppe arusernes invasjon i 1241 A.Æ.

#### Arusisk koloni

Keiserinnen av Inqui klarte ikke hjelpe Rast, og imperiet hennes sto for fall. Handelsøyene Karopatijal falt til Arusius, og Rast ble en øy Arusius pumpet ressurser ut fra. Resultatet ble en nasjon redusert til en skygge av seg selv: templer ble revet og steinen fraktet til Arusius, sølvet i Qelapylan-området ble konfiskert og smeltet om til smykker og verdisaker for arusisk nobilitet, mennene ble tatt inn som slaver til de sydlige aruserne, kvinner ble myrdet for mistanker om krigere (selv om rasterne hadde mannlige krigere), jentebarn ble slaktet regelmessig for å forhindre fremtidige krigere, riter og religiøse møteplasser ble offer for ødeleggelse og undertrykkelse, skoger ble hogget ned for å bygge skip til den arusiske flåten, monumenter til ære for dronningveldet ble reist på slaverygger og rasterne ble utsatt for videre tap av sikkerhet og ytterligere diskrimineringer for å holde dem nede. Under invasjonen falt familiene Saccumuler og Laférmdigue, og prins Antoine av Enfleurs-ætten ble tatt som gissel av dronning Guereína.

Det arusiske slaveopprøret i 1364 i Jalevin endte med et tiår anarki i det sørlige Arusius og over hele Rast. Ettersom mennene var biologisk sterkere, og flere var resultatet av biologisk sterke kvinner, var slavene sine arusiske kvinner overlegne, og jevnet Jalevin med jorden og kuttet Arusius fra Rast. Ingen kontakt ble opprettholdt, men nyheter spredde seg raskt mellom handelskvinnene, og menn og kvinner i Rast gjorde opprør. De ble likevel snart slått ned av Goiztrella II den grusomme av Arusius, som sammen med sin melariske fetter, slo ned opprøret. Mennene som ble holdt ansvarlige ble henrettet av Goiztrella selv, og deres hustruer ble solgt som slaver og utgjorde hennes fetters private harem i Melareese. Antageligvis klarte ca. 6000 slaver å flykte med skip fra Isère, men forliste mest sannsynlig i stormen som raserte nordvestkysten av Rast i midten av mars 1374. Historikeren Petronilla de Anagorine forklarer videre at omtrent 35.000 slaver ble, på ordre av Goiztrella, kledd nakne og bundet til påler – flere personer stående oppå seg – og sultet i hjel utenfor Tyvert. Slavene gjorde ikke opprør igjen, men undertrykkelsen fortsatte.

## Hertugdømmer

Rast er delt inn i 17 hertugdømmer, administrasjonssenter er oppgitt i parantes:

* Enfleurs (Xelien)
* Ortis (Anagorine)
* Qelapylan (Isère)
* Saccumuler (Utéserine)
* Shentien (Rachoul)
* Stryce (Tyvert)
* Theîe (Élevage-de-ânons)
* Laférmdigue (Dosene)
* Pelirius (Phelien)
* Pohnous (Bonnemâr)

## Trivia

1. Rast er gamle lengdemål som har blitt brukt gjennom århundrer. Opprinnelig var en rast den distansen man tilbakela til fots før man trengte å hvile. Distansen har variert gjennom tiden og har i Skandinavia helst stått i forhold til lengden av et alen.