google/wiki40b huggingface dataset:
Psychodráma (film)

Dej

Do psychiatrickej liečebne v Štenberku pri Olomouci prichádza nový pacient. Ako ostatní pacienti, aj on je nazývaný svojim krstným menom – Viktor. Bezprostrednou príčinou jeho prijatia bol neúspešný sebevražedný pokus. Pacient je depresívny a hrozí nebezpečenstvo, že by mohol pokus opakovať. Lekárske konzílium tvorí primár Štefan Rikovský, dr. Strnad, dr. Široký, dr. Vacková a dr. Horáková. Doktorka Vacková, ktorá pacienta prijala, podáva prvú správu a prehráva magnetofónový záznam prvého rozhovoru. Z neho vyplýva, že pacient, poslucháč pedagogického inštitútu, vyrastal v harmonickom rodinnom prostredí. Mal dosť kamarátov, rozhodne sa nepovažuje za samotára. Mal vážnu známosť, o tej však odmieta hovoriť. Na otázku pocitu osobnej slobody, odpovie rovnakou otázkou doktorke: či sa cíti slobodná.
Svoj sebevražedný pokus Viktor vysvetlí ako určitý prejav slobody, už po krátkom pobyte v liečebni sa Viktor pomaly začne zapájať so kolektívu a lekári sa rozhodnú skúsiť metódu psychodrámy, pri ktorej by sa pacient rozohrial, ventiloval svoje afekty a uvoľnil sa. Najskôr zapoja Viktora do hry s iným pacientom – pani Vilmou. Hry sa zúčastnia aj ďalší pacienti: Ondrej, Mária, Juraj, Karol, a Gita. Po čase sa stáva sám hlavným aktérom. Z krátkych výstupov sa dozvedáme, že jeho prvé výpovede v mnohom neboli presné, niekedy úplne nesprávne. Viktorov otec bol veľkoobchodník. Na chlapca bol až prehnane prísny a Viktor sa ho bál, takisto ako jeho matka. Dozvedáme sa to z dvoch krátkych scénok – ako matka priniesla Viktorovi sladkosti a ako Viktor otcovi prehlásil, že necvičil hru na klavír. Po tejto druhej scéne Viktor priznal, že otca nenávidel. Keď sa matka neskôr postavila na otcovu stranu, neveril už nikomu a cítil sa nesmierne osamelý. Tento stav sa trochu zlepšil na strednej škole, kde našiel porozumenie u profesora biológie, ktorý však bol zo školy vyhodený pre svoje náboženské presvedčenie, Viktor to považoval za veľku nespravodlivosť a chcel, aby sa žiaci profesora postavili. Dostal sa do konflitku s profesorom češtiny a spolužiaci ho v tejto situácii nechali samého. Od tej doby mal Viktor na škole povesť rušivého elementu. Keď si potom podal prihlášku na vysokú školu – chcel študovať medicínu – škola mu odmietla dať odporúčanie, aj keď po prospechovej stránke patril medzi najlepších žiakov. Okrem Viktorového chovania s nábožensky cítiacim profesorom vyrukovali aj s jeho kádrovým profilom, otcom veľkoobchodníkom – nevadilo, že otec bol už niekoľko rokov mŕtvy a matka musela svojou prácou živiť seba a deti.
Viktor odišiel do pracovného pomeru a potom na vojnu. Po vojne sa – vďaka matkinej protekcii – dostal na pedagogický inštitút. Najprv si neveril, ale potom sa predsa len spriatelil s niektorými chlapcami z internátu a potom sa zamiloval. Jeho dievča ho najskôr obdivovalo, on bol šťastný, že konečne našiel blízkeho človeka, ktorý mu rozumie, ktorému sa môže zdôveriť so svojimi problémami.
Korunovačná katedrála (Alba Iulia)

Korunovačná katedrála (rum. Catedrala Încoronării din Alba Iulia) je chrám Rumunskej pravoslávnej cirkvi v rumunskom historickom meste Alba Iulia v Sedmohradsku. Chrám sa stal symbolom zjednotenia krajiny v roku 1918, keď sa stalo Sedmohradsko súčasťou Rumunského kráľovstva.

Dejiny

Alba Iulia sa stala v minulosti dôležitým duchovným centrom rumunského Sedmohradska. Sídli tu aj rímskokatolícke biskupstvo a je tu aj starobylá rímskokatolícka katedrála. V roku 1918 tu bolo slávnostne proklamované spojenie Sedmohradska s Rumunskom a vytvorenie štátu Veľké Rumunsko (Romania mare). Pravoslávna katedrála bola vybudovaná v rokoch 1921 až 1922 ako duchovný symbol tohto zjednotenia. Dňa 15. októbra 1922 sa tu uskutočnila slávnostná korunovácia rumunského kráľa Ferdinanda I. (prvého panovníka zjednoteného Rumunska) a jeho manželky, kráľovnej Márie.
1. decembra 1948 sa v chráme uskutočnil komunistami zinscenovaný akt zjednotenia rumunských gréckokatolíkov s Rumunskou pravoslávnou cirkvou, realizovaný podľa podobného scenára ako o dva roky neskôr v Česko-Slovensku Akcia P. Časť gréckokatolíkov úniu s pravoslávím podpísala, časť zostala v ilegalite. Rumunská gréckokatolícka cirkev bola postavená mimo zákon.

Architektúra

Katedrála je postavená v tradičnom byzantskom architektonickom štýle s výraznými prvkami rumunskej architektúry z Valašska a Moldavska. Aj takto sa demonštrovala duchovná jednota krajiny. Katedrála má tvar gréckeho kríža a jej pôdorys pripomína pôdorys historického chrámu Rumunskej pravoslávnej cirkvi v Targovišti. Chrám zdobia tri veže, z ktorých najvyššia dosahuje výšku 40 metrov.
Portál je vyzdobený tradičnými rumunskými náboženskými motívmi a nad nimi sú ikony svätých archanjelov – Michaela a Gabriela. Na verande chrámu sú umiestnené mramorové tabule, ktoré pripomínajú významné udalosti z dejín rumunskej pravoslávnej cirkvi a rumunského národa.
Rambervillers (obec)

Poloha

Mesto má rozlohu 20,64 km². Najvyšší bod je položený 348 m n. m. a najnižší bod 272 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obce je 5 553 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Hloubětín (stanica pražského metra)

Charakteristika stanice

Stanica je razená, troj-lodná so skrátenou strednou loďou a siedmimi pármi prestupov na nástupište, ktoré sa nachádza 26 m pod povrchom. Obklady stien za koľajišťom sú riešené smaltovanými plechmi s kombináciou farieb: bielej, žltej, zelenej a dvoch odtieňov modrej. Táto farebná kombinácia však sprevádza stanicu nielen na stenách za koľajiskom, ale aj v eskalátorovom tuneli, v hale a výstupoch na povrch. Stanica má jeden výstup s jedným eskalátorovým tunelom a jedným vestibulom, napojeným do podchodu pod Poděbradskou ulicou. Hendikepované osoby majú do stanice prístup pomocou výťahu. Stanica sa stavala medzi rokmi 1991 – 1999, v období 1998 – 1999 za prevádzky. Kvôli nedostatku financií pražského magistrátu bola dokončená dodatočne. Zastávka električky nad stanicou sa do roku 1999 volala Havana.
Bouleternère

Poloha

Obec má rozlohu 10,63 km². Najvyšší bod je položený 612 m n. m. a najnižší bod 160 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 859 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cibéba

Cibéba (z nem. Zibebe, pôvodne z arab. زبيبة zabíba - hrozienko) je bobuľa hrozna, ktorá zoschla na koreni viniča; obsahuje 40 - 60 % hmot. cukru a spravidla býva napadnutá ušľachtilou plesňou Botrytis cinerea.
Cibéby slúžia na výrobu špeciálnych výberových vín (víno s vysokým obsahom zvyškového cukru). Typickým príkladom spracovania cibéb na Slovensku je Tokajský výber (prírodne sladké víno) (po maďarsky: Aszú), kde sa vždy na 136 litrov mladého suchého vína primieša stanovené množstvo cibéb (merané na putne).
Valmeinier

Poloha

Obec má rozlohu 54,26 km². Najvyšší bod je položený 3 160 m n. m. a najnižší bod 1 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 406 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Domart-sur-la-Luce

Poloha

Obec má rozlohu 8,59 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 421 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenská architektúra

Slovenská architektúra je súčasť európskej architektúry, staviteľské umenie zamerané na praktické a estetické potreby spoločnosti na Slovensku.
Prvými dokladmi vznikajúcej architektúry na Slovensku z mladého paleolitu a neolitu sú početné nálezy pozostatkov zemníc, polozemníc (Barca) i veľkých halových konštrukcií (Štúrovo). Na pozostatkoch chaty v Nitrianskom Hrádku nášli už aj farebne pomaľovanú omietku.

Dedičia bývalej monarchie

Na Slovensku sa po vzniku ČSR striedalo viacero ciest rozluky s historickými slohmi, zviazanými s monarchiou a jej stavbami. Došlo k prirodzenej zdržanlivosti vo vzťahu ku krajinám bývalého Rakúsko - Uhorska. Maďarsko i Rakúsko sa v tom čase vyrovnávali sa zložitou hospodárskou i vnútropolitickou situáciou, čo spôsobilo stagnáciu. Väčšina aktívnych, vtedy na Slovensku pôsobiacich architektov získala však vzdelanie na budapeštianskej technike alebo viedenskej akadémii a tamojší profesori boli prvými vzormi pre našich začínajúcich architektov.
Budapešť predstavovala dlhé roky najprirodzenejšie študijné prostredie pre architektov slovenského pôvodu. Bola hlavným mestom štátu a teda prirodzeným centrom študentských ambícií. Tamojšia technika vychovala najmenej dve slovenské generácie architektov. Väčšina tých architektov, ktorí determinovali slovenskú architektúru dvadsiatych rokov, tam študovala ešte pred prvou svetovou vojnou. Tu sa kládol dôraz skôr na inžiniersko-konštrukčné majstrovstvo ako na umelecké novátorstvo. Profesori viedli svojich poslucháčov k tradičnému ponímaniu architektúry. Niektorí zo študentov sa rozhodli pre tradíciu nezaťaženú maďarským národnostným kontextom. To platí najmä pre Vojtecha Holescha a jeho spolupracovníka Alexandra Skuteckého. Iní sa orientovali na pražské či nemecké vzory, boli medzi nimi však aj takí, ktorí založili svoju tvorbu práve na kontinuite spojenia s centrom bývalej monarchie.
Dullin

Poloha

Obec má rozlohu 5,31 km². Najvyšší bod je položený 669 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 397 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Elsenheim

Poloha

Obec má rozlohu 9,61 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 818 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nogent-lès-Montbard

Poloha

Obec má rozlohu 6,45 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 150 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Germéfontaine

Poloha

Obec má rozlohu 11,16 km². Najvyšší bod je položený 821 m n. m. a najnižší bod 649 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frécourt

Poloha

Obec má rozlohu 6,22 km². Najvyšší bod je položený 473 m n. m. a najnižší bod 371 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gemerský Jablonec

Polohopis

Obec leží uprostred Cerovej vrchoviny v dolinke pramennej oblasti potoka Gortva.

Dejiny

Obec vznikla už v 11. alebo 12. storočí a na jej chotári sa neskôr vyvinulo niekoľko samostatných sídlisk. Patrila rôznym zemanom, ktorí tu mali svoje kúrie. Názvy obce: 1275 Almág; 1786 Almagy; 1920 Jablonica; 1927 Almáď;  1948 Gemerský Jablonec; maď. Almágy. V 13. a 14. storočí sa z jej chotára odčlenili obce Petrovce a Utas. Od roku 1554 bola poplatná Turkom, pred ktorých svojvôľou sedliaci z obce utiekli. V 18. storočí boli v obci zemepánmi Kubínyiovci, neskôr barón Gejza Kemény, Juraj Margulit a Mór Braun. V roku 1773 tu žilo 38 rodín poddaných a dve rodiny želiarov, roku 1828 bolo v 59 domoch 541 obyvateľov pracujúcich hlavne v poľnohospodárstve. V roku 1889 časť obce zhorela.

Pamiatky

Rímskokatolícky kostol sv. Abdona a Senena je románska stavba z prvej polovice 13. storočia, ktorá sa nachádza na kopci na okraji dediny. Jedná sa o jednoloďovú stavbu s polkruhovou apsidou a západnou vežou, ktorá je súčasťou hmoty kostola. Kostol je vystavaný z kamenných kvádrov, ktoré boli pravdepodobne pôvodne neomietnuté. Reštaurovanie kostola sa uskutočnilo v roku 1933 a 1969. Archeologický výskum v exteriéri kostola bol realizovaný v roku 2008. 
Na západnej strane lode sa nachádza románska murovaná empora nesená dvoma stĺpmi. Z ďalších románskych detailov sa v kostole dochovali združené románske okná na západnej strane veže. Na južnej strane lode sa dochoval ústupkový portál a zamurované románske okná. Počas prestavby kostola v 18. storočí došlo k úprave interéru. Z roku 1703 pochádza drevený maľovaný strop zložený z 88 kaziet, ako autor sa uvádza Friderico Claudini. V tomto období boli zväčšené okná, presunutý vstup na nové miesto a bola vybudovaná nová sakristia. Drevená časť empory pochádza z roku 1815.
Daniel Šmihula

Životopis

Absolvent Lekárskej (1996) a Právnickej fakulty (2001) Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1998 – 2001 študent a štipendista Výberového vzdelávacieho spolku (medzinárodné vzťahy). V roku 2002 získal doktorát (JUDr.) na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v oblasti medzinárodného práva.
V rokoch 2001 – 2004 doktorand Ústavu politických vied Slovenskej akadémie vied (teória politiky, PhD.). V rokoch 2002 – 2008 postgraduálny študent  Právnickej fakulty Viedenskej univerzity (európske a medzinárodné právo, Doctor iuris). V roku 2014 sa stal docentom v odbore teória a dejiny štátu a práva. 
Od roku 2002 pôsobenie v štátnej správe a diplomacii, na Ústave politických vied SAV a postupne viacerých univerzitách (Právnická fakulta UK v Bratislave, Stredoeurópska vysoká škola v Skalici, Univerzita Konštantína Filozofa v Nitre, Akadémia Policajného zboru). Člen spoločnosti Mensa. 
Otcom Daniela Šmihulu je novinár Vladimír Šmihula a jeho bratom undergroundový hudobník Vladislav „Gašpar“ Šmihula.

Literárna činnosť

Je členom viacerých bratislavských literárnych klubov: Generácia (v r.2009 – 11 jeho predsedom), Quasi, Planéta opíc. V deväťdesiatych rokoch bol aktívny účastník slovenského fandomu. Autor viacerých vedecko- fantastických poviedok (Tvár, Misia k Titánu, O statočnom kadetovi, 60 miliónov, Inžinier Gordon a jeho ľud, Pútnik) a básní. V niekoľkých krátkych literárnych útvaroch opisoval  aj študentský, intelektuálsky a bohémsky život v Bratislave po r. 1989 ( Pitva, básne Jesenné mesto, Úplné odcudzenie).
Ingeborg Fialová

Skorší život

Ingeborg Fialová-Fürstová pochádza zo zmiešanej rodiny. Predkovia z matkinej strany pochádzali zo Sliezska, odmietali sa národne zaradiť. Z otcovej strany boli predkami bohatí Židia, ktorí sa usadili v Olomouci v roku 1848 a asimilovali sa. Obe rodiny používali nemčinu. Češtinu začala používať až v škole. S rozvedenou matkou sa ako štvorročná presťahovala do Ostrova nad Ohří v západných Čechách, jej nevlastný otec bol farárom bratskej cirkvi. V roku 1980 maturovala na Gymnáziu v Ostrově nad Ohří.

Začiatky

V roku 1986 absolvovala magisterské štúdium bohemistiky a germanistiky na Katedre germanistiky Filozofickej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci. Nasledujúci školský rok pracovala ako lektorka na rovnakej katedre. Chcela pokračovať v doktorskom štúdiu v Nemeckej demokratickej republike, ale štúdium jej nepovolili. Rozhodla sa emigrovať. Nasledujúci rok z Československa utiekla do Nemeckej spolkovej republiky. V akademickom roku 1988/1989 a pracovala ako hosťujúca docentka na univerzite v Klagenfurte. V rokoch 1989 – 1991 pracovala na Universität des Saarlandes v Saarbrücken.

Návrat do Olomouca

V roku 1992 sa vrátila do Olomouca ako odborná asistentka na Katedre germanistiky. V roku 1997 spoluzaložila „Arbeitsstelle für deutschmährische Literatur“ (Centrum pre výskum nemeckej moravskej literatúry). Katedru reformovali podľa nemeckého spôsobu. No i tak upadal záujem o tento jazyk a Fialová bojuje proti úpadu nemčiny v prospech angličtiny: „To je teď moje velká téma – bojuju za zachování němčiny v Čechách.“ Priznáva, že nemčina už nebude lingua franca Strednej Európy a nemčina ako jazyk vedy zaniká: „Vadí mi, ale když se třeba v Německu koná kongres a jsou tam skoro samí Němci a pár Američanů, kteří se věnují německým tématům, mluví se: anglicky! v Německu se dnes například přírodní vědy učí prakticky jen anglicky. To znamená, že zaniká jistý proud vědění a myšlení, to, čemu se říkalo Naturwissenschaften, což je trošku jiný přistup ke světu než ten angloamerický.“
V roku 2004 spoluzaložila Centrum judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových na Filozofickej fakulte. V Centre doteraz učí. Od roku 1998 je docentkou a od roku 2003 profesorkou. V rokoch 1998 až 2010 bola vedúcou Katedry germanistiky.

Redakčná práca

Ingeborg Fialová rediguje niektoré rady v univerzitnom vydavateľstve: Beiträge zur deutschmährischen Literatur (od roku 1999), Poetica moraviae (od roku 2003) a Judaica olomucensia (od roku 2006).

Ocenenia

Vo februári 2019 jej bola udelená Pamätná cena Kurta Schuberta za medzináboženský dialóg.
Uzech

Poloha

Obec má rozlohu 12,21 km². Najvyšší bod je položený 373 m n. m. a najnižší bod 213 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 221 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Cricq

Poloha

Obec má rozlohu 3,01 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 267 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Patrik Koyš

Klubový hokej

Patrik Koyš začínal s hokejom v klube MHK Dubnica nad Váhom, odkiaľ ako dorastenec prestúpil pred sezónou 2010/11 do susedného klubu Dukla Trenčín. V sezóne 2011/12 hrával striedavo za trenčianskych dorastencov a juniorov a taktiež nastúpil aj v 1. hokejovej lige SR na 9 stretnutí za mužstvo HK Orange 20. Práve v tejto sezóne nastúpil aj za slovenské mládežnícke reprezentácie. Odohral 5 prípravných stretnutí za slovenskú reprezentáciu do 17 rokov a 2 prípravné stretnutia za slovenskú reprezentáciu do 18 rokov. Vrcholom sezóny však bol pre Patrika Koyša štart na Majstrovstvách sveta do 18 rokov v I. A divízii, ktoré sa konali doma na Slovensku v Piešťanoch. Slovensko na tomto šampionáte nižšej kategórie vyhralo a okrem zlatých medailí si vybojovalo postup do elitnej kategórie Majstrovstiev sveta do 18 rokov. V tejto sezóne bol aj dvakrát draftovaný. Do KHL ho draftoval v 5. kole zo 167 miesta klub HC Slovan Bratislava a do zámorskej juniorskej ligy QMJHL ho draftoval klub Shawinigan Cataractes v 1. kole z 25 miesta.
Sezónu 2012/13 začal v Dukle Trenčín, kde odohral okrem 10 zápasov v juniorskom mužstve aj 5 zápasov za mužov Dukly Trenčín v extralige, ale v priebehu sezóny odišiel do zámoria do súťaže QMJHL, kde začal hrávať za klub Shawinigan Cataractes, ktorý ho draftoval. V jeho drese odohral 46 stretnutí. Po sezóne sa vrátil do slovenskej extraligy. Hrával za tím HK Orange 20. Za slovenskú reprezentáciu do 20 rokov odohral 8 prípravných stretnutí.
Sezónu 2014/15 začal v tíme HK Orange 20, kde bol kapitánom mužstva, ale dohral ju za mužov Dukly Trenčín. Aj v tejto sezóne si zahral za slovenskú reprezentáciu do 20 rokov. Odohral v jej drese 8 prípravných zápasov a 7 zápasov na Majstrovstvách sveta, ktoré sa konali v Kanade, kde bol asistentom kapitána. V nasledujúcom ročníku už hrával stabilne za mužov Dukly Trenčín odkiaľ, ale po 29 zápasoch prestúpil do klubu HK Poprad.
Pred sezónou 2016/17 sa stal hráčom klubu MHC Martin. V klube sa stal najproduktívnejším strelcom a najproduktívnejším hráčom v kanadskom bodovaní po základnej časti. V tejto sezóne nastúpil prvýkrát aj za slovenskú seniorskú reprezentáciu na jeden prípravný zápas.
Od sezóny 2017/18 sa stal hráčom klubu HC Košice. Za HC Košice odohral aj vinou zranenia len 16 zápasov. Počas sezóny išiel na hosťovanie do klubu MHk 32 Liptovský Mikuláš za ktorý odohral 10 stretnutí. Ku koncu sezóny sa vrátil naspäť do Košíc, kde odohral play off. 
Od sezóny 2018/19 sa stal opäť hráčom HK Poprad.
Jozef Danielak

Životopis

Jeho otec bol Jozef Danielak a matka Anna Miklušičáková. Študoval na gymnáziu v Kláštore pod Znievom a v Ostrihome, teológiu v Egri a v Banskej Bystrici, vysvätený 1881. Rokuk. kaplán v Sučanoch, v Tužine a v Nitrianskom Pravne. Príslušník národnej uvedomelej generácie odchovanej prvými slovenskými gymnáziami. Autor politických a jazykovedných článkov, štúdií, publikoval najmä Národných novinách.
Marseillaisa

Dejiny hymny

Pieseň zložil ženijný dôstojník Claude Joseph Rouget de Lisle (niekedy nazývaný Rouget de l'Isle) v noci z 25. na 26. apríla 1792 v Štrasburgu ako pochod pre francúzske jednotky hájace východné hranice krajiny proti rakúskym intervenčným jednotkám. Pôvodne sa preto volala Chant de guerre de l'Armée du Rhin (Vojnový spev Rýnskej armády). Od 30. júla 1792, keď do Paríža za spevu tejto piesne dorazili vojenské posily dobrovoľníkov z Marseille, je nazvaná Marseillaisou, tzn. marseillskou piesňou. Marseillaisa sa stala jednou z najobľúbenejších piesní Francúzskej revolúcie a 14. júla 1795 bola vyhlásená za štátnu hymnu.
Za cisárstva aj reštaurácie bola zakázaná; štátnou hymnou sa opäť stala za 3. republiky v roku 1879 a je jej hymnou s výnimkou obdobia vichistickej kolaborantskej vlády (1940-1944) dodnes.
Marseillaisa bola v priebehu 19. a 20. storočia obľúbenou piesňou revolučných hnutí. V roku 1917 bola v období medzi Februárovou a Októbrovou revolúciou nakrátko tiež hymnou Ruska.
Od 70. rokov 20. storočia sa vo Francúzsku ozývajú hlasy, že momentálny text s „krvou nepriateľov“ je príliš násilnícky a že by bolo vhodné ho zmeniť v trochu „mierumilovnejšom“ duchu. Vzhľadom na spojenie piesne s bojom za slobodu a demokraciu a jej rolu vo francúzskych dejinách je však akákoľvek zmena krajne nepravdepodobná. Navzdory povahe textu bola v roku 2004 vo Francúzsku uzákonená povinná výuka hymny vo všetkých štátnych školách.

Zaujímavosti

Obsiahlu hudobnú citáciu francúzskej hymny a variácie na jej melódiu obsahuje predohra Roberta Schumanna Herman a Dorota op. 136 na Goetheho motívy.
Od februára 1917 do novembra 1917 bola aj Hymnou Ruska.
Český úřad zeměměřický a katastrální

Adresa ČÚZK

Český úrad zememeračský a katastrálny

Pod sídliskom 1800/9

Praha 8 - Kobylisy

182 11

tel .: 284 041 111

e-mail: cuzk@cuzk.cz
Héry (Nièvre)

Poloha

Obec má rozlohu 7,72 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 65 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anything goes

Anything goes (angl. „všetko je možné“, „čiň, čo chceš“) je princíp epistemologického anarchizmu, ktorý opísal Paul Karl Feyerabend vo svojej práci Against Method : Outline of an Anarchistic Theory of Knowledge (1970), pokladajúc ho za základnú tézu pre rozvoj vedy. Často je neoprávnene vykladaná ako pripúšťanie chaosu a ľubovôle do vedy, v skutočnosti sa ale len obracia proti princípu indukcie a konzistencie vedeckých výskumov. Téza tvrdí, že rozvoji vedy prispievajú naopak kontrainduktívne teórie, rozporné s prevládajúcou paradigmou. Podľa Feyerabenda sa vždy nájdu fakty a okolnosti, v ktorých sa môžu hodiť normy, štandardy a koncepcie odmietané v iných podmienkach.
Emil Švec

Útek cez železnú oponu

Dňa 2. augusta 1959 sa mu podarilo ukradnúť poľnohospodárske vrtuľové lietadlo K-65 Bocian (Fi 156 Storch), a hoci s týmto lietadlom nikdy pred tým neletel, úspešne zvládol vyše 100 km let a pristál na poli v Rakúsku pri obci Wilfersdorf. Československé stíhačky nestihli ani vyštartovať. Rakúske úrady mu priznali postavenie politického utečenca. O jeho životnom príbehu natočil Ústav pamäti národa film V tieni času.
The Office (britský seriál)

Dej

Seriál je naktúrený štýlom dokumentu o pobočke fiktívnej firmy Wernham Hogg Paper Company v meste Slough. Pobočke šéfuje regionálny manažér David Brent, ktorému pomáha jeho pravá ruka a tím líder Gareth Keenan. Brent sa neustále snaží získať priazeň svojich podriadených aj vrstovníkov, čo však kvôli Brentovej povahe často končí fiaskom alebo faux pas.
Vedľajšia dejová línia sleduje vzťah Tima Canterburyho s recepčnou Dawn Tinsley, ktorí často flirtujú aj napriek tomu, že Dawn je zasnúbená so skladníkom Leem.