google/wiki40b huggingface dataset:
Kráľovná zo Sáby

Kráľovná zo Sáby (hebrejsky מלכת שבא, arabsky ملكة سبأ, ge'ez ንግሥተ ሳባ) bola vládkyňou starovekého kráľovstva spomínaného v Starom zákone. Vyskytuje sa v hebrejskom Starom zákone, konkrétne v Prvej knihe kráľov a Druhej knihe kroník, ale tiež v Novom zákone, Koráne a etiópskych legendách (napr. dielo Nádhera kráľov napísaná v jazyku Ge'ez v 12. storočí), kde ju Etiópania nazývajú menom Makeda (Ge'ez ማክዳ mākidā), ale jej meno bolo v rôzných krajinách a rôzných dobách iné. V islamskej tradícii je známa ako Bilkis.
V starozákonnej genealógii národov sú Saba, Šaba (Šeba) a Dadan (Dedán) uvedení ako syn a vnuci Chusa (Kúša), ktorý je synom Noemovho (Noachovho) syna Chama. V Biblii sa územie dnešnej Etiópie, Saudskej Arábie, Eritrey, Jemenu a Somálska nazýva Kúš.
Podľa Biblie kráľa Šalamúna navštívila v Jeruzaleme africká kráľovná zo Sáby, ktorá prišla s početným sprievodom na ťavách a priniesla kráľovi množstvo darov, napr. vonné oleje, zlato a drahokamy.
Iná teória pramení z legendy o kráľovnej zo Sáby z kanaánskeho náboženského rituálu Hieros gamos. To by vysvetľovalo, prečo kresťanský etiópsky cisársky rod odvodzoval svoj pôvod od nemanželského syna kráľa Šalamúna a kráľovnej zo Sáby Menelika I.. Posledný etiópsky cisár Haile Selassie mal údajne pochádzať z 225. generácie potomkov kráľa Šalamúna a kráľovnej zo Sáby.
Trun (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 9,12 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 310 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lainsecq

Poloha

Obec má rozlohu 25 km². Najvyšší bod je položený 366 m n. m. a najnižší bod 219 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 364 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bedminton

Dejiny

Bedminton patrí medzi najstaršie športy na svete - prvé doložené záznamy o tomto športe pochádzajú z 7. storočia, keď Číňania hrali hru zvanú Di-Dschian-Dsi. Na podobnom princípe odbíjania operenej loptičky sa v Japonsku hrala hra Cibane a v Kórei sa bedmintonový predchodca nazýval Tiye-Kitcha-Ki. Mimo ázijský kontinent sa bedmintonu podobné hry hrali medzi Indiánmi Severnej, Strednej a Južnej Ameriky a dokonca aj v stredovekej Európe, kde však časom táto hra upadla do zabudnutia.
Dejiny moderného bedmintonu sa začali písať hrou poona, nazvanou podľa indického mesta Puna, kde ju v polovici 19. storočia vytvorili britskí vojaci. Tí hru priviezli do Anglicka, kde o desať rokov neskôr, v roku 1850 získala svoje súčasné meno. Isaac Spratt svoj pamflet, v ktorom popisoval hru hranú v Badminton House vojvodom z Beufortu, nazval „Badminton Battledore - a new game“.
Významným mužom v histórií bedmintonu je plukovník Dolby. Bol taktiež vášnivým hráčom bedmintonu ako vojvoda z Beaufortu. V roku 1893 sa postaral o založenie prvej bedmintonovej asociácie na svete. Založil ju s predstaviteľmi ostatných klubov v Anglicku. Dohodli sa na pevne stanovených pravidlách (predtým mal každý klub vlastné) a na rozmeroch ihriska. Vďaka tomuto kroku sa mohol bedminton rozvíjať a prejsť až k dnešnej podobe bedmintonu.
V roku 1934 bola založená BWF (Badminton World Federation, Svetová bedmintonová federácia), predtým zvanej IBF.
Od roku 1992 sa bedminton stal olympijským športom. V roku 2008 sa hráčka Eva Sládeková historicky prvýkrát zo Slovenska prebojovala na olympiádu v Pekingu.

Rozmery hracej plochy

Bedmintonový kurt má tvar obdĺžnika a je rozdelený na polovicu pomocou siete. Kurty sú zvyčajne označené pre hranie dvojhry aj štvorhry, aj keď právne predpisy povoľujú, aby kurty boli označené len pre dvojhru. Kurt pre štvorhru je širší ako pre dvojhru, ale oba sú rovnakej dĺžky. Výnimka, ktorá často spôsobí zmätok u novších hráčov, je to, že kurt pre štvorhru má menší priestor pre podanie.
Šírka kurtu je 6,1 m, a vo dvojhre sa táto šírka zmenšuje na 5,18 m. Celá dĺžka kurtu je 13,4 m.
Sieť je na okrajoch vysoká 1,55 m, a 1,524 m v strede. Stojany sú umiestnené na bočných čiarach pre štvorhru, aj keď sa hrá práve dvojhra.
Minimálna výška stropu nad kurtom nie je v pravidlách bedmintonu uvedená. Avšak bedmintonový kurt nie je vhodný v prípade, že strop je možné trafiť pomocou vysokého podania alebo vyhodenia spod siete.
Vlajka Švajčiarska

Vlajka Švajčiarska má na červenom liste biely voľný kríž, ktorý pripomína doby križiackych výprav. Švajčiarske kantóny Uri, Schwyz a Unterwalden používali síce po svojom spojení do „večného spolku“ roku 1291 ako poľné znamenie iba červenú zástavku, ale roku 1339, kedy konfederáciu tvorilo už sedem kantónov, bol ako spoločné znamenie boja za slobodu proti Habsburgovcom zvolený biely kríž s odôvodnením, že sloboda vlastného národa je práve tak posvätná ako oslobodenie Svätej zemi. Bolo to však aj v súvislosti zo stredovekou ríšskou symbolikou, v ktorej hrali dôležitú úlohu farby biela a červená aj kríž. Švajčiari tak dávali najavo jednak svoju vernosť ríši, jednak odmietnutie nepriamej poddanosti ktorémukoľvek pánovi. Predlohou bol zrejme červená zástavka Schwyzu z roku 1240, ktorú roku 1289 doplnil bielym krížom za pomoc proti Čechom Rudolf Habsburský. V roku 1815 bola vlajka výslovne potvrdená rozkazom generála Bachmanna a roku 1848 bola prehlásená vlajkou spolkovou. Jej súčasný vzhľad bol definovaný roku 1889. Má štvorcový tvar a ramená bieleho kríža majú dĺžku o šestinu väčšiu než šírku. Obdĺžnikový tvar má od roku 1941 vlajka obchodná.
Pakorienok

Pakorienok (rhizoid) je vlákno, ktorým sa niektoré organizmy (riasy, machorasty) pútajú k zemi. Majú teda podobný účel, ako korene cievnatých rastlín, až na to, že len vzácne slúžia na príjem látok rastlinou. U machorastov sú relatívne rozvinuté. Pečeňovky majú na spodnej strane cievky jednobunkové pakorienky. U machov sú pakorienky viacbunkové.
Beulotte-Saint-Laurent

Poloha

Obec má rozlohu 14,2 km². Najvyšší bod je položený 757 m n. m. a najnižší bod 520 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Levocetirizín

Levocetirizín (alebo levocetirizín dihydrochlorid) je tretia generácia nesedatívneho antihistaminika. Je vyvinutý z antihistamínového cetirizínu druhej generácie. Chemicky je levocetirizín jednoducho izolovaný levorotárny enantiomér cetirizínu, ktorý sa predáva ako racemát.
Igor Macypura

Osobný život

Macypura sa narodil v Sovietskom zväze, ale ako dieťa sa s celou rodinou presťahoval do USA.

Kariéra

Macypura začal súťažiť v krasokorčuľovaní na národnej úrovni v USA, dvakrát sa zúčastnil majstrovstiev USA v krasokorčuľovaní. Počas svojho pobytu v USA reprezentoval klub „Peninsula Skating Club“. Na Majstrovstvách USA juniorov v roku 2004 vyhral krátky program, ale celkovo skončil na ôsmom mieste.
Slovensko začal Macypura reprezentovať v sezóne 2005/2006. Na svojich prvých majstrovstvách Slovenska v roku 2005 hneď zvíťazil. Na poslednej súťaži, v ktorej mohol splniť kvalifikačné kritériá pre účasť na Zimných olympijských hrách 2006, na „Karl Shafer Memorial 2005“, skončil na 8. mieste, čím splnil kvalifikačné predpoklady. Nomináciu mu však nepotvrdil Slovenský olympijský výbor. Podľa predsedu SOV Františka Chmelára: „"Výkonný výbor [SOV] sa zaoberal návrhmi, ktoré dodali športové zväzy. Nemali sme právo nominácie doplniť, ale mohli sme návrhy neakceptovať,... Krasokorčuliar Macypura ich [pozn. red.: nominačné kritériá] síce splnil, ale jeho výkony na Majstrovstvách Európy v Lyone a krátka príslušnosť k Slovensku nás o nominácii nepresvedčili.“
V sezóne 2006/2007 vyhral Macypura bronzovú medailu na Memoriáli Ondreja Nepelu v Bratislave. V rokoch 2007 a 2008 opätovne vyhral majstrovstvá Slovenska.
V roku 2009 skončil na majstrovstvách sveta na 24. mieste, čím mu priama kvalifikácia na ZOH ušla len o 1 miesto. Poslednou možnosťou, ako sa kvalifikovať bolo dobré umiestnenie na súťaži „Nebelhorn Trophy 2009“. Na súťaž však mohol byť nominovaný iba jeden slovenský krasokorčuliar a v internej súťaži o účasť vyhral Peter Reitmayer (Macypura skončil druhý). Macypura tak prišiel aj o druhú možnosť reprezentovať Slovensko na zimnej olympiáde.
Kamenice (prítok Jizery)

Priebeh toku

Pramení pod Sedlom Holubníku západne od Černé hory ako Velký Kamenický potok, odkiaľ steká do údolia Kamenice, zatopeného v rokoch 1976-82 počas výstavby Josefodolskej priehrady, ktorá je najväčšou priehradou Jizerských hôr a zdrojom pitnej vody pre Liberec. Ďalej preteká cez Josefův Důl, Jiřetín pod Bukovou, po hranicu Tanvaldu a Smržovky a centrom Tanvaldu, cez Velké Hamry, Plavy, pod hradom Návarov, a pod Spálovom sa na hranici Semil (k. ú. Spálov u Semil) a Železného Brodu (k. ú. Horská Kamenice) vlieva do Jizery.
Je najvýznamnejším jizerskohorským prítokom Jizery.

Využitie

Ide o veľmi čistý vodný tok (I.-II. trieda), pstruhovú vodu s vodáckymi využitím.
Údolím Kamenice je vedená Železničná trať Železný Brod – Tanvald (č. 035).
Coutures (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 3,4 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 87 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
AS-202

Ciele misie

AS-202 mala byť druhou misiou rakety Saturn IB, ale z dôvodu omeškania pri výrobe lode Apollo bola presunutá až po misii AS-203. Test bol v podstate opakovaním misie AS-201, len s tvrdšími podmienkami. Zážih druhého stupňa mal trvať dlhšie a loď mala vystúpiť do väčšej výšky. V stave beztiaže mali prebehnúť štyri testovacie zážihy motora AJ-10, poháňajúceho servisný modul lode Apollo. Pri návrate do atmosféry mal byť vykonaný test tepelného štítu pri extrémnych podmienkach.

Priebeh letu

Štart sa konal 25. augusta 1966 o 17:15 UTC na  štartovacom komplexe 34 na Cape Canaveral Air Force Station. Celý let prebehol bez problémov, presne podľa plánu. Prvý stupeň pracoval dve a pol minúty a vo výške 56 kilometrov bol odpojený, druhý stupeň pracoval sedem a pol minúty a vyniesol kozmickú loď Apollo na balistickú dráhu s apogeom 216 kilometrov.
Po tej nasledovali štyri zážihy motora servisného modulu. Prvý zážih trval 3 minúty 35 sekúnd a zvýšil tak apogeum dráhy na 1128,6 km. Pri zostupe späť k Zemi boli vykonané ďalšie tri zážihy, z ktorých posledné dva trvali len tri sekundy a boli vykonané v desiatich sekundových intervaloch. Tak bola overená schopnosť rýchleho reštartu v bezváhovom priestore.
Do  atmosféry vstupoval veliteľský modul rýchlosťou cez 8900 m/s a dopadol 370 km od zamýšľanej pozície. O osem a pol hodiny neskôr ho vytiahla lietadlová loď triedy Essex USS Hornet. V súčasnej dobe je veliteľský modul opäť na Hornete, ktorý kotví v Alamede v Kalifornii a slúži ako plávajúce múzeum.
Ver

Poloha

Obec má rozlohu 13,27 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 388 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prúdy (časopis)

Prúdy bol mesačník, ktorý vychádzal v Bratislave od roku 1909. Časopis vychádzal v Bratislave desaťkrát do roka. Bol to literárny časopis, ktorý vydával Fedor Houdek. Zanikol v júni 1938.

Redaktorský kruh

Časopis mal široký okruh redaktorov. Za viac ako 15 rokov to boli títo: 
Zoznam redaktorov Prúdov po 1918: Ján Botto, Jan Halla, Igor Hrušovský, Štefan Janšák, Ivan Markovič, Bohdan Pavlů, Anton Štefánek, František Votruba, František Kaláč, Bohumil Haluzický, Juraj Slávik, Karol Hušek, Pavel Bujnák, Alžbeta Göllnerová, Ján Vladimír Ormis, L. Kühn, F. V. Peřinka, Rudolf Procházka, Elo Šándor, Svätopluk Štúr, J. Zatloukal, Mir. Huska, K. Hušek, M. Pišút, J. Šujan, Daniel Rapant.
Brouck

Poloha

Obec má rozlohu 2,98 km². Najvyšší bod je položený 357 m n. m. a najnižší bod 283 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 77 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jean Théodore Lacordaire

Životopis

Narodil sa vo Francúzsku roku 1801. Napriek tomu, že sa zaujímal o štúdium prírodných vied, poslala ho jeho rodina študovať právo vo francúzskom Dijone.
Lacordaire cestoval ako obchodný zástupca v rokoch 1824 až 1832 po pampách v okolí Buenos Aires v Argentíne s cieľom študovať miestnu faunu. Potom cestoval do Uruguaja a neskôr do Brazílie do provincie Rio de Janeiro a Minas Gerais. Ďalšie jeho cesty boli do Santiaga na území Čile, ďalej cez Montevideo do Uruguaja. V roku 1830 sa vrátil späť do Francúzska. V ďalších rokoch navštívil Cayenne na území Francúzskej Guyany. Po svojom návrate do Francúzska sa začal venovať popisom hmyzu, ktorý nazbieral na svojich cestách. V roku 1830 mu Georges Cuvier navrhol aby prišiel do Paríža. Tu sa stretáva s Latreillom, Audouinom a Dumérilom, spoločne s ktorými sa zúčastil v roku 1832 založenia Francúzskej entomologickej spoločnosti (= Société Entomologique de France) v Paríži. V roku 1835 sa stal profesorom zoológie na univerzite v Liège kde pôsobil až do svojej smrti. V roku 1837 sa stal i profesorom porovnávacej anatómie.
Vďaka svojim mnohým prácam, ktoré počas svojho života napísal hlavne zo systematiky chrobákov, mu vytvorili povesť jedného z nalepších odborníkov sveta na túto problematiku v svojej dobe.
Známe sú hlavne jeho práce: «Histoire naturelle des Insectes. Genera des Coléoptères» (v «Suites à Buffon», 9 diel, 1854—1870). Lacordaire je tiež autor práce: «Introduction à l’Entomologie» (2 diely, 1834 a 1838); «Iconographie de la famille des Erotylines» (1842); «Monographie des Coléoptères subpentamères de la famille des Phytophages» (1842) a iných.
Montford Bridge

Montford Bridge je sídlo v anglickom grófstve Shropshire.
Leží na rieke Severn neďaleko mesta Shrewsbury. Väčšina obce sa nachádza v okrsku Montford, menšia časť sa nachádza v okrsku Bicton. Dedinou prechádzala cesta A5, od roku 1992 prechádza po moste Montford Bypass Bridge, nachádzajúci sa vedľa dediny. Najvýznamnejšou pamiatkou obce je rovnomenný most Montford Bridge, ktorý je známy ako prvý mostný návrh britského inžiniera Thomasa Telforda. Most bol postavený v rokoch 1790 – 1792 z červeného pieskovca z Nesscliffe Hill. Má tri murivové eliptické oblúkové rozpätia, dve s dĺžkou 16,7 m a hlavné s dĺžkou 17,7 m. Výstavba stála 5800 libier.
Psychofyzický problém

Psychofyzický problém je otázka o mieste psychického v prírode (súčasť základnej filozofickej otázky) alebo v užšom zmysle problém vzťahov medzi psychickými a fyziologickými procesmi.
Psychofyzická zápletka sa objavuje v dejinách filozofie v každom období. Predstavuje dôležitý problém ontológie, filozofie mysle, psychológie, hlavne však súvisí so sebaporozumením a sebareflexiou človeka. Kladie si otázky vzájomného vzťahu duše a tela, mozgu a psychických procesov, hmotnej existencie a vedomia.
Pavol Peresleni

Životopis

Roku 1650 vstúpil do jezuitského rádu. Roku 1653-1657 študoval filozofiu a teológiu, súčasne prednášal latinčinu a hebrejčinu na univerzite v Trnave a v Košiciach. Ako kazateľ pôsobil v Banskej Bystrici (1663-1664). Od roku 1682 pravdepodobne pôsobil ako misionár. Zaoberal sa jazykovedou, autor maďarskej gramatiky.
Kľazma

Kľazma (po rusky Клязьма – Kľazma) je rieka v európskej časti Ruska. Preteká Moskovskou, Vladimírskou, Ivanovskou a Nižnonovgorodskou oblasťou, je druhým najväčším (po Moskve) ľavým prítokom Oky.
Dĺžka toku je 686 km. Veľkosť povodia je asi 42,500 km². Priemerý ročný prietok na 185 kilometri od ústia, pri meste Kovrov, je 147 m³/s. Zásobovaná je prevažne vodou z roztápajúceho sa snehu. Rieka býva zamrznutá od novembra do začiatku apríla.
Pramení v oblasti Moskovskej pahorkatiny, neďaleko mesta Solnečnogorsk. Zo začiatku tečie na juhovýchod, pri obci Čerkizovo mení smer na východ. Brehy na hornom toku Kljaz’my sú vysoké a údolia úzke. Na mieste, kde sa vlieva do Kljaz’movskej vodnej nádrže šírka rieky dosahuje 12 metrov s malou hĺbkou (1 – 2 metre), ďalej preteká cez Kljaz’movskú a Pirogovskú vodnú nádrž potom Meščorskou nížinou. Na území Meščory je pravý breh rieky oveľa nižší ako ľavý (okrem časti od Vjaznikov po Gorhovec). Poniže ústia Tezy klesá aj ľavý breh. Jej šírka v Noginsku je 50 m, vo Vladimíre 130 m. Na niektorých miestach má Kljaz’ma šírku prevyšujúcu 200 m. Miestami si rieka prerazila cestu cez vápencové masívy. Dno má ílovité.
Mohutnejšie prítoky zľava: Uča, Vorja, Kiržač, Pekša, Nerl’, Uvod’, Teza a Luh; z pravej strany Pol’a, Sudogda a Suvoroš (všetky, okrem Tezy, sú nesplavné).
Splavná je od Vladimíra, na 302 kilometri po ústie. 
Pri rieke ležia mestá: Ščolkovo, Losino-Petrovskij, Noginsk, Pavlovskij Posad, Orehovo-Zujevo, Sobinka, Vladimír, Kovrov, Vjazniki, Gorhovec.
Kljazma je značne znečistená, ale aj tak je bohatá na ryby, ale ryby, ako sumec obyčajný a jeseter malý (Acipenser ruthenus), ktorými bola rieka v 19. storočí preslávená, tie už v nej dnes nenájdeme.
Vodáctvo a vodné športy je možné pestovať od mája do septembra.
Ílovnica (potok)

Ílovnica (staršie Iľovnica) je potok na severovýchodnom Slovensku, na rozhraní okresov Snina a Humenné. Je to ľavostranný prítok Udavy, meria 6,7 km a je tokom VII. rádu.

Prameň

Pramení na severnom svahu Patrie (532,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 355 m n. m.

Opis toku

Preteká južnou časťou Laboreckej vrchoviny, najprv tečie na západ, sprava priberá potok zo Stredného grúňa a stáča sa na juhozápad. Zľava potom priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Barvinkovho vrchu (392,0 m n. m.), na krátkom úseku pokračuje na západ, sprava priberá prítok z juhozápadného svahu Makovice (529,6 m n. m.) a z ľavej strany potok z Barvinkovej doliny. Ďalej sa stáča k severozápadu, preteká okrajom prírodnej rezervácie Iľovnica na oboch brehoch a postupne priberá niekoľko prítokov: zľava zo severného svahu Vysokého vrchu (465,3 m n. m.), sprava z juhozápadného svahu Makovice, prítok spod kóty 473,4 m a z juhovýchodného svahu Žiaru (456,4 m n. m.), zľava z oblasti Nad Črepovom, sprava z juhozápadného svahu Kalinovej (449,2 m n. m.) a opäť zľava zo severovýchodného svahu Črepova (426,0 m n. m.). Na krátkom úseku tečie potom na západ, menším oblúkom sa stáča k juhu a severovýchodne od obce Adidovce ústi v nadmorskej výške cca 207 m n. m. do Udavy.
Eliphas Lévi

Mladosť

Narodil sa ako syn chudobného obuvníka v Paríži. Navštevoval katolícku školu pre chudobné deti, ktoré vykazovali veľké nadanie pre náboženstvo. V 15-tich vstúpil do seminára sv. Nicolasa du Chardonneta, kde sa okrem náboženských záležitostí naučil aj hebrejský jazyk. Majster tohto seminára, Abbé Brat-Colonna, učil mladého Louisa, že ľudstvo spadlo z lona Božieho do dedičného hriechu, a jedine cez slzy a duchovnú cestu sa môže navrátiť naspäť k Bohu. Učil, že história bola rozdelená do štyroch veľkých epoch: prvá u Adama, druhá začala Abrahámom, tretia pokračovala Ježišom, a štvrtá mala začať s príchodom ducha svätého. Brat-abbé bol pre svoje názory odvolaný ešte v čase, keď L. Constant navštevoval seminár. Constant vždy zostal verný zásadám katolicizmu, ale nikdy neodpustil cirkevným úradom zosadenie svojho milovaného učiteľa.

Cesta E. Léviho

V roku 1853 zavítal Lévi do Anglicka, kde sa stretol s románopiscom Edwardom Bulwer-Lyttonom, ktorý  mal záujem o rozenkruciánstvo ako literárnu tému a bol prezidentom menšieho Rozenkruciánskeho spolku. Léviho prvé pojednanie o mágii sa objavilo v roku 1854 pod názvom "Dogme et de la Haute Rituel Magie" a bolo preložené do angličtiny Arthurom E. Waiteom. V roku 1861 vydal pokračovanie, La Clef des Grands Mystères (Kľúče k Veľkým tajomstvám). Ďalšie magické práce Léviho sú "Fables et Symboles" (Príbehy a Symboly) z roku 1862, a "La Science des Esprits" (Veda Duchov) z roku 1865. V roku 1868 napísal "Le Grand Arcane, ou l'Occultisme Dévoilé" (Veľká Arkána, alebo odhalený Okultizmus), táto kniha však bola vydaná až po jeho smrti v roku 1898.
Léviho verzia mágie získala veľký úspech, najmä po jeho smrti. Tento spiritualizmus bol populárny na oboch stranách Atlantiku od roku 1850 a prispel k Léviho úspechu. Jeho magické učenie bolo čiastočne oslobodené od fanatizmu a nepredstieral členstvo v nejakej starodávnej alebo fiktívnej tajnej spoločnosti. Začlenil tarotové karty do svojho magického systému a dopomohol k tomu, že sa stal dôležitou súčasťou výbavy západných okultistov. Mal hlboký vplyv na mágiu hermetického rádu Zlatý Úsvit (Golden Dawn) a neskôr tiež na učenie ex-člena rádu Aleistera Crowleyho. Bol tiež prvý, kto tvrdil, že pentagram alebo päťramenná hviezda s jedným cípom vrcholu dolu a s dvoma hore predstavuje zlo, kým pentagram s jedným bodom hore a s dvoma dole predstavuje dobro.
Lévimu sa pripisuje celosvetové oživenie mágie 20. storočia a hlavne jej základ v teoretickej rovine.
Lessines

Obyvateľstvo

Mesto má približne 18 346 obyvateľov (2010).
Championship League 2008

2008 Championship League sa hrala od 25. februára do 15. mája 2008. Víťaz tohto turnaja - Joe Perry dostal miesto v Premier League Snooker 2008.

Skupina 1

Hralo sa 25. a 26. januára 2008. Ryan Day bol prvým hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Skupina 2

Hralo sa 27. a 28. januára 2008. Ken Doherty bol druhým hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Skupina 3

Hralo sa 10. a 11. marca 2008. Anthony Hamilton bol tretím hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Skupina 4

Hralo sa 12. a 13. marca 2008. Shaun Murphy bol štvrtým hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Skupina 5

Hralo sa 14. a 15. apríla 2008. Joe Perry bol piatym hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Skupina 6

Hralo sa 16. a 17. apríla 2008. Mark Selby bol šiedtym hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Skupina 7

Hralo sa 12. a 13. mája 2008. Mark King bol posledným hráčom, ktorý sa kvalifikoval do víťaznej skupiny.

Víťazná skupina

Hralo sa 14. a 15. mája 2008. Joe Perry sa kvalifikoval do Premier League.
Freistadt (Rakúsko)

Dejiny

Mesto bolo založené podľa pravidelného plánu v roku 1220 grófom Leopoldom VI. Babenberským na Zlatej ceste od Dunaja, kadiaľ sa do Čiech privážala hlavne soľ a železo, do Rakúska hlavne ryby. Mesto malo veľké privilégia a z obchodu rýchlo zbohatlo, od roku 1388 je uvádzaný aj starosta (Bürgermeister). V 14. storočí dostalo mesto nové, dodnes takmer úplne zachované hradby s Lineckou bránou na juhu, Českou bránou na severe a širokou priekopou okolo celého mesta. Farský kostol svätej Kataríny z 13. storočia bol postupne prestavovaný a rozširovaný, takže má dnes päť lodí. Od 14. storočia sú spomínané i školy, v roku 1543 sa prvý raz pripomína latinská škola.
Začiatkom 16. storočia zničili mesto dva požiare, ďalšou ranou bolo vyhnanie protestantov po roľníckom povstaní v roku 1627. Mesto potom stratilo svoje privilégia a s konskou železnicu z Českých Budějovíc do Linca (1832) sa doprava mestu vyhýbala. Až od roku 1873 má Freistadt vlastné nádražie na trati Linec – Dolní Dvořiště – České Budějovice. Medzi najväčších zamestnávateľov patria dnes krajská nemocnica a školy.

Pamiatky

Freistadt je najmä výborne zachovaný mestský celok s opevnením, pravidelným námestím a zámkom zo 16. storočia, kde je dnes okresné múzeum. Priekopa je upravená ako park. Farský kostol na námestí je gotický s pozoruhodnou klenbou a barokovou vežou z roku 1737. Na námestí a v priľahlých uliciach je rada historických domov s gotickými, renesančnými a barokový prvkami. Na námestí je mariánska fontána z roku 1704 a rada historicky cenných domov. Na západnej strane mesta je pôvodný stredoveký hrad, neskorší Salzhof, dnes kultúrne stredisko. Mimo hradieb, oproti Českej bráne, stojí gotický kostol Panny Márie, vypálený husitmi v roku 1422, ale čoskoro obnovený.