Jean-Baptiste Lully

Detstvo a mladosť

Narodil sa v rodine florentského mlynára Lorenza di Maldo Lulliho a jeho manželky Kataríny Del Sera. Od detstva prejavoval veľké hudobné nadanie, a tak sa mu v tomto smere dostalo aj patričné vzdelanie u františkánov. Naučil sa hrať na gitaru, husle a čembalo. V roku 1646 si nadaného štrnásťročného chlapca všimol Roger Lotrinský, rytier de Guise, ktorý navštívil Florenciu počas svojich ciest. Jean-Baptiste Lully bol na jeho osobný príhovor prijatý do služieb Anny Márie Lujzy Orleánskej a odcestoval do Francúzska. Mária Lujza Orleánska bola dcéra Gastona Orleánskeho a sesternica Ľudovíta XIV.  a mladý Jean-Baptiste sa tak dostal rovno do spoločnosti vznešeného kráľovského dvora. Spočiatku robil spoločnosť svojej pani v jej paláci Tuileries, staral sa o hudbu, viedol s ňou konverzácie v taliančine, vystupoval ako herec a tanečník v divadelných predstaveniach. Musel sa starať aj o jej oblečenie. Zároveň sa stále zdokonaľoval v hre na hudobné nástroje a začal komponovať. Bolo len otázkou času, kedy si jeho mimoriadny talent všimne samotný kráľ Ľudovít XIV.

Závratná kariéra

Najprv sa stal členom dvornej kapely (Vingt-quatre violons). Krátko nato už zastával miesto kapelníka novej kapely (Petits violons), pre ktorú zložil mnoho baletov a tancov, kde sa niektorých jeho hier zúčastnil ako tanečník aj Ľudovít XIV.. V týchto rokoch si získal kráľovu dôveru a stal sa jeho tajomníkom. Hudbu pre kráľa skladal Lully od roku 1650 a na prelome rokov 1652 a 1653 prešiel do služieb Ľudovíta XIV. taktiež ako baletný tanečník. V roku 1653 bol Lully vymenovaný za dvorného skladateľa. V roku 1661 sa stal v Academii Frances učiteľom baletného tanca. V roku 1672 získal od kráľa privilégium k prevádzke Kráľovskej akadémie hudby a tanca. Pre kráľa stále skladal opery, ouvertúry a baletnú hudbu. Stal sa priateľom a spolupracovníkom Molièra a spoločne vytvorili pre kráľa celý rad veľmi úspešných divadelných predstavení. V roku 1680 mu bol priznaný šľachtický titul.

Osobný život

Jean-Baptiste Lully bol známy svojou prudkou a temperamentnou povahou. Mal aj veľmi osobitý zmysel pre humor a k okoliu sa často choval posmešne a povýšene, čo mu na dvore zaistilo veľa nepriateľov. Na popularite mu nepridala ani jeho obľuba u kráľa a obrovský majetok, ktorý časom získal. V roku 1662 sa oženil s Madeleine Lambertovou, s ktorou mal niekoľko detí. V roku 1685 skoro prišiel o všetko, čo sa mu na dvore podarilo dosiahnuť. Jean-Baptiste Lully sa po celý život v intímnej sfére prejavoval ako bisexuál a v roku 1685 vyšiel najavo jeho milenecký pomer s mladíkom s menom Brunet, ktorý bol na kráľovskom dvore pážaťom. Kráľ bol týmto homosexuálnym škandálom veľmi pobúrený. V tom období bola homosexualita trestaná vo Francúzsku smrťou, ale tak drastické opatrenie nemohol kráľ nikdy schváliť už preto, že Filip I. Orleánsky, kráľov brat, bol taktiež homosexuál. Lullymu sa ale kráľ pomstil inak. Nenavštívil ani jedno predstavenie jeho Armidy, čo márnomyseľného Lullyho zdrvilo.

Smrť

8. januára 1687 sa pri dirigovaní svojho diela Te Deum, skomponovaného na oslavu uzdravenia Ľudovíta XIV., prudko uderil bodcom ťažkej taktovky do palca nohy. Podľa Ladislava Kačica si taktovkou prepichol celú nohu, nie palec . 22. marca 1687 zomrel na následky gangrény, ktorú mu toto zranenie spôsobilo.

Dielo

Jeho diela, predovšetkým opery, boli veľmi populárne a niektoré z nich sa v parížskej opere hrali 120 rokov. Jeho diela vychádzajú z antickej tragédie, ako prvý úplne využíval kostýmy a tanec. Niektoré jeho diela otextoval Molière.

Médiá

Chœur des divinités de la terre et des eaux, from Psyché (1687) - Midi file