Atmosféra Marsu

Zloženie

Atmosféra je tvorená prevažne z oxidu uhličitého (95,32 %), ďalej obsahuje: dusík (2,7 %), argón (1,6 %), kyslík (0,13 %), oxid uhoľnatý (0,07 %) a vodné pary (0,03 %), ktorá vzniká sublimáciou z polárnych čiapoček. Medzi ostatné plyny vyskytujúce sa v atmosfére sa potom ešte radí neón, kryptón, xenón, ozón a metán (ktorý je možným indikátorom života na Marse, keďže podlieha rýchlemu rozpadu a musí teda existovať nejaký zdroj, ktorý plyn v atmosfére dopĺňa – možný život alebo sopečná aktivita.) Keďže je možné na povrchu planéty pozorovať množstvo sopiek, predpokladá sa, že časť atmosféry vznikla uvoľnením sopečných plynov.

Oxid uhličitý

Hlavnou zložkou atmosféry je oxid uhličitý, ktorý v nej vytvára vlastný kolobeh. Vďaka nízkym teplotám dochádza k tomu, že oxid uhličitý v zime skondenzuje a dopadá na povrch vo forme snehu. Hlavná časť pevného oxidu uhličitého sa potom nachádza v polárnych oblastiach, kde tvorí polárne čiapočky. Počas leta časť oxidu uhličitého vysublimuje do atmosféry, a tým zväčší svoj podiel.

Argón

Ďalším významným plynom v atmosfére je, podobne ako na ďalších planétach, inertný plyn argón. Oproti oxidu uhličitému nevzniká nijakým procesom, takže je jeho obsah v atmosfére konštantný. Na druhej strane koncentrácia argónu sa v lokálnom meradle mení v závislosti na zmenách obsahu oxidu uhličitého. Ak dochádza k sublimácii oxidu uhličitého do atmosféry, percentuálna koncentrácia argónu v atmosfére klesá a naopak. Údaje zo satelitov ukazujú, že k tomuto poklesu a nárastu dochádza periodicky v oblastiach severného a južného pólu v závislosti na zmene ročného obdobia. Percentuálny obsah argónu môže vďaka zmenšeniu obsahu oxidu uhličitého dosiahnuť až 30 %.

Metán

V atmosfére Marsu bol objavený metán, ktorý v atmosfére nie je schopný vydržať dlhšie ako niekoľko stoviek rokov, čo ukazuje, že sa na planéte musí nachádzať nejaký zdroj, ktorý ho dopĺňal. Špekuluje sa o dvoch možných zdrojoch, ktoré sú známe z pozemských podmienok – vulkanická aktivitu alebo produkcia biologickými pochodmi v podobe mikroorganizmov organizmov. Podobné organizmy spracúvajúce vodík a oxid uhličitý za vzniku práve metánu sú známe aj zo Zeme.
V marci 2004 európska sonda Mars Express potvrdila výskyt metánu v atmosfére, ktorý bol predtým predpovedaný na základe pozorovaní United Kingdom Infrared Telescope na Havaji a telekosopu Gemini South v Čile v roku 2003.
Existuje ale aj geologické vysvetlenie obsahu metánu v atmosfére, ktoré je spojené s premenou minerálu olivín na serpentín za prítomnosti tekutej vody niekde pod povrchom, ktorý by mohol uvoľňovať dostatočné množstvo plynu do atmosféry.

Formaldehyd

Vo februári roku 2005 bol oznámený objav formaldehydu na základe meraní planetárneho fourierovského spektrometra na sonde Mars Express v oveľa väčšom množstve, ako by sa mohlo očakávať, čo by podporovalo teóriu o mikrobiálnom živote. Výsledky meraní sú ale stále predmetom mnohých vedeckých debát bez jasného výsledku. Časť vedcov zastáva názor, že dáta zo spektrometra boli chybne interpretované.

Amoniak

Amoniak je v marťanskej atmosfére veľmi nestály a je schopný v nej zotrvať iba niekoľko hodín, ale aj napriek rýchlemu rozkladu amoniaku, bol tento plyn v atmosfére detegovaný. Vedci z NASA dokonca vyhlásili "Nie je známy žiadny spôsob, ako by sa mohol vyskytovať amoniak v atmosfére Marsu, na ktorom neexistuje život". Objavenie čpavku sa tak stáva dôležitým argumentom pre podporu hypotézy o súčasnom živote na Marse.
Na druhej strane výsledky meraní planetárneho fourierovského spektrometra boli opätovne spochybnené časťou vedeckej obce, ktorá poukazuje na fakt, že spektrometer nemá dostatočnú schopnosť rozlíšiť amoniak od oxidu uhličitého. Pre definitívne potvrdenie alebo vyvrátenie nameraných výsledkov bude potrebný ďalší výskum a merania.

Počasie

Na striedaní ročných období je založené aj počasie na Marse. Hlavnú úlohu v tomto procese zohrávajú polárne oblasti. Počas zimy na Marse v oblasti pólu dochádza k obdobným javom ako na Zemi. Oblasť pólu je vystavená permanentnej tme (tzv. polárna noc) po určitú časť solu. Počas zimy vzniká suchý ľad tvorený oxidom uhličitým, ktorý na jar začne sublimovať vplyvom dopadajúceho slnečného žiarenia. Následne začne uvoľnený oxid uhličitý meniť svoju pozíciu. Vplyvom rýchleho nárastu dochádza k zmenám tlaku medzi pólom a rovníkovými oblasťami, ktoré sa začnú vyrovnávať za vzniku silných vetrov dosahujúcich rýchlosť až 400 km/h. Silné vetry následne transportujú obrovské množstvo jemného materiálu v podobe prachu, čo často spôsobuje vznik celoplanetárnych prachových búrok.
Vďaka týmto vetrom dochádza tiež k transportu vodnej pary, ktorá sa často zhlukuje v mrakoch typu cirrus. Tieto mraky boli odfotografované roverom Opportunity v roku 2004.

Teplota

Priemerná teplota pri povrchu planéty je okolo −56 °C. Pre Mars sú charakteristické veľké rozdiely medzi dňom a nocou. Na rovníku sa teploty bežne pohybujú od −90 do −10 °C, a nad nulu sa dostanú iba výnimočne. Oproti tomu teplota povrchovej vrstvy pôdy môže niekedy dosiahnuť až +30 °C. Aj napriek týmto občasným priaznivým teplotám nemôže na povrchu existovať kvapalná voda. Voda by sa okamžite začala vyparovať vplyvom nízkeho tlaku. Vo výške okolo 40 až 50 km sa nachádza vrstva, ktorá má stálu teplotu. Následne vo výške približne 130 km začína ionosféra a vodíková koróna planéty dosahuje až do výšky 20 000 km. Na základe meraní sa zistilo, že aj na Marse panuje skleníkový efekt, ktorý otepľuje planétu približne o 5 °C a zadržuje okolo 30 % tepelnej energie.