google/wiki40b huggingface dataset:
Le Liège

Poloha

Obec má rozlohu 11,15 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 343 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Breznické podolie

Polohopis

Územie sa nachádza v západnej časti Štiavnických vrchov a zaberá západný okraj podcelku Hodrušská hornatina. Zaberá údolie rieky Hron, ktorý tu priberá niekoľko menších prítokov, z významnejších sú to Novobanský a Čaradický potok. Breznické podolie na severozápade vymedzuje Veľký Inovec (podcelok Pohronského Inovca), na severe je to časť Vtáčnika, Novobanská kotlina a podcelok Raj. Východným smerom pokračuje podcelok Hodrušská hornatina a južným smerom lemuje rieku Hron Hronská niva. Na juhozápade nadväzujú Štiavnické vrchy podcelkom Kozmálovské vŕšky a západne leží geomorfologická časť Hronskej pahorkatiny, Bešianska pahorkatina.

Doprava

Údolím Hrona prechádzajú významné komunikácie; zo Zvolena vodný tok kopíruje E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 (Nitra – Zvolen), v ktorej blízkosti vedie cesta I/65. Obe dopravné tepny v strednej časti podolia odbočujú západným smerom na Zlaté Moravce a údolím pokračuje do Tlmáč cesta I/76. Z juhu na sever vedie nivou rieky železničná trať  Nové Zámky – Zvolen.

Chránené územia

Okrajová časť Štiavnických vrchov v údolí rieky leží na vonkajšom okraji Chránenej krajinnej oblasti. Nevyskytujú sa tu ani žiadne osobitne chránené územia.

Turizmus

Najvýznamnejšou pamiatkou tejto časti územia je Benediktínsky kláštor v Hronskom Beňadiku. Breznické podolie tak tvorí zázemie a východisko výstupov do okolitých pohorí. Severným okrajom vedie Novou Baňou  červeno značená Rudná magistrála, vedúca atraktívnym územím s banskými pamiatkami. V južnej časti vedie z Tlmáč  modro značená trasa do Štiavnických vrchov, na ktorú sa pripája aj  zelená trasa z Tekovskej Breznice. Kláštor Hronský Beňadik a neďalekú Morovú kaplnku spája  žltý chodník.
Kristin Chenowethová

Životopis

Narodila sa v Oklahome a krátko po jej narodení bola adoptovaná. Svoju biologickú mamu nikdy nepoznala. Ako malá vystupovala v miestnych kostoloch, vyštudovala Broken Arrow Senior High School, kde sa podieľala na školských hrách. Tiež navštevovala Oklahoma City University, kde získala bakalársky titul za hudobné divadlo, magisterský titul opery.
Jej typ hlasu je soprán s rozsahom štyroch oktáv a schopnosťou zaspievať notu F nad vysokým C, bola veľmi úspešná v operných súťažiach. Po ukončení školy sa rozhodla presťahovať do New Yorku a začal svoju kariéru na Broadwayi.

Kariéra

Televízia
Jej práca v televízií, sa začínala menšími rolami v seriáloch. V seriály Západné krídlo stvárnila mediálnu konzultantku a spoločne aj s ostatnými hercami, bola nominovaná na Screen Actors Guild Award. V rokoch 2007 až 2009 sa predstavila v seriály Povedz, kto ťa zabil ako servírka Olivia Snooks. Po boku nestárnucej Bette White, sa objavila v seriály Núdzové pristátie (2010). Tiež sa pripojila k seriálu Glee, kde ukázala svoj spevácky talent. Aj keď si v seriály nezahrala dlho, v roku 2011 sa objavila aj vo filmovom spracovaní seriálu. Za postavu April Rhodes, ktorú v seriály Glee stvárnila, získala nomináciu na cenu Satelite.
Film
Ako filmová herečka, sa predstavila príklad po boku Nicole Kidman, vo filme Moja krásna čarodejnica z roku 2005. O rok neskôr, si zahrala menšiu rolu vo filme Ružový panter spolu s hercom Steveom Martinom či speváčkou Beyoncé. V rovnakom roku, sa predstavila v rodinnej komédií Rodinná dovolenka a iné nešťastia, vo filme sa objavila po boku herca Robina Williamsa.
V roku 2008 sa predstavila ako staršia sestra Reese Witherspoon, vo filme Vianoce na štvrtú. Stvárnila okúzlujúcu manažérku E.J ktorej sa šťastie vyhýba v romantickej komédií Chlapci z kalendára (2009). Po boku herečiek Jaime Lee Curtis a Sigourney Weaver, sa objavila v romantickej komédií Zase ona! (2010). V roku 2013 si zahrala spolu s Olesyou Rulin v komédií Rodinný víkend. S herečkou Menou Suvari si zahrala v snímke Opposite Sex (2014). V roku 2015 stvárnila postavu zlej kráľovnej Zloby v dobrodružnom filme Nasledujúci.
Dabing
Tiež sa venuje aj dabingovej práci. Svoj hlas prepožičala niekoľkým častiam animovanej rozprávky Cilling, rozprávky Rio 2, či v roku 2017 My Little Pony: The Movie.

Osobný život

V roku 2009, vyšla jej prvá autobiografia, s názvom A Little Bit Wicked: Life, Love, and Faith in Stages v ktorej popisuje jej detstvo v adoptívnej rodine, o účinkovaní v muzikále Wicked, ktorý ju preslávil, či o jej začiatkoch v Hollywoode.
Podporuje práva homosexuálov, za čo bola príklad so spevákom Rickym Martinom ocenená cenou Vita Russa, za ich prínos k lepšiemu vnímaniu homosexuálnej komunity v USA.
V mala vzťah s niekoľkými hviezdami z Hollywoodu, ako príklad filmový producent Dana Brunetti, či herci Seth Green, Lane Garrison a Marc Kudisch (s ktorým bola zasnúbená od roku 1998 do roku 2001) a tiež producent a spisovateľ Aaron Sorkin.
Trpí tzv. Ménièreovou chorobou, čiže poruchou vnútorného ucha, ktoré môžu spôsobiť závraty, bolesti hlavy a nevoľnosť.
Tiež má svoju hviezdu na Hollywodskom chodníku slávu.
Vincent Auriol

Životopis

Narodil sa v rodine pekára v Reveli. V roku 1905 získal magisterský diplom práv (neskôr i doktorát) a pracoval ako advokát v Toulouse. Bol sympatizantom strany SFIO (predchodca dnešnej Parti socialiste) už od jej vzniku v roku 1908 a založil denník Le Midi socialiste (voľný preklad Socialistický Juh).
V rokoch 1914 až 1940 pôsobil ako poslanec za Muret v ktorom bol od roku 1925 starostom. Ako tajomník socialistického klubu v Poslaneckej snemovni (od roku 1928) sa stal postupne finančným expertom SFIO a postupne i jedným z jej hlavných vodcov.
V rokoch 1924 až 1926 predsedal finančnej komisii Poslaneckej snemovne, bol i ministrom financií. Nesúhlasil s mníchovskou dohodou. Je jedným z osemdesiatich poslancov, ktorí 10. júla 1940 hlasovali proti udeleniu plnej moci maršalovi Pétainovi.
V septembri toho roku bol zatknutý a väznený. V liste Léonovi Blumovi však vyslovil nádej a osobnú istotu, že demokratické mocnosti porazia nacistické i fašistické režimy. V auguste 1941 bol zo zdravotných dôvodov prepustený do domáceho väzenia, kde písal revolučný spis Hier et demain ("Včera a zajtra", parafráza Verneovej zbierky). Vyjadril tu nemožnosť zotrvania v pravidlách tretej republiky a načrtol tým základ pre vývoj inštitúcii republiky štvrtej.
Postupne sa mu zo svojho domáceho väzenia podarilo nadviazať kontakt so socialistickými rezistentmi; sám vstúpil do francúzskeho odboja a v roku 1943 sa mu podarilo preletieť do Londýna. V roku 1944 sa stal prezidentom finančnej komisie Alžírska a poradcom generála de Gaulla.
V roku 1945 bol menovaný premiérom dočasnej francúzskej vlády, o rok neskôr predsedom prvého, potom i druhého Ústavodarného zhromaždenia, v roku 1947 sa stal prvým prezidentom Štvrtej francúzskej republiky.
Kvôli sporu s Guyom Molletom, opustil SFIO a v roku 1958 využil svoju pozíciu prezidenta a historického vodcu socializmu, aby založil zjednotenú stranu PSA (Parti socialiste autonome, založenú na základe súhlasu strán Socialistickej internacionály).
V roku 1959 sa stal členom Ústavnej rady, ale od roku 1960 sa nezúčastnil schôdzi na protest proti niekoľkým zákonom vtedajšieho prezidenta Charlese de Gaulla, ktorých presadenie bez konzultácie Ústavnou radou považoval za výkon osobnej moci a za protirečiace princípom demokracie. V roku 1962 sa však zúčastnil schôdze, aby pomohol presadeniu zákona o priamej voľbe prezidenta.
Jeho posledným činom bola verejná výzva k voľbe Françoise Mitterranda v prezidentských voľbách v roku 1965.
Viedenská univerzita

Viedenská univerzita (nem. Universität Wien, neformálne: Hauptuniversität; lat. Alma Mater Rudolphina Vindobonensis) je hlavná všeobecná univerzita vo Viedni. Bola založená v roku 1365 a je to po Karlovej univerzite najstaršia univerzita s primárne nemeckým vyučovacím jazykom.
Faradayova konštanta

Vo fyzike a v chémií je Faradayova konštanta F elektrický náboj 1 mólu elektrónov. Pomenovaná je podľa Michaela Faradaya, anglického fyzika a chemika.

Použitie

Faradayova konštanta má veľký význam vo fyzike a chémii, najmä v elektrochémii, kde je základnou konštantou. Používa sa pri výpočte elektrolytických systémov, na určenie molárnej hmotnosti látky vylúčenej na elektróde. Má význam aj v technike, napríklad v galvanotechnike alebo galvanických článkoch.
Saint-Étienne-sur-Chalaronne

Polohopis

Saint-Étienne-sur-Chalaronne má rozlohu 20,99 km². Najvyšší bod je položený 261 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Étienne-sur-Chalaronne má 1457 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
La Chapelle-Vicomtesse

Poloha

Obec má rozlohu 15,03 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 184 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leif Eriksson

Leif Eriksson (*980, Gothab, Grónsko. – † cca 1020 neznáme miesto) bol nórsky Viking, a pravdepodobne prvý európsky objaviteľ Ameriky.
Bol synom Erika Červeného (Eiríkr rauði), ktorý kolonizoval Island a Grónsko. Podľa ságy islanďanov (Íslendingasögur) približne v roku 1000 kúpil Leif loď od Bjarna Herjolfssona, a vybral sa s ďalšími mladíkmi nájsť zem, ktorú Herjolfsson na západe zbadal. Prehľadali časť pobrežia Severnej Ameriky a prezimovali v zemi, ktorú nazvali Vinland – Zem vína. Vínom (ktoré zbežne poznal len jeden účastník výpravy) boli pravdepodobne miestne bobule divokých brusníc alebo egreša. Podľa archeologických výskumov išlo s veľkou pravdepodobnosťou o Newfoundland, kde bola osada, zodpovedajúca popisom ság, nájdená.
Podľa iných ság sa Leif Eriksson na kráľovský príkaz venoval šíreniu kresťanstva v Grónsku, kde vďaka jeho matke vznikol najstarší kostol ostrova.
Informácie sú strohé a pochádzajú zo ság zapísaných až o dve storočia neskôr.
Noyelles-sur-Selle

Poloha

Obec má rozlohu 5,05 km². Najvyšší bod je položený 73 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 774 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peter Hečko

Rodina

Peter Hečko je starší brat speváčky a výtvarníčky Júlie Hečkovej.
11614 Istropolitana

(11614) Istropolitana je planétka, ktorú objavili Adrián Galád a Alexander Pravda v skorých ranných hodinách dňa 14. januára 1996 na Astronomickom a geofyzikálnom observatóriu Modra-Piesky. Je pomenovaná po prvej univerzite na území dnešného Slovenska, Academii Istropolitana.

Objav a pomenovanie

Planétka sa v čase objavu nachádzala vo východnej časti súhvezdia Blíženci (Gemini), asi 1,2° juhovýchodne od jasnej hviezdy  Gem (Pollux, +1,1 mag), mala zdanlivú vizuálnu jasnosť +17,6 mag a bola 54. planétkou objavenou v prvej polovici januára 1996. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1996 AD₂, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Modry pozorovaná aj v ďalších 19 nociach a celkovo bolo zmeraných 31 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 20. apríla 1996. V nasledujúcej opozícii bolo získaných 10 pozícií počas 5 nocí v období medzi 7. februárom a 4. májom 1997. V roku 1998 bola planétka pozorovaná v 5 nociach medzi 21. marcom a 5. júnom, pričom v tomto období bolo zmeraných ďalších 11 pozícií. Planétka bola pozorovaná aj v rokoch 1999 (4 noci, 10 pozícií, 11. augusta až 14. septembra) a 2001 (2 noci, 5 pozícií, 2. a 12. januára). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 35862 vydanom dňa 28. septembra 1999.
Planétka je pomenovaná po prvej univerzite na území dnešného Slovenska, Academii Istropolitana (v preklade „mesto na Dunaji“), predchodkyni Univerzity Komenského. Academiu Istropolitanu založil v Bratislave v roku 1465 uhorský kráľ Matej Korvín. Pomenovanie planétky navrhol Ferdinand Devínsky, bývalý rektor Univerzity Komenského. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 42361 vydanom dňa 9. marca 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 446 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 5,15 roku (1882 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 242 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 8,5 km.
Veilleins

Poloha

Obec má rozlohu 43,26 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 156 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charlesov zákon

Charlesov zákon v termodynamike a fyzikálnej chémii je vzťah pre izochorický dej prebiehajúci v ideálnom plyne.
Tlak plynu pri stálom objeme sa mení priamo úmerne s jeho termodynamickou teplotou.
Inak povedané: 
Medzi tlakom a teplotou existuje lineárna závislosť, za predpokladu že sa nemení látkové množstvo plynu a jeho objem je konštantný.

História

Teplotnú rozpínavosť vzduchu popísal francúzsky fyzik Jacques Alexandre César Charles v roku 1787 nezávisle od Gay-Lussaca a Daltona. Tieto vzťahy boli publikované na základe Gay-Lussacovho článku, preto bývá tento zákon niekedy označovaný ako Gay-Lussacov izochorický zákon.
Rovina Tortilla

Rovina Tortilla (angl. Tortilla Flat) bol jeden z prvých románov Johna Steinbecka jej dej sa odhráva v Monterey v Kalifornii. Táto kniha priniesla Steinbeckovi prvý komerčný úspech. Vydal ju v roku 1935.
Antheuil

Poloha

Obec má rozlohu 10,28 km². Najvyšší bod je položený 613 m n. m. a najnižší bod 345 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 63 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Mas-d’Artige

Poloha

Obec má rozlohu 16,21 km². Najvyšší bod je položený 921 m n. m. a najnižší bod 686 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 100 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kurt Gödel

Občianstvo

Narodil sa v roku 1906 v Brne ako občan Rakúsko-Uhorska, po rozpade Rakúsko-Uhorska stal sa vo veku 12 rokov československým občanom. Neskôr, vo veku 23 rokov získal rakúske občianstvo a po tom čo Adolf Hitler v roku 1938 anektoval Rakúsko sa stal automaticky občanom nemeckej Ríše. Po druhej svetovej vojne a emigrácii do USA v roku 1940 získal občianstvo Spojených štátov.
Liwá

Liwá' (v arabčine 1. zástava 2. obvod, kraj, provincia a pod.; po osmansky liwá) alebo po slovensky aj liva bolo v Osmanskej ríši synonymum pre výraz sandžak (tretie synonymum od polovice 19. stor. bolo mütesarriflik), teda správnu jednotku pod vilájetom.
Zo štátov, ktoré vznikli na území Osmanskej ríši, sa výraz najdlhšie zachoval v Iraku (do roku 1974). V Iraku (a do roku 1939 aj v Egypte) výraz znamená aj brigádu vo vojsku. Okrem toho existovala veľká správna jednotka liwá v štátoch Jordánsko (do roku 1965), Severný Jemen (v 80. rokoch 20. storočia) a Omán (zhruba do 90. rokov 20. stor.)
Štefan Ružička

Kariéra

S hokejom začínal v rodnej Nitre, kde odohral svoje dorastenecké i juniorské roky. V seniorskej extralige debutoval v sezóne 2001/2002. V roku 2003 ho draftoval v treťom kole z celkového 3. miesta klub NHL – Philadelphia Flyers. Sezónu 2003/2004 začal v juniorskej zámorskej lige OHL, kde hral za klub Owen Sound Attack, ktorý si ho v roku 2003 vybral v CHL Import Drafte v prvom kole z tretieho miesta. V rovnakej sezóne nastupoval aj na farme Philadelphie Flyers v Philadelphia Phantoms. V zámorskej NHL debutoval v sezóne 2005/2006, kedy vo februári nastúpil do zápasu proti New York Islanders, následne bol však poslaný späť na farmu, kde sezónu dohral. Nasledujúce dve sezóny odohral striedavo za Flyers a na farme Phantoms. Spolu odohral v NHL 55 duelov, v ktorých strelil štyri góly a pridal trinásť asistencií. Od sezóny 2008/2009 pôsobil v tíme Kontinentálnej hokejovej ligy HC Spartak Moskva. V novembri 2008 strelil v zápase proti Metallurg Novokuzneck štyri góly a stal sa tak prvým hráčom ruskej KHL, ktorý v jednom zápase dal štyri góly a zároveň aj prvým Slovákom s hattrickom. V sezóne 2011/2012 bol po základnej časti najproduktívnejším Slovákom v KHL, keď v 53 stretnutiach nazbieral 40 kanadských bodov (22 gólov, 18 asistencií). V Spartaku Moskva nakoniec odohral necelých päť sezón, v ročníku 2012/2013 bol vymenený do klubu Salavat Julajev Ufa. Sezónu 2013/2014 začal v Ufe, no už po siedmich zápasoch ho vedenie klubu preradilo do farmárskeho tímu Vyššej hokejovej ligy Toros Neftekamsk. Sezónu dohral v Avangarde Omsk, kde bol v polovici októbra vymenený za slovenského útočníka Tomáša Záborského. Začiatok sezóny 2014/2015 odohral v najvyššej švajčiarskej súťaži NLA v tíme Lausanne HC, s ktorým sa dohodol na mesačnej zmluve. V novembri 2014 sa upísal klubu HC Slovan Bratislava, odkiaľ po jedenástich odohraných zápasoch zamieril do českého tímu HC Oceláři Třinec.
V septembri 2015 vo veku 30 rokov sa rozhodol ukončiť aktívnu hráčsku kariéru.
V lete 2016 sa však po roku vrátil k profesionálnemu hokeju, v júli sa s českým tímom HC Oceláři Třinec, čo bolo jeho posledné pôsobisko v sezóne 2014/2015, dohodol na mesačnej skúške. Napokon sa rozhodol pokračovať v kariére v tíme HC Sparta Praha.

Reprezentácia

Slovensko reprezentoval na majstrovstvách sveta v rokoch 2009 a 2011. S slovenskom drese odohral celkom 42 zápasov, strelil 13 gólov.
Ivan Fíla

Životopis

Narodil sa v Prahe, v roku 1977 sa presťahoval do Nemecka, kde na Filmovej fakulte v Kolíne nad Rýnom vyštudoval réžiu a scenáristiku.

Po skončení štádia začal nakrúcať dokumentárne a krátke filmy. V roku 1996 debutoval hraným filmom Lea, ktorý mal premiéru na Benátskom filmovom festivale. Film vyhral OCIC – Award. Okrem ďalších medzinárodných filmových cien získal aj dvoch Českých levov. Film Lea bol nominovaný na Zlatý glóbus ako najlepší cudzojazyčný film aj na Európsku filmovú cenu. Dielo Lea mu otvorilo dvere do Hollywoodu, kde na objednávku Stevena Spielberga napísal filmový scenár The Betty Schimmel Story.
Jeho film Kráľ zlodejov mal v roku 2004 na Moskovskom medzinárodnom festivale premiéru a vyhral „Prix d'or“ za najlepší európsky filmový scenár, tak ako aj štyroch Českých levov. Film Kráľ zlodejov bol slovenskou nomináciou na Oscara v kategórii zahraničný film. Popri hraných filmoch nakrútil Fila aj dokumentárne filmy ako „Václav Havel – Jedna česká rozprávka“, „Hitler – Vydierač“, alebo „Joschka Fischer“. Tohto času pracuje na svojom anglickom kinoprojekte, romantickej komédii – Bella Luna. Hlavnú úlohu si pravdepodobne zahrá americká herečka Sharon Stone.
Fila žije vo Frankfurte, v Los Angeles a v Prahe.
Saint-Gilles-des-Marais

Poloha

Obec má rozlohu 5,92 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 103 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Cirgues-sur-Couze

Poloha

Obec má rozlohu 1,54 km². Najvyšší bod je položený 622 m n. m. a najnižší bod 449 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 319 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vouthon-Haut

Poloha

Obec má rozlohu 13,23 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 308 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 70 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tou E jüan

Tou E jüan (čín. 竇娥冤, pchin-jin: Dòu É yuān - doslova nespravodlivosť voči Tou E), známa podľa záverečnej árie aj ako Letný sneh (六月雪), patrí k najlepším hrám čínskeho dramatika Kuan Chan-čchinga. Bola napísaná na začiatku 14. storočia počas vlády mongolskej dynastie Jüan.
Hlavnou hrdinkou hry je Tou E, mladá vdova, ktorá sa oddane stará o svoju svokru. Tou E sa stane obeťou dvoch podvodníkov, otca a syna, a je obvinená z vraždy staršieho z nich. Na mučidlách je prinútená sa priznať a neskôr je odsúdená. Pred smrťou však prisahala, že "nebo a zem" dokáže jej nevinu. Po jej smrti v júni napadol sneh, jej duch povedal o nespravodlivosti jej otcovi, ktorý sa stal vyšetrovateľom a usvedčil skorumpovaných úradníkov.
Hra nesie silné morálne posolstvo a je napísaná v hovorovom jazyku. Neskôr bola mnohokrát prepracovaná a námet použitý viacerými dramatikmi.
Soual

Polohopis

Soual má rozlohu 14,17 km². Najvyšší bod je položený 221 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Soual má 2258 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Rue Monge

Poloha

Ulice vedie od križovatky s Boulevard Saint-Germain a Rue de la Montagne-Sainte-Geneviève a končí pri Avenue des Gobelins a Rue de Bazeilles. Je orientovaná zo severu na juh. Smerom na sever pokračuje ulica Rue Lagrange.

Dejiny

O vzniku ulice bolo rozhodnuté v roku 1859 a v roku 1860 bola vymeraná, pričom zabrala časť Rue Saint-Victor. V roku 1869 boli pri stavebných prácach objavené pozostatky rímskej arény. Ulica bola pomenovaná 2. marca 1864 na počesť Gasparda Monga (1746 – 1818), francúzskeho matematika a zakladateľa École Polytechnique.
L. Ron Hubbard

Životopis

Narodil sa v Tildene v Nebraske v rodine armádneho dôstojníka a feministickej vysokoškolskej pedagogičky. V mladosti veľa cestoval (hlavne na Ďaleký východ). V roku 1930 sa zapísal na štúdium stavebníctva na George Washington University vo Washingtone. Zapísal sa tiež napr. do jedného z prvých kurzov jadrovej fyziky (čo neskôr rád zdôrazňoval). Univerzitu nedokončil, opustil ju v roku 1931. Živil sa ako pilot a spisovateľ, ako letec sa zúčastnil rôznych expedícii.
V roku 1933 si vzal svoju prvú ženu, spisovateľku Margaret Grubbovú, s ktorou mal dve deti. Hubbard písal pre rôzne literárne časopisy vedeckofantastické, fantastické, detektívne, westernové a dobrodružné prózy, a to poviedky, romány a jeden scenár. Používal mnoho pseudonymov, bol veľmi známym autorom. Počas druhej svetovej vojny slúžil pri námorníctve u Office of Naval Intelligence.
V roku 1950 publikoval knihu Dianetika, moderna veda o duševnom zdraví (Dianetics: The Modern Science of Mental Health), v ktorej opísal vlastnú psychologickú teóriu, nazývanú dianetika. Táto kniha sa aj napriek odmietnutiu odbornou verejnosťou široko rozšírila a stala sa bestsellerom; len za rok po vydaní sa predalo 150 000 výtlačkov. Registroval taktiež spolok Hubbard Dianetic Research Foundation (Hubbardova nadácia pre dianetický výskum).
V roku 1952 rozšíril Hubbard dianetiku o „užitú náboženskú filozofiu“, ktorú nazval scientológia. V tomto roku si taktiež vzal svoju poslednú manželku, Mary Sue Whippovú. Až do konca života stál v čele scientologickej cirkvi. V roku 1957 napísal knihu "Všetko o radiácii" (All About Radiation), v nej propaguje tzv. purifikačný program, ktorý údajne očisťuje telesné bunky od jedov.
V osemdesiatych rokoch sa Hubbard vrátil k literárnej činnosti, napísal sci-fi romány so scientologickým posolstvom Battlefield Earth (Bojisko Zeme, 1982) a Mission Earth (Misia Zeme, 1987), a taktiež nepublikovaný scenár Revolt in the Stars (Vzbura vo hviezdach), v ktorom zdramatizoval časť dianetického postupu. 24. januára 1986 zomrel na svojom ranči, údajne na mŕtvicu.
Bol veľmi plodným autorom. Len vydanie jeho rukopisných poznámok, prepísaných až po jeho smrti, je napísaných na 110 obsiahlych zväzkoch. Väčšinu diel napísal v rokoch 1930 – 1980 a väčšina bola publikovaná v nakladateľstvách, spojených so scientologickou cirkvou. V roku 2006 bol uznaný Guinnessovou knihou rekordov za najplodnejšieho a najprekladanejšieho autora s údajom, že publikoval 1084 beletristických i nebeletristických diel, ktoré boli preložené do 71 jazykov.
Saint-Pierre-Roche

Poloha

Obec má rozlohu 17,02 km². Najvyšší bod je položený 905 m n. m. a najnižší bod 694 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 414 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hexán

Výroba

Hexán sa vyrába rafináciou ropy. Presné zloženie frakcie závisí predovšetkým na zdroji ropy (surová alebo reformovaná) a obmedzenia na rafináciu.

Toxicita

Toxicita hexánu je relatívne nízka, aj keď ide o mierne anestetikum. Vdychovanie vysokých koncentrácií spôsobuje najprv miernu eufóriu, následne ospalosť s bolesťou hlavy a nevoľnosť.
Na jar 2010 bolo v čínskej továrni, kde sa vyrábajú prístroje Apple iPhone, postihnutých mnoho pracovníkov chronickou otravou N-hexánom. Prejavovala sa u nich únava, slabosť, závraty a bolesti hlavy a končatín. Najmenej 62 z nich muselo vyhľadať lekársku starostlivosť, niektorí boli dlhšiu dobu hospitalizovaní.