google/wiki40b huggingface dataset:
Vladimír Velecký

Život

Rodina Veleckých pochádzala z moravskej obce Hrušky. Vyštudoval poľnohospodársku školu a po prvej svetovej vojne kúpil pôdu vo Vrábľoch, konkrétne v osade na kopci menom Kíreš. Jeho otec mu spočiatku pomáhal a zásoboval ho modernými strojmi z Čiech. Vo Vrábľoch si našiel aj svoju manželku Máriu rod. Součkovú, ktorej otec bol veliteľom miestnej žandárskej stanice.
Vladimír Velecký sa priatelil s vtedajším prezidentom Tomášom G. Masarykom, ktorý ho navštevoval na Kíreši, prípadne sa stretávali v Topoľčiankach a pravidelne chodievali na poľovačky. V roku 1918 sa stal starostom mesta Vráble. Po roku 1938, keď Vráble patrili do Maďarska, sa rodina presťahovala do Nitry.
V roku 1939 sa zapojili do odboja. Prevádzali cez novo vytvorenú hranicu s Maďarskom prenasledovaných. V prevádzaní mu pomáhala aj jeho 11-ročná dcéra Sonja. Fašisti ich odhalili. Veleckého uväznili a neskôr odsúdili na smrť. V auguste 1944 partizáni oslobodili väznicu, Velecký sa k nim pridal a odišiel s nimi do hôr, kde sa ukrývala aj jeho rodina. Do oslobodenia Slovenska s manželkou a dcérou pôsobili v partizánskom oddieli Jánošík.
Po oslobodení sa pridali k armáde a bojovali až do skončenia 2. svetovej vojny. Vrátili sa do Vrábeľ, ale len na krátku dobu. V roku 1947 sa presťahovali do Bratislavy. V tom čase bola rodina spolumajiteľom Slovenských liehovarov a likérok.
V roku 1948, po znárodnení, sa začala meniť politická situácia. Vladimír Velecký sa stal členom Agrárnej strany. Začal mať politické problémy, lebo otvorene hlásal nespokojnosť s vtedajšou politikou. Keď sa situácia začala zhoršovať, chcel s rodinou emigrovať do Argentíny. Nakoľko jeho jediná dcéra Sonja bola už vydatá, odmietla s nimi emigrovať.
Začiatkom 50-tych rokov 20. storočia bol Vladimír Velecký obvinený zo špionáže s Francúzskom a odsúdený za vlastizradu. Celý súdny proces bol vykonštruovaný. Manželku Máriu odsúdili na 8 rokov väzenia v pracovnom tábore v Ilave za spoluprácu s ním a neudanie manžela. Do poslednej chvíle Velecký veril, že mu udelia milosť. Dňa 8. novembra 1951 ho po dlhom mučení obesili v Justičnom paláci v Bratislave. Na pohrebe mohla byť prítomná iba dcéra Sonja a jeho hrob nemohol byť nijako označený. Manželku Máriu prepustili z väzenia až v máji 1955, no na následky ťažkého mučenia o tri týždne zomrela.
V roku 1969 bol Vladimír Velecký čiastočne rehabilitovaný. Po udalostiach novembra 1989 ho úplne rehabilitovali. V roku 1991 mu prezident Václav Havel vzdal česť a ospravedlnil sa jeho dcére, vnučkám a pravnučkám.
Vladimír Velecký je pochovaný spolu s rodinou na ružinovskom cintoríne v Bratislave.

Dielo

V roku 1936 vytlačili nájomníci kníhtlačiarne G. A. BEŽO v Trnave publikáciu pod názvom Vpád maďarských boľševikov na Slovensko v roku 1919. V nej na stranách 145 – 149 publikoval Vladimír Velecký svoje postrehy z tohto obdobia. Konkrétne jeho kapitola nesie názov Vráble pod boľševickým útokom. V diele opisuje deň po dni udalosti z roku 1919, ktoré sa odohrali v meste Vráble a jeho okolí.
Škovránka krátkoprstá

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 10. Škovránka krátkoprstá je novohniezdiaci druh. Ekosozologický status v roku 1995 I - nezaradený. V roku 1998 DD - druh, o ktorom sú údaje nedostatočné. V roku 2001 DD - údajovo nedostatočný. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Škovránka krátkoprstá je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V - zraniteľný druh.
Mareil-en-Champagne

Poloha

Obec má rozlohu 7,97 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 326 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Scey-sur-Saône-et-Saint-Albin (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 28,25 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 204 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 644 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Neuveville-devant-Lépanges

Poloha

Obec má rozlohu 8,77 km². Najvyšší bod je položený 649 m n. m. a najnižší bod 383 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 453 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Razimet

Poloha

Obec má rozlohu 7,18 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 261 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Liedekerke

Obyvateľstvo

Obec má približne 12 354 obyvateľov (2010).
Ivo Toman (podnikateľ)

Životopis

Narodil sa so zdravotným handicapom – trpel Touretteovym syndrómom. V 6 rokoch dostal meningitídu.
V škole bol kvôli svojmu zdravotnému handicapu často terčom posmeškov. Učenie sa mu znechutilo a uvažoval o zmene školy, k čomu nakoniec nedošlo. Situáciu pomohol vyriešiť učiteľ so znalosťami psychológie, ktorý ho dokázal znovu motivovať k učeniu. Od tejto chvíle sa jeho prospech značne zlepšil.
Po maturite na gymnáziu odišiel na vysokú školu do ZvolenA, ktorú dokončil v roku 1988.
Vo svojich 21 rokoch si po stretnutí so spolužiakom, ktorý mal tiež zdravotný problém, uvedomil akým spôsobom Má čeliť svojmu handicapu. Problémom nebol samotný Tourettov syndróm, ale jeho osobný postoj. Túžba zmeniť svoj postoj k zdravotnému stavu predstavovala silnú motiváciu a preto začal študovať knihy o marketingu, osobnom rozvoji a psychológiu. Čítal životopisy úspešných osobností a zistil prekvapujúce fakty: väčšina najúspešnejších a najbohatších ľudí svoj vplyv a majetok nezdedili, ale dosiahla ich vlastnou cieľavedomosťou. Jedna štvrtina z týchto úspešných ľudí mala vážny zdravotný handicap.
Po roku 1989 sa stal predajcom v priamom predaji. Úspech sa nedostavil ihneď. Privatizoval stolársku dielňu v Havířove, čím sa vo svojich 29 rokoch dostal do miliónových dlhov. V nasledujúcom zložitom období musel nájsť cestu, ako zarobiť 60 000 českých korún mesačne na výplaty a až potom pre seba. 
Založil firmu Taxus International v ktorej rozvíja svoje skúsenosti z odboru osobného rozvoja a psychológie. Začal s potravinovými doplnkami, neskôr firma expandovala na Slovensko a do Maďarska s ďalšími produktmi. V roku 2002 sa presťahoval do Prahy. So svojou manželkou Martinou Králíčkovou začal vyvíjať revolučnú výučbu angličtiny, ktorú v roku 2004 uviedol do praxe na slovenský aj zahraničný trh.
Ivo Toman organizuje motivačné kurzy a vedie školenia v odbore osobného rozvoja. Napísal niekoľko kníh a nahral niekoľko vzdelávacích audio a video programov. Netradičné metódy osobného rozvoja jednotlivcov a marketing zhrnul na prelome rokov 2006/2007 do nového vzdelávacieho videoprogramu s názvom Instinkt zabijáka, ktorý nachádza uplatnenie vo firmách zúčastňujúcich sa konkurenčného boja.
Ivo Toman prispieva časťou svojich príjmov na charitu osobám so zdravotným postihnutím.
V roku 2008 bol ocenený zaradením do Almanachu 1000 Leaders of Czech Republic. V roku 2009 získal cenu malého delfína od Českej marketingovej spoločnosti ako Marketer roku 2009. 29. marca 2012 bol v Bratislave vyhlásený za Najpredávanejšieho autora roka 2011 v sieti kníhkupectiev Panta Rhei.
Jack Lemmon

Životopis

Od mladosti hral na klavír a so svojim otcom hral ochotnické divadlo. Počas 2. svetovej vojny slúžil u amerického námorníctva, po skončení vojny úspešne vyštudoval Harvard University. Po jej absolutóriu začínal ako barový pianista, od roku 1948 hral rôzne drobné a epizódne role v rozhlase a v televíznych sitcomoch. Od roku 1954 hral divadlo na Broadwayi. Tu si ho všimli hľadači talentov z Hollywoodu. Po niekoľkých komédiach sa dostavil prvý veľký úspech v roku 1955, kedy získal prvého Oscara, čím začala kariéra budúcej hollywoodskej legendy.
Bol výborným komediálnym hercom s veľkým citom pre situačníú komiku a tragikomické situácie. V roku 1959 si zahral po boku Marilyn Monroe v legendárnom filme Niekto to rád horúce režiséra Billyho Wildera, čo mu vynieslo ďalšiu nomináciu na Oscara.
Od šesťdesiatych rokov často hrával s Walterom Matthauom s ktorým vytvoril komickú dvojicu.
Jonathan Bennett

Jonathan Bennett (* 1930 Greymouth, Nový Zéland) je britský filozof novozélandského pôvodu, predstaviteľ analytickej filozofie. Na báze teórie konania vypracoval originálnu koncepciu významu. Vyšiel z výskumov racionality.
Univerzitné vzdelanie nadobudol na Oxfordskej univerzite. Učil na Cambridgeskej univerzite (1956 – 1968), Simon Fraser University (1968 – 1970), University of British Columbia (1970 – 1979) a Syracuse University (1979 – 1997).
Turek (stroj)

Turek bol mechanický stroj, prevádzkovaný v 18. a 19. storočí, ktorý jeho majitelia vydávali za šachový automat, mal aj turecké meno, Ilker. V skutočnosti bol však veľmi prepracovanou mystifikáciou. Mechanizmus skonštruoval roku 1771 rakúsky vynálezca Johann Wolfgang Kempelen a verejnosti ho predviedol ešte toho roku na zámku Schönbrunn za prítomnosti kráľovnej Márie Terézie. Stroj dokázal zohrať dobrú šachovú partiu proti ľudskému protihráčovi alebo predviesť tzv. jazdcovu prechádzku – šachový problém ukladajúcí hráčovi obísť jazdcom celú šachovnicu tak, aby každé pole navštívil presne raz.
Svoj názov Turek dostal podľa svojho vzhľadu. Verejne bol prezentovaný ako automat, ale v skutočnosti išlo o mechanické zariadenie ukrývajúce skutočného šachistu, ktorý sa v prípade kontroly vnútra skrinky premiestňoval z jednej strany na druhú. Turka ovládal počas hry, pričom o ťahoch na šachovnici bol informovaný pomocou magnetov, na ktoré si svietil sviečkou. Turek hral v rôznych štátoch Európy a Ameriky po takmer 84 rokov, pričom porazil mnoho svojich vyzývateľov vrátane štátnikov ako Napoleon Bonaparte a Benjamin Franklin. Aj keď mnoho ľudí podozrievalo, že vnútri stroja je skrytý človek, verejne bol podvod vysvetlený až v roku 1857 v americkom časopise The Chess Monthly. V tej dobe už stroj neexistoval; v roku 1854 zhorel pri požiari.
Broumov (okres Náchod)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o Broumove je z roku 1256. V roku 1348 bol Broumov na základe rozhodnutia Karola IV. povýšený na mesto.
Saint-André-en-Morvan

Poloha

Obec má rozlohu 22,82 km². Najvyšší bod je položený 385 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 295 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hlboký potok (prítok Ladomirky)

Prameň

Preteká severozápadným výbežkom Laboreckej vrchoviny, kde pramení pri štátnej hranici s Poľskom, na juhozápadnom svahu vrchu Brdo (645,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 470 m n. m.
Rybník (okres Levice)

Polohopis

Leží na prelome juhozápadného okraja Štiavnických vrchov a nivy Hrona, v blízkosti výrazného útvaru nazývaného Slovenská Brána.

Dejiny

Prvá písomná zmienka spomína obec pod názvom Scelleus v roku 1075. Z roku 1720 pochádza pečať s vinohradníckym motívom. V roku 1781 získala obec výsadu zemepánského mestečka - jarmočné právo.

Turistika

Zaujímavosťou v obci je vyvierajúci termálny prameň Teplica, ktorý potom pokračuje ako v zime nezamŕzajúci vodný tok Teplička.
V katastrálnom území obce sa nachádzajú dve významné lokality. Jednou z nich je Kusá Hora, ktorá je súčasťou jedinečného geomorfologického útvaru Slovenskej brány zjazvenej kameňolomom, ktorý sa lokálne nazýva Galiba. Druhou lokalitou je andezitový masív Krivín, ktorý bol v r. 1999  vyhlásený za štátnu prírodnú rezerváciu. Staršie osídlenie lokality dokladá hradisko a popolnicové pole z doby halštatskej, ďalej sídlisko z doby veľkomoravskej.

Kultúra

Z etnografického hľadiska je obec zaujímavá typickým odevom - tekovský kroj a typickými zvykmi, ktoré patria do tekovského regiónu. Používaním mäkkého typu stredoslovenského nárečia patrí tiež medzi tzv. čilejkárske obce. Výraz "čilej"' znamená "teraz".
V časti Prieložky sa v 60-tych i 70-tych rokoch minulého storočia konali každoročne významné terénne motocyklové preteky. Tieto preteky mali významný celoštátny kredit, nakoľko sa na nich zúčastňovali významní jazdci z Česka i Slovenska, taktiež i zo zahraničia. V súčasnosti opäť funguje aj Automotoklub Rybník, ktorí obnovil svoju činnosť po takmer dvoch desaťročiach. Hlavným cieľom činnosti AMK Rybník je opätovné usporiadanie pretekov na trati na Prieložkách. V súčasnosti prebieha tvorba motokrosovej trate aj s obnovenými pasážami legendárnej trate, na ktorej sa pôvodne jazdievalo. Trať bude mať dĺžku vyše 1 800 m a bude splnať najprísnejšie kritériá motocyklovej federácie.
Rédange

Poloha

Obec má rozlohu 5,5 km². Najvyšší bod je položený 425 m n. m. a najnižší bod 299 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 954 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Glycínový receptor

Glycínový receptor je membránový receptor patriaci do skupiny receptorov, ktoré sú súčasťou iónového kanála. Je spojený s chloridovým kanálom plazmatickej membrány. Prirodzeným aktivátorom je inhibičná aminokyselina glycín.

Štruktúra

Skladá sa z dvoch podjednotiek, ktoré vytvárajú pentamérnu štruktúru.
Courtagnon

Poloha

Obec má rozlohu 3,95 km². Najvyšší bod je položený 263 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brigita Šimonová

Životopis

V roku 1956-1959 študovala na Jedenásťročnej strednej škole v Banskej Bystrici, 1959-1964 na Filozofickej fakulte UPJŠ (teraz Prešovská univerzita) v Prešove. Stredoškolská profesorka v Rožňave, na SPŠJM v Banskej Bystrici, od roku 1973 vysokoškolská pedagogička na Pedagogickej fakulte UMB v Banskej Bystrici. Venuje sa literatúre pre deti a mládež, najmä problematike rozprávky, vyučovania literatúry a metodike. Autorka štúdií.
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2012

Právo účasti

Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci registrovaní v európskych národných krasokorčuliarskych zväzoch a ktorí 1. júla 2011 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Na základe výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách Európy majú jednotlivé krajiny právo nominovať medzi jedným až troma nominantmi do každej disciplíny. Každý národný krasokorčuliarsky zväz si môže nastaviť vlastné kritériá, podľa ktorých nominuje svojich účastníkov. Okrem týchto základných pravidiel bola ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú museli športovci prekročiť.
Heinrich Harrer

Predvojnové obdobie

Narodil sa v korutánskom Hüttenbergu v rodine poštového úradníka. V rokoch 1933 – 1938 študoval geografiu a šport na Univerzite Karla Franzensa v Grazi. Od mladosti sa venoval lyžovaniu a horolezectvu. Medzi jeho predvojnovými výkonmi vyniká najmä prvovýstup Severnej steny švajčiarskeho Eigeru, ktorý spoločne so skupinou rakúsko-nemeckých horolezcov uskutočnil v roku 1938.
Od roku 1933 bol členom nacistických oddielov SA a postupne získal hodnosť Oberscharführer. V roku 1938 po anšluse Rakúska vstúpil do NSDAP a oddielov SS. Toto neskôr sám označil za hlúpu chybu a ideologický omyl.

India a Tibet (1939 – 1951)

V lete roku 1939 odišiel s nemeckou horolezeckou expedíciou do Himaláji, cieľom bolo zdolanie pakistanskej osemtisícovky Nanga Parbat. Krátko po začatí druhej svetovej vojny v roku 1939 padol do zajatia britskej koloniálnej správy a spoločne s ďalšími asi tisíc zajatcami ho internovali v indickom Dehradune. Z internačného tábora sa mu podarilo újsť, a pretože potreboval rýchlo zmiznúť z indického územia, uchýlil sa do Tibetu, kde prečkal zvyšok vojny a niekoľko povojnových rokov.
Vlastné skúsenosti z ciest do Tibetu zhrnul okrem iného v knihách Sedem rokov v Tibete a Návrat do Tibetu. Spriatelil sa okrem iných so švédskym cestovateľom Svenom Hedinom a súčasným dalajlámom Tändzinom Gjamccho, ktorého učil angličtinu.
V roku 1962 na Novej Guinei vykonal prvý výstup na Carstenz Pyramid, najvyššiu horu Austrálie a Oceánie.
Eugen Jurzyca

Vzdelanie a začiatky kariéry

Vysokoškolské štúdium Jurzyca ukončil v roku 1981 na vtedajšej Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, dnešnej Ekonomickej univerzite. Neskôr tiež študoval na Open University v Bratislave (1991-1992) a rovnako absolvoval aj polročnú stáž na Georgetown University v USA (1993). Spoluzaložil a pracoval v Centre pre hospodársky rozvoj, Inštitút pre ekonomické a sociálne reformy. V INEKO pôsobil aj ako riaditeľ. Podieľal sa na vzniku Transparency International Slovensko a Podnikateľskej aliancia Slovenska. Ako podpredseda pracoval tiež na Protimonopolnom úrade SR. V rokoch 2000 až 2001 bol členom Bankovej rady Národnej banky Slovenska. Pre OECD a Svetovú banku pracoval ako poradca.

Politická kariéra

Eugen Jurzyca je členom politickej strany Sloboda a Solidarita a tímlídrom strany pre verejné financie.

Od 2010 do 2014: minister školstva

Za ministra školstva, vedy, výskumu a športu bol vymenovaný prezidentom Gašparovičom 9. júla 2010. Ako minister chcel, podľa vyhlásenia z júla 2010, podporovať „otvorenie trhu s učebnicami, zavedenie povinného vyučovania anglického jazyka na základných a stredných školách i lepšie rozlišovanie vysokých škôl podľa kvality“. Chcel tiež zlepšiť grantový systém a kvalitu vedeckých projektov a kariérny rast učiteľov. Chcel odstrániť nadmernú byrokraciu v školstve. Do funkcie ministra bol nominovaný SDKÚ–DS.
V parlamentých voľbách v marci 2012 kandidoval na 8. mieste kandidátky SDKÚ-DS, ziskom 9 064 preferenčných hlasov však klesol na dvanáste preferenčné miesto. Vo februári 2012 oznámil, že do strany vstúpi ešte pred voľbami. „Som stopercentne presvedčený, že SDKÚ má čo povedať Slovensku, má plány, vie posunúť Slovensko dopredu a verím, že vyššie preferencie si zaslúži aj strana, aj Slovensko,“ povedal vtedy.

Od 2014 do 2019: poslanec Národnej rady

V lete 2014 sa stal poslancom Národnej rady SR. V decembri 2014 vystúpil z SDKÚ–DS, v januári 2015 vstúpil do poslaneckého klubu SaS, ale nestal sa členom strany. Do parlamentu sa dostal vďaka zániku mandátu Ivana Štefanca, ktorý sa stal poslancom Európskeho parlamentu. Do konca volebného obdobia v parlamente pôsobil vo Výbore pre európske záležitosti a Výbore pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport.
V parlamentných voľbách v marci 2016 kandidoval na kandidátke SaS na piatom mieste. Vo voľbách obdržal 19 236 prednostných hlasov a do parlamentu sa dostal z celkového 9. miesta. Stal sa podpredsedom Výboru pre financie a rozpočet.

Od 2019: poslanec Európskeho parlamentu

Vo voľbách do Európskeho parlamentu bol lídrom kandidátky strany SaS. Vo voľbách získal 33 540 prednostných hlasov a z celkového druhého miesta sa stal poslancom Európskeho parlamentu.
Od 2. júla 2019 vykonáva mandát poslanca Európskeho parlamentu. Je členom frakcie ECR, členom Výboru pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa (IMCO), náhradníkom Výboru pre hospodárske a menové veci (ECON) a členom Delegácie pre Strednú Áziu a Mongolsko.
Héricourt (Haute-Saône)

Poloha

Obec má rozlohu 18,08 km². Najvyšší bod je položený 541 m n. m. a najnižší bod 320 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 481 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fontevraud-l’Abbaye

Poloha

Obec má rozlohu 14,82 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 550 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quilly (Loire-Atlantique)

Poloha

Obec má rozlohu 17,67 km². Najvyšší bod je položený 37 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 248 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ano, šéfe!

Moderátor

Zdeněk Pohlreich sa vyučil za kuchára proti svojej vôli a varenie ho najskôr vôbec nebavilo. Zmenu v tom priniesla prax, ktorú absolvoval pri pôsobení ako šéfkuchár v reštaurácii La Guillotine v Adelaide. Po návrate z emigrácie postupne pracoval na rovnakej pozícii v Prahe v hoteli Renaissance, Villa Voyta, Radisson SAS a Marriott. V súčasnosti prevádzkuje Café Imperial a taliansku reštauráciu Divinis.
Program je tiež známy tým, že moderátor si nedáva pred „ústa servítku“. Väčšinou je prvá časť programu cenzurovaná formou pípania a časť druhá, ktorá je vysielaná po 22. hodine je bez cenzúry.
Biomatematika

Biomatematika alebo matematická biológia je interdisciplinárna oblasť akademického štúdia, ktorej cieľom je modelovať prirodzené biologické procesy pomocou matematických techník a nástrojov. Má praktické aj teoretické aplikácie v biologickom výskume.

Oblasti výskumu

Nasleduje zoznam niektorých oblastí výskumu v biomatematike a linky na súvisiace projekty na rozličných univerzitách. Tieto príklady sú charakterizované komplexnými, nelineárnymi mechanizmami a začína byť jasnejšie, že výsledku týchto interakcií možno porozumieť len pomocou matematických a výpočtových modelov. Pre širokú diverzitu obsiahnutých špecifických znalostí sa biomatematický výskum často realizuje v kooperácii medzi matematikmi, fyzikmi, biológmi, doktormi, zoológmi, chemikmi atď.

Populačná dynamika

Populačná dynamika je tradične dominantná oblasť biomatematiky. Práca v tejto oblasti sa datuje do 19. storočia. Lotkove-Volterrove rovnice „dravec-korisť“ sú známym príkladom. Za posledných 30 rokov populačnú dynamiku doplnila evolučná teória hier, ktorú od začiatku vyvíjal John Maynard Smith. Pod touto dynamikou, evolučné biologické koncepty môžu dostať deterministickú matematickú formu. Populačná dynamika sa prelína s inými aktívnymi oblasťami výskumu v biomatematike: matematická epidemiológia, štúdium infekčných ochorení postihujúcich populácie. Rozličné modely šírenia vírusov boli navrhnuté a analyzované, a poskytujú dôležité výsledky, ktoré môžu byť aplikované pri rozhodnutiach o zdravotných koncepciách.

Matematické metódy

Model biologického systému sa konvertuje do systému rovníc, i keď slovo 'model' sa často používa ako synonym so systémom korešpondujúcich rovníc. Riešenie rovníc, analytickými alebo numerickými prostriedkami, popisuje ako sa biologický systém správa v čase alebo v rovnováhe. Je mnoho rozličných typov rovníc a typ správania, ktorý sa môže vyskytnúť, závisí od modelu i od použitých rovníc. Model často robí predpoklady o systéme. Rovnice tiež môžu robiť predpoklady o povahe toho, čo môže nastať.
Nasleduje zoznam matematických opisov a ich predpokladov.
Nikolaj Fiodorovič Fiodorov

Nikolaj Fiodorovič Fiodorov (rus. Николай Фёдорович Фёдоров; * 9. jún 1829 – † 28. december 1903) bol ruský pravoslávny filozof, tvorca novokresťanského učenia o patrofikácii (vzkriesení otcov) ako vzkriesení všetkých doteraz žijúcich generácií, ich premenenie a návrat k Bohu. Liekom proti sociálnym zlám je podľa Fiodorova psychokracia - utopická občina združujúca synov na vzkriesenie otcov.
Výrazne ovplyvnil mystika Petra Uspenského a zakladateľa kozmonautiky Konstantina Ciolkovského.