Ostrov Robinsona Crusoa

Dejiny

Súostrovie objavil 22. novembra 1574 španielsky moreplavec Juan Fernández (1536 – 1604). Námorník Alexander Selkirk, ktorý žil na ostrove úplne sám štyri roky a štyri mesiace, bol inšpiráciou pre spisovateľa Daniela Defoa k napísaniu románu Robinson Crusoe. Čilská vláda v roku 1966 zmenila meno ostrova z pôvodného názvu Más a Tierra na Robinson Crusoe.
Juan Fernández po tom, čo získal súostrovie pre španielske kráľovstvo, postupne priviezol na ostrov 60 Indiánov, kozy a kurčatá. Začal sa vo veľkom lov morských uškatcov, ktoré tu vo veľkých počtoch žili. Lovili ich najmä za účelom prírodného oleja, ktorý draho predávali v Peru. Ostrov bol neskôr využívaný hlavne pirátmi a bukaniermi, stal sa ich hlavnou baštou odkiaľ viedli útoky na Čile a Peru.
V stredoveku bol ostrov navštevovaný posádkami lodí len ojedinele a bol zanedbaný a opustený. Kozy, ktoré tam zanechal Fernández sa tam vo veľkom počte rozmnožili. Pramene spomínajú, že Jezuita Diego de Rosales, ktorý tu prišiel o storočie neskôr žasol, keď to videl. Začal sadiť zeleninu a ovocné stromy pre posádky lodí, ktoré na ostrov prichádzali, preto aj neskôr Alexander Selkirk na ostrove tieto plodiny a zvieratá nachádzal.
Počas 18. storočia po mnohých pokusoch Anglicka a Francúzska získať ostrov, Španielsko sa rozhodlo používať ostrov ako väzenie pre nebezpečných zločincov. Španieli vybudovali pre väzňov sedem veľkých jaskýň.
V 19. storočí, počas Reconquisty (1814 – 1818) Mariano Osorio, ktorý porazil čilských vlastencov poslal na ostrov skupinu 96 čilských vlastencov, medzi ktorými boli Don Manuel de Salas, Don Juan Enrique Rosales, a Don Pedro Nolasco. Tu sa sformovalo prvé čilské vojenské námorníctvo v roku 1818. V roku 1823 bol menovaný Lord Cochrane, ako prvý admirál čilského vojenského námorníctva.
Ostrov Robinson Crusoe začala čilská vláda osídľovať až v roku 1877. V roku 1915 sa v zátoke Cumberland Bay odohrala námorná bitka medzi nemeckým vojnovým krížnikom Dresden a dvoma anglickými loďami HMS Glasgow a HMS Kent. Kapitán ľahkej bojovej lode Dresden sa rozhodol po niekoľkých vypálených výstreloch na jeho loď vztýčiť bielu vlajku, vzdať sa, a neskôr loď potopiť. Nechal loď klesnúť do hlbín a dnes sa vrak nachádza šesťdesiat metrov pod vodou, severne od Cumberland Bay. (Rekreačné potápanie je tam však po nehode potápačov v roku 1992 zakázané.) Skoro celá posádka vojnovej lode (300 mužov) bola vtedy zachránená a prevezená na hlavnú čilskú námornú základňu zvanú Talcahuano, kde musela zostať v zajatí až do konca prvej svetovej vojny.
Medzi posádkou sa vtedy nachádzal aj mladý poručík, Wilhelm Canaris, ktorý sa neskôr stal šéfom nemeckého Abwehru (tajná služba) počas druhej svetovej vojny a nakoniec bol Hitlerom popravený.
Traja námorníci z lode Dresden, ktorí zomreli pri incidente boli nájdení a pochovaný na malom miestnom cintoríne, kde stojí dosiaľ malý pamätník. Prvým vodičom motorového vozidla na ostrove bol Švajčiar Barón Alfredo de Rodt.
Mnoho ľudí, ktorí na ostrove žijú sú tiež potomkovia Európanov. Priezviská ako Charpentier, Schiller a Greene sú veľmi bežné medzi tamojšími obyvateľmi.
Boli tu dva pokusy o objavenie bájneho pirátskeho pokladu lode Unicorn-Jednorožec, o ktorej sa domnievajú, že má byť údajne pochovaný v anglickej zátoke (Bahia Inglesa.) V súčasnosti na ostrove žije 500 obyvateľov prevažne v osade San Juan Bautista, ktorá sa nachádza v zátoke Cumberland Bay. Obyvateľia sa zaoberajú hlavne lovom morských rakov.
Na ostrove je fungujúci požiarny zbor, taktiež letisko, ale nemajú tam žiadneho lekára. Let z Čile vrtuľníkom trvá asi tri hodiny.