google/wiki40b huggingface dataset:
Ľvov

História

Mesto Ľvov založilo v roku 1250 knieža Daniel Romanovič (Haličský), ktorý ho nazval podľa svojho syna Leva. V roku 1349 ho dobyli poľské vojská kráľa Kazimíra III. Veľkého a odvtedy sa mesto stalo jedným zo stredísk poľskej kultúry a vzdelanosti. Postupne v ňom prevládli obyvatelia poľského pôvodu a rímskokatolíckeho náboženstva. Usádzali sa tu aj Nemci a Židia. V roku 1649 a 1655/1656 ho obliehali ukrajinskí kozáci Bohdana Chmeľnyckého a dvakrát ho obliehali aj švédske vojská (1656, 1704). V roku 1772 sa po prvom delení Poľska stalo súčasťou habsburskej monarchie (Rakúska). V rámci Rakúska mala Halič určitú formu autonómie a stala sa centrom poľského a ukrajinského národného života a kultúry. Práve v tomto čase sa obyvatelia Haliče kultúrne vzdialili od svojich ukrajinských pravoslávnych bratov, ktorí žili v Ruskom impériu. V rokoch prvej svetovej vojny bolo mesto krátko obsadené ruskou cárskou armádou a neskôr boľševickou armádou. Po porážke Rakúska a boľševického Ruska 1. novembra 1918 Ľvov sa stal hlavným mestom Západoukrajinskej ľudovej republiky. Potom – súčasťou obnoveného Poľského štátu (1919 – 1939), stalo sa tretím najväčším mestom Poľska. V rokoch 1939 až 1941 bolo súčasťou Sovietskeho zväzu a v rokoch 1941 až 1944 sa stalo časťou Generálneho gouvernementu (okupovaného nacistami). V tomto čase bolo aj strediskom ukrajinských nacionalistov, ktorí sa snažili o nezávislosť Ukrajiny od Sovietskeho zväzu, Nemecka i Poľska (banderovci). V roku 1944 sa mesto opäť stalo súčasťou Sovietskeho zväzu (Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky). Bolo vysťahované väčšinové poľské obyvateľstvo a do mesta sa hromadne prisťahovali Ukrajinci a čiastočne aj Rusi. Od roku 1991 je Ľvov súčasťou nezávislej Ukrajiny.

Etnické zloženie

Väčšinu obyvateľstva podľa sčítania obyvateľstva v roku 2002 tvorili Ukrajinci. Ich percentuálny podiel predstavoval 88,1 % obyvateľov mesta. Ukrajinskú väčšinu získal Ľvov po likvidácii židovskej komunity počas nacistickej okupácie a odsune poľskej komunity po roku 1945. V roku 1931 tvorili Poliaci až 63,5 % obyvateľov mesta a Ľvov bol po Varšave a Krakove tretím najväčším poľským mestom. Dnes žije v meste veľmi málo Poliakov (0,9 %). V meste žijú aj Rusi (8,9 %) a Bielorusi (0,4 %). Malé komunity predstavujú aj Židia (0,3 %) a Arméni (0,1 %). V roku 1931 bol v meste aj vysoký počet obyvateľov židovského pôvodu. Predstavovali 24,1 % obyvateľov mesta.

Náboženské zloženie

Po náboženskej stránke žije veľká časť obyvateľov, ktorá sa hlási k Ukrajinskej gréckokatolíckej cirkvi (zjednotenej s Rímom, uniati). Predstavujú asi 35 % obyvateľov mesta a Ľvov patrí k tradičným baštám gréckych katolíkov na Ukrajine. Pravoslávnych, ktorí patria pod patriarchát Kyjev je asi 9 % a pravoslávnych patriacich pod patriarchát Moskva je asi 11,5 %. K rímskym katolíkom sa hlási asi 6 % obyvateľov. Malé skupiny tvoria aj baptisti, Svedkovia Jehovovi, pentekostalisti, židia, moslimovia, či príslušníci arménskej gregoriánskej cirkvi. Preto je v meste veľa chrámov rôznych vierovyznaní. Časť obyvateľstva nevyznáva nijaké náboženstvo.
Doli

Doprava

Mesto leží na Jadranskej magistrále neďaleko križovatky so štátnou cestou 414. V budúcnosti bude osada so svojim okolím napojená na diaľnicu A1 samostatným výjazdom.
Guna

Guna (sans.) je základná zložka pralátky, kvalita kozmickej energie. Rozlišujú sa tri guny: tamas, radžas a sattva. Ich kombináciou vzniká mnohotvárna (druhotná) príroda.
Johann Fischl

Johann Fischl (* 7. marec 1900, Tobaj – † 24. december 1996, Graz) bol rakúsky filozof; zaoberal sa filozofiou dejín a kritikou doby; skúmal vývin európskych duchovných dejín od Grékov podnes.
Leuville-sur-Orge

Poloha

Obec má rozlohu 2,49 km². Najvyšší bod je položený 92 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Brice (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 2,55 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 139 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ambérieu-en-Bugey (obec)

Polohopis

Ambérieu-en-Bugey má rozlohu 24,6 km². Najvyšší bod je položený 753 m n. m. a najnižší bod 237 m n. m.
Mesto Ambérieu-en-Bugey sa nachádza 50 km na severovýchod od Lyonu, 31 km na juh od Bourg-en-Bresse, 76 km na juhovýchod od Mâconu a 104 km na západ od Ženevy.
Ambérieu-en-Bugey leží na západ od pohoria Švajčiarska Jura medzi vrchmi Buguey a plošinou Bresse, na brehu rieky Albarine.

Obyvateľstvo

Ambérieu-en-Bugey má 13 350 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE

Antika

V okolí obce boli realizované archeologické vykopávky. Objavili nálezy z antiky. V roku 1839 alebo 1840 sa našiel v obci sarkofág dieťaťa. Dokument z 1856 dosvedčuje nález mnohých mincí z obdobia Rímskej ríše. Ruiny vidieckeho sídla boli odkryté v 1940 vo štvrti Saint-Germain. V blízkosti pevnosti Saint-Germaine bolo odkryté pod vrstvou z antiky aj barbarské obdobie vedľa kaplnky zo stredoveku.

Stredovek

Ambérčania patrili v stredoveku do Bugey ako kraj Vaud. Bol získaný Amédéeom VI. Savojským a patril k Francúzsku podľa Parížskej zmluvy v 1355, ktorá stanovila hranice vojvodstva Savojského a Dauphiné.

Renesancia

17. januára 1601 Zmluva z Lyonu znovu pridelila Bugey a Ambérieu Francúzsku. Táto zmluva medzi vojvodom Charles-Emmanuel I. Savojským a kráľom Henrichom IV. Francúzskym zahŕňala rovnako aj Bresse, Bugey (Valromey) a kraj Gex.

20.storočie

Od roku 1941 sa v obci začalo aktivizovať hnutie odporu proti nemeckým okupantom na čele s miestnym vinohradníkom Marcelom Demia.
Chaumont-Gistoux

Obyvateľstvo

Chaumont-Gistoux má približne 11 338 obyvateľov (2010).
Lina Wertmüllerová

Životopis

Lina Wertmüllerová sa narodila v katolíckej rodine švajčiarskeho pôvodu. Svoju kariéru začala ako herečka, hrajúca desať rokov pred tým, než začala pracovať ako asistentka režiséra na filme Federica Felliniho 8½ v roku 1962. Nasledujúceho roku natočila svoj režisérsky debut The Lizards. Nasledovalo niekoľko nasledujúcich mierne úspešných filmov, ale bolo to až v roku 1972, kedy dosiahla trvalé medzinárodné uznanie sériou štyroch filmov, v ktorých hral Giancarlo Giannini. Posledný, a najlepšie prijatý, bol film z roku 1975 Seven Beauties, ktorý jej priniesol 4 nominácie na Academy Awards a stal sa medzinárodným hitom. Hoci jej kariéra bola odvtedy veľmi plodná, a je stále aktívna režisérka, žiaden z jej neskorších filmov nemal taký dopad ako jej práce zo 70. rokov 20. storočia, kedy spolupracovala s Gianninim. Vydala sa za Enrica Joba, umeleckého dizajnéra, ktorý pracoval na niekoľkých jej filmoch.
Samojed (pes)

História

Tieto psy sprevádzali kočovný národ Samojedov (dnes ich poznáme pod názvom Nenci). Ich hlavným poslaním bolo jednak aby zohrievali ľudí počas nocí a tiež aby strážili stáda sobov a ťahali záprahy. Pôvodní jedinci plemena mávali na srsti škvrny, až postupným šľachtením sa ich podarilo odstrániť.

Nároky

Samojedi veľmi dobre znášajú aj nízke teploty - nemajú problém s trvalým pobytom vonku, sú však vhodní aj do bytov alebo do mesta. Je nutné, aby mali zabezpečený dostatok pohybu (niektoré zdroje uvádzajú minimálne pohyb až 15 km denne).
Tiež je nutné starať sa o srsť - prevažne je dostačujúce pravidelné česanie, samojedi podobne ako iné severské plemená nepotrebujú časté kúpanie. Rovnako ich nie je potrebné strihať.

Povaha

Samojedi majú veľmi priateľskú povahu, veľmi dobre vychádzajú s deťmi, dospelými aj inými psami. Majú veselú povahu, sú inteligentní, ale značne tvrdohlaví. Problémy môžu nastať, pokiaľ už doma máte iného maznáčika, napríklad mačku. Je nutné ich spolu dobre zoznámiť, inak sa môže stať, že k sebe nikdy nenájdu cestu.
After Forever

História skupiny

Skupina bola založená v roku 1995 pod menom „Apocalypse“. Ich hudba bola v tom čase orientovaná najmä na death metal. S príchodom speváčky Floor Jansen v roku 1997 sa však ich štýl pozmenil viac na gotický, aby dal priestor pre vyniknutie jej hlasu. V tejto dobe sa skupina skladala z Floor Jansen, Marka Jansena, Sandera Gommansa, Luuka van Gervena, Jacka Driessena a Joepa Beckersa.
V roku 1999 začala skupina vytvárať vlastné piesne. Nahrali dve demá, Ephemeral a Wings of Illusion, ktorými upútali pozornosť nahrávacej spoločnosti Transmission Records až natoľko, že došlo k spísaniu kontraktu.
Debutový album Prison of Desire bol nahratý v roku 2000 a spoluprácou v jednej piesni sa na ňom podieľala aj Sharon den Adel z holandských Within Temptation. V Európe zaznamenal album nečakaný úspech. Koncom roka došlo k zmenám v rámci skupiny – opustili ju Joep Beckers, basgitarista, a Jack Driessen hrajúci na klávesy; náhrada prišla v podobe Landa van Gilsa a André Borgmana.
V roku 2001 uzrel svetlo sveta ďalší album, Decipher. O rok neskôr došlo s odchodom Marka Jansena k zmene, ktorá sa premietla nielen do dlhej prestávky medzi vydaním druhého a tretieho albumu, ale aj do spôsobu písania piesní, nakoľko bol Jansen do tej doby hlavným tvorcom textov skupiny. Gitarista a spevák bol nahradený novým gitaristom Basom Maasom. Neskôr After Forever vydali EP a DVD s názvom Exordium.
Ďalší album bol vydaný v roku 2004 pod názvom Invisible Circles. After Forever opustil Lando van Gils, ktorého miesto následne zaujal Joost van der Broek.
Začiatkom septembra 2005 vyšiel ich album Remagine. V marci roku 2006 skupina odišla z Transmission Records, aby v októbri podpísala zmluvu s inou nahrávacou spoločnosťou, Nuclear Blast Records. V júni toho istého roku ešte stihli vydať dvojcédečkovú kompiláciu Mea Culpa, ktorá mapuje obe najdôležitejšie obdobia „života“ skupiny – pred a po odchode Marka Jansena.
20. apríla 2007 After Forever vydali posledný album nazvaný jednoducho After Forever. Hosťovsky sa na ňom podieľali aj Jeff Waters, gitarista kapely Annihilator, a Doro Pesch.
5. februára 2009 ohlásila skupina rozpad.
Mystika

Mystika (z gr. mystikos=tajuplný) bola pôvodne tajným náboženstvom alebo tajnou náboženskou organizáciou, do ktorej mohli byť prijatí alebo zasvätení len vyvolení. Neskôr to bolo vôbec úsilie uchopiť nadprirodzeno, transcendentno, božské prostredníctvom odvracania sa od zmyslového sveta a hrúženia sa do hĺbok "vlastného" bytia (meditácie), splynutie s bohom prostredníctvom rozplývania obsahu vedomia v ňom: mystické zjednotenie (lat. unio mystica). Mystiku sprevádza náboženská viera v možnosť bezprostredného osobného kontaktu s Bohom alebo s inými nadprirodzenými silami či skúsenosť bezprostredného zažívania neuchopenej skutočnosti pomocou meditácie, askézy a extázy. Objavuje sa skoro v každom svetovom náboženstve.
V Číne sa mystika pestovala najmä v rámci taoizmu, v Indii v celom rade odrôd počnúc prírodnou mystikou a po abstraktnú a preduchovnelú mystiku buddhizmu a neskorého brahmanizmu.
V rámci islamu v iránskej mystike sufizmu.
V starovekom Grécku existovali kulty mystérií od čias siedmich mudrcov až po novoplatonizmus. Pre filozofiu sa stali významnými orfické, eleusínske, dionýzske, isidine a mitraistické mystériá, pretože mnoho filozofov nadväzovalo na učenia mystérií. Mystikou bol aj gnosticizmus a manicheizmus.
Stredovekú mystiku stelesňujú predovšetkým diela Bernarda z Clairvaux a Huga zo Svätého Viktora. Vrcholom sú mystické spisy Terézie Ávilskej a Jána z Kríža, reformátorov karmelitánskeho rádu. Karmelitánska tradícia zostala živá i v nasledujúcich storočiach. V 20. storočí je najvýznamnejšou predstaviteľkou karmelitánskej mystiky Terézia Benedikta od Kríža (Edita Steinová).
V Nemecku začínajú dejiny filozofie tzv. ženskou mystikou Hildegardy z Bingen a dielami Majstra Eckharta, Heinricha Seusa, Johannesa Taulera, Jana van Ruysbroeka, Geerta Groota, Gansfoorta, dielom Theologia Deutsch; mystika tu pokračuje aj po reformácii Sebastianom Franckom, Paracelsom, Valentinom Weiglom, Jakobom Böhmem, Abrahamom von Franckenbergom, Angelom Silesiom, Oetingerom, Hamanom až vyústenie do širokého prúdu nemeckého idealizmu a nemeckej romantiky.
Podľa Bondyho mystika obľubuje negatívne vymedzovanie. Podľa Gregora mystika to nie sú meditácie vychudnutých askétov, ani úporné čítanie záhadných kníh, ale sú to práve hraničné prežívania človeka, keď je zahnaný na dno, do kúta, ponížený a urazený. Práve vtedy k nemu Boh prehovorí a hoci toto poslanie často prijíma nevedomky a nedá sa vo svojej úplnosti ani reprodukovať, určujú tieto zážitky vedome či podvedome celý ďalší život a konanie človeka.
Google Talk

Google Talk je jednoduchý instant messenger a komunikačná služba od spoločnosti Google, založená na protokole XMPP/Jabber. Okrem textovej komunikácie ponúka aj službu VoIP, založenú na protokole Jingle. V súvislosti s týmito službami potom poskytuje aj možnosť videochatu, zdieľanie súborov a hlasovej schránky.
Použitie služby, ktorá je úplne zadarmo, je podmienené registráciou účtu Google alebo na poštovom serveri Gmail, s ktorým je úzko prepojený (zdieľanie kontaktov, oznamovanie novej pošty, integrovaný klient vo webovom rozhraní).
Aplikáciu možno používať v operačných systémoch Windows 2000, XP a Vista.
Službu Google Talk možno používať aj na iných klientoch pre instant messaging. Sú to napríklad Miranda, Pidgin, Psi, Trillian, Kopete a QIP Infium.
Od 16. februára 2015 Google prestal podporovať klientskú aplikáciu. 26. júna 2017 boli všetci používatelia Google Talk prepnutí na Google Hangouts.
Krátke väzy chrbtice

Krátke väzy chrbtice spájajú oblúky a výbežky susediacich stavcov.

Žlté väzy - ligamenta flava

Žlté väzy spájajú oblúky stavcov. Ich nažltlé sfarbenie spôsobuje väčší podiel elastického väziva. Tvoria zo strany oblúkov stavcov ohraničenie chrbticového kanála a pružne sa napínajú pri ohyboch chrbtice.

Medzipriečne väzy - ligamenta intertransversaria

Spájajú priečne výbežky stavcov. Najhrubšie sú v bedrovej časti chrbtice, kde vzájomne spájajú processus costarii bedrových stavcov.

Medzitŕňové väzy - ligamenta interspinalia

Tieto väzy spájajú nad sebou ležiace tŕňové výbežky stavcov (lat. processus spinosi). Na rozdiel od žltých väzov sú z nepružného kolagénového väziva a obmedzujú stupeň ohybu chrbtice ventrálne - predklon. V oblasti krčnej a hrudnej chrbtice tieto väzy pokračujú i za tŕňové výbežky a vytvárajú celistvý väzivový pruh - ligamentum supraspinale. Jeho predĺženie na záhlavnú kosť sa nazýva šijový väz - ligamentum nuchae.

Retinaculum caudale cutis

Väzivový prúžok, tiahnuci sa od kaudálneho konca kostrče k priliehajúcej koži, kde svojim ťahom vytvára plytkú jamku - lat. foveola coccygea.
Andrej Nikolajevič Tichonov

Život

Andrej Nikolajevič Tichonov sa narodil v roku 1906 v meste Gžatsk neďaleko Smolensku v rodine obchodníka. V roku 1910 sa rodina presťahovala do Moskvy, začiatkom občianskej vojny odišli na Ukrajinu a v roku 1919 sa opäť vrátili do Moskvy.
V roku 1922 ako šestnásťročný nastúpil na matematicko-fyzikálnu fakultu Moskovskej štátnej univerzity. Už ako študent dosiahol pod vedením Pavla Sergejeviča Alexandrova pozoruhodné výsledky najmä v oblasti topológie. V roku 1927 ukončil štúdium a zostal na univerzite.
V roku 1939 sa stal korešpondentom Akadémie vied ZSSR, v roku 1966 aj jej riadnym členom. Zohral rozhodujúcu úlohu pri založení fakulty informatiky na Moskovskej univerzite, v rokoch 1970 až 1990 pôsobil ako jej prvý dekan. Zomrel v roku 1993, je pochovaný na Novodievčom cintoríne.

Práca

Najvýznamnejšie výsledky dosiahol Tichonov v oblastiach topológie a funkcionálnej analýzy, ako aj v niektorých oblastiach fyziky. Je po ňom pomenovaných viacero matematických viet a konceptov.
V oblasti topológie je po ňom pomenovaná Tichonovova veta, ktorá hovorí, že súčin kompaktných topologických priestorov je tiež kompaktný. Je tiež po ňom pomenovaná špeciálna trieda topologických priestorov, tzv. Tichonovove priestory. 
V matematickej fyzike je autorom viet o jednoznačnosti pre rovnicu vedenia tepla. Študoval tiež Volterrove integrálne rovnice.
Je tiež autorom metódy Tichonovovej regularizácie. Zaoberal sa tiež asymptotickou analýzou.
Montbrun-Lauragais

Poloha

Obec má rozlohu 10,92 km². Najvyšší bod je položený 284 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 553 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Znamenie zabijaka

Popis

Keď terorista zničí počas letu nad východným pobrežím USA let 002, nájde sa len jeden dôkaz: Telo nájdené blízko miesta nešťastia nesúce vizitku zabijaka - tri guľky strelené do hlavy. Michael Osbourne zo CIA pozná toto označenie obete. Pozná ho osobne. S posadnutosťou, ohrozujúcou jeho kariéru, rodinu i život, sa zo všetkých síl snaží dolapiť zabijaka.
Rekareka

Geografická charakteristika

Od Tahiti je Rekareka vzdialený 773 km. Na dĺžku meria iba 2,6 km a na šírku 1,5 km. Je nízky, súvislú pevninu má iba na južnej strane prerušenú úzkym nesplavný prieplavom do plytkej lagúny. Z geologického hľadiska je to koralový atol s výškou 465 m od vrcholu podmorskej sopky. Tá má z oceánskeho dna na výšku 1,7 km, a jej vek sa odhaduje na 46,4 až 46,8 mil. rokov.

Dejiny

Atol na svojej plavbe zazrel španielsky moreplavec Pedro Fernandes de Queirós 16. februára 1606 a pomenoval ho La Sagitaria. Záznam hovorí, že bol atol obývaný. Po ňom k atolu dorazil až 24. apríla 1823 Louis Isidore Duperrey. Na mapách z tej doby sa atol objavuje pod názvami "Bonne Esperance" alebo "Good Hope".
V roku 1850, keď sa atol stal francúzskym územím, mal 30 obyvateľov.
V súčasnosti je neobývaný.

Administratívne začlenenie

Atol patrí do komunity Amanu, ktorá je zároveň súčasťou komunity Hao.
Saint-Julien-lès-Montbéliard

Poloha

Obec má rozlohu 3,81 km². Najvyšší bod je položený 447 m n. m. a najnižší bod 344 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 173 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prunet-et-Belpuig

Poloha

Obec má rozlohu 21,68 km². Najvyšší bod je položený 863 m n. m. a najnižší bod 353 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 58 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Bonnet-près-Riom

Poloha

Obec má rozlohu 7,03 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 339 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 037 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Forges (Maine-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 9,01 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 262 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juzet-d’Izaut

Poloha

Obec má rozlohu 15,74 km². Najvyšší bod je položený 1 908 m n. m. a najnižší bod 466 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 205 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Plans (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 18,12 km². Najvyšší bod je položený 845 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 287 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Javor dlaňolistý

Javor dlaňolistý (Acer palmatum) je druh javora, pôvodne sa vyskytujúceho v Japonsku, v Kórei, na Taiwane a vo východnej Číne. Zvyčajne dosahuje výšky 15 metrov, jeho listy sú dlhé a široké 5 až 12 centimetrov. Ako väčšina javorov, je aj javor dlaňolistý prispôsobivý, no najlepšie sa mu darí v hlbokých, dobre zavlažovaných, úrodných pôdach. Nemá rád celodenný úpal a závlahu počas horúcich dní (voda spáli listy).
Saint-Faust

Poloha

Obec má rozlohu 13,51 km². Najvyšší bod je položený 386 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 761 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hôľna Fatra

Vymedzenie

Nachádza sa v centrálnej časti pohoria a zaberá tiež južnú časť liptovskej vetvy hlavného veľkofatranského hrebeňa. Obklopujú ho podcelky Veľkej Fatry, len južná hranica susedí so Starohorskými vrchmi. Západne sa nachádza Bralná Fatra, na severozápade podcelok Lysec, severne Šiprúň, východne Revúcke podolie a juhovýchodne Zvolen.

Ochrana prírody

Celé územie podcelku patrí do Národného parku Veľká Fatra, resp. jeho ochranného pásma. Z veľkého množstva maloplošných chránených území tu leží napr. národná prírodná rezervácia Kundračka, Skalná Alpa, Čierny kameň, Borišov či Suchý vrch, prírodná rezervácia Smrekovica a Biela skala a prírodná pamiatka Majerova skala.

Turizmus

Centrálna časť Veľkej Fatry oplýva množstvom turisticky atraktívnych lokalít, ktoré sú prístupné značenými turistickými chodníkmi. Z dolín vedú na hrebeň a vrcholy značené turistické trasy, ktoré sú napojené na hlavné magistrály. Jednou z nich je Cesta hrdinov SNP, vedúca zo sedla Malý Šturec smerom na Donovaly cez Krížnu. Z jej vrcholu vedie severným smerom hlavná veľkofatranská magistrála, ktorá sa na vrchole Ploskej rozdeľuje a kopíruje hrebene turčianskej a liptovskej vetvy.
Ondrej Plai

Životopis

Študoval na reálnom gymnáziu v Banskej Bystrici. Zamestnanec ČSD v Lučenci, Turčianskych Tepliciach. Priekopník lyžovania v Banskej Bystrici (30. roky 20 storočia), bežec a skokan na lyžiach, pretekár Klubu čs. turistov Banská Bystrica. Účastník majstrovstiev ČSR v lyžovaní (1934), VI. celoštátnych pretekov v lyžovaní KČST (1936), 13. medzinárodných majstrovstiev v lyžovaní (1937) v Banskej Bystrici a iné. Dlhoročný účastník Bielej stopy SNP.
Loison-sur-Créquoise

Poloha

Obec má rozlohu 9,07 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 241 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vysoký Vtáčnik

Vymedzenie

Podcelok zaberá najvyššiu, severozápadnú časť Vtáčnika a v rámci pohoria susedí na juhovýchode s Nízkym Vtáčnikom. Severnú a západnú hranicu vymedzuje Hornonitrianska kotlina s podcelkami Handlovská, Prievidzská a Oslianska kotlina. Juhozápadným smerom nadväzuje pohorie Tribeč s podcelkom Rázdiel.
Gissey-sur-Ouche

Poloha

Obec má rozlohu 14,48 km². Najvyšší bod je položený 578 m n. m. a najnižší bod 287 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 357 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žarnovická dolina

Žarnovická dolina leží v južnej časti Veľkej Fatry.
Preteká ňou potok Teplica (alebo Žarnovica). Vedie ňou modro-značkovaný chodník zo železničnej stanice Čremošné na Drieňok a žlto-značkovaný chodník z Turčianskych Teplíc na Kráľovu studňu. Je známa skalnými útvarmi, z ktorých najznámejší je Orlia veža.
Športovec roka (Slovensko)

Športovec roka je ocenenie udeľované každoročne najlepšiemu športovcovi a najlepšiemu športovému kolektívu Slovenska. Organizátorom ankety je Klub športových redaktorov Slovenského syndikátu novinárov. Vyhlasovanie výsledkov ankety sa koná každoročne v decembri na slávnostnom galavečere.
Six-Fours-les-Plages (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 26,58 km². Najvyšší bod je položený 352 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov 34 275 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Hardcore hip-hop

História

Hardcore rap začal ako east Coast hip-hop počas 80-tych rokov, keď interpreti ako Run–D.M.C., Schoolly D, Boogie Down Productions, Spoonie Gee, Public Enemy a Kool G Rap sa začali vyhýbať témam flámovania a vychvaľovania. Ich hudba odráža často kruté a pochmúrne skúsenosti rapperovho mestského okolia. Skupina Run–D.M.C. bola označovaná za prvú hardcore hip-hopovú skupinu. Začiatkom 90-tych rokov sa stal hardcore rap do značnej miery synonymom pre West Coast Gangsta (gangsterský) rap, ktorého názorným príkladom sú umelci ako NWA, kým sa v roku 1993 objavil Wu-Tang Clan. Minimalistické beaty Wu-Tang Clanu a klavírom riadené vzorkovanie sa stali široko populárnymi medzi inými hip-hopovými interpretmi toho času.

Charakteristika

So štýlom bol spájaný žáner gangsta rap, avšak hardcore hip-hop sa netočí okolo "gangsta" tém, ak keď je tam veľa spoločného, a to najmä medzi hardcore rappermi 90-tych rokov. Allmusic povedal, že hardcore hip-hop je charakteristický "konfrontáciou a agresivitou, či už v lyrických predmetoch, tvrdo riadenými beatmi, hlučným vzorkovaním a produkciou alebo ich kombináciou. Russell Potter napísal, že zatiaľ čo hardcore rap bol spájaný s "monolitickým 'gangsta' postojom" v populárnej tlači, hardcore rapperi "majú položené tvrdenia na širokú rozmanitosť krajiny".