Arnold Layne

Kompozícia

Skladba pojednáva o transvestitovi, ktorého hlavnou zábavou je kradnutie ženského oblečenia zo šnúr na bielizeň. Téma skladby je založená na skutočnej udalosti, kedy matka Rogera Watersa a matka Syda Barretta prenajímali v Cambridgi byty študentkám, ktorým sa strácala sušiaca sa bielizeň. Táto tak povediac kontroverznejšia téma zapríčinila, že napriek tomu, že sa singel dostal do Top 20, tak ho Radio London, Radio Caroline a aj BBC odmietli hrať.

Nahrávanie

Skladba bola nahraná pod dohľadom producenta Joea Boyda 29. januára 1967 v londýnskych Sound Techniques Studios a už od začiatku zamýšľaná ako prvý singel skupiny. Lenže 1. februára toho roku podpísali Pink Floyd zmluvu s vydavateľstvom EMI, ktoré v tej dobe chcelo využívať hlavne svojich vlastných producentov, a tak vyčlenili pre skupinu Normana Smitha. Ten chcel nahrať v EMI Studios novú verziu piesne s čím Waters aj Wright súhlasili ale Barrett bol proti, pretože nebol s pôvodnou nahrávkou spokojný. Tým pádom sa ďalšie nahrávanie neuskutočnilo.

Live a alternatívne verzie

Prvý dôležitý koncert, na ktorom skupiny Pink Floyd hrala túto skladbu, sa konal 6. apríla 1967 v anglickom meste Salisbury. V koncertnom repertoári ale bola ešte predtým, pretože podľa producenta Joea Boyda musela byť skladba pre nahrávanie skrátená. Jej live verzie totiž dosahovali s rozsiahlou strednou inštrumentálnou časťou aj 15 minút. Naopak posledný zaznamenaný koncert s touto piesňou sa uskutočnil 6. októbra 1967 v Brightone.
Skladba „Arnold Layne“ vyšla ako singel v mono verzii (katalógové číslo: Columbia EMI DB 8156) s B stranou „Candy and a Currant Bun“ v Spojenom kráľovstve dňa 10. marca 1967 ako vôbec prvá oficiálna nahrávka Pink Floyd, v USA (pod katalógovým číslom Tower 333) vyšla dňa 24. apríla. Hoci skladba nevyšla na žiadnom štúdiovom albume, bola vydaná na kompiláciách The Best of the Pink Floyd (1970), Relics (1971), Works (1983), 1967: The First Three Singles (1997), Echoes: The Best of Pink Floyd (2001) a An Introduction to Syd Barrett (2010). Taktiež sa objavila na bonusovom CD The Early Singles z box setu Shine On (1992) a na bonusovom treťom CD reedície albumu The Piper at the Gates of Dawn z roku 2007.
Na sólovom turné Radio K.A.O.S. Rogera Watersa z roku 1987 bol počas predstavenia púšťaní pôvodný videoklip z roku 1967 s originálnou zvukovou stopou, lenže tým pádom sa nejednalo o živé predvedenie skladby.
Na koncertný setlist sa skladba „Arnold Layne“ opäť dostala až v roku 2006, kedy mal sólové turné On an Island Tour gitarista a spevák skupiny Pink Floyd, David Gilmour. Po prvýkrát zaznela na koncerte 17. apríla 2006 v kalifornskom Oaklande a v repertoári vydržala až do londýnskeho vystúpenia dňa 31. mája 2006. Zahraná bola aj na niektorých neskorších Gilmourových letných koncertoch, konkrétne 31. júla vo Vienne a 12. augusta 2006 v Benátkach. Nahrávky z londýnskych koncertov 29. až 30. mája 2006 vyšli koncom toho roka ako live singel „Arnold Layne“, ako pocta Sydovi Barrettovi, ktorý zomrel v ten istý rok. Tieto vystúpenia boli tiež nafilmované a v roku 2007 vydané ako videozáznam Remember That Night.
10. mája 2007 zahrali David Gilmour, Rick Wright a Nick Mason pieseň „Arnold Layne“ na koncerte Madcap's Last Laugh na počesť Syda Barretta v londýnskom Barbican Centre.

Videoklip

V prvej polovici roku 1967 vznikol tiež čiernobiely videoklip skladby „Arnold Layne“, ktorý natočil režisér Derek Nice na pobreží Sussexu, na pláži Wittering. Vystupujú v ňom všetci štyria vtedajší členovia skupiny a piata osoba, ktorá je nakoniec odhalená ako figurína. Po prvýkrát bol vysielaný 21. mája 1967 vo francúzskej televízii ORTF 2.