google/wiki40b huggingface dataset:
Ladislav Rygl

Kariéra

Ladislav Rýgl pochádza z Kořenova, neďaleko Harrachova. Prvým trénerom bol jeho otec. Do školy chodil v Kořenově, potom v Harrachove. Po presťahovaní sa do Tanvaldu dokončil gymnaziálne štúdiá a zapísal sa na Fakulta telesnej výchovy a športu Karlovej univerzity v Prahe. Pretekal za klub Slávia Praha VŠ až do skončenia pretekárskej kariéry. Úspešnú skupinu združenárov viedol tréner B. Rázl. Ladislav Rygl na ME juniorov v rakúskom Murau 1967 obsadil 2. miesto. V roku 1968 štartoval na Zimných olympijských hrách v Grenobli. V skokanskej súťaži bol osemnásty a v behu na 15 km štrnásty čo mu vynieslo šestnáste miesto v celkovej klasifikácii v severskej kombinácii. O dva roky neskôr na Majstrovstvách sveta vo Vysokých Tatrách dosiahol najväčší úspech vo svojej kariére – zlatú medailu. V skokanskej súťaži bol deviaty, v behu na 15 km zvíťazil a v súčte bodov bol najlepší. Porazil dvoch reprezentantov Sovietskeho zväzu Nikolaja Nogovicyna a Viačeslava Driagina. Česko-Slovensko reprezentoval aj na Zimných olympijských hrách v Sappore, kde skončil na 26. mieste.
V roku 1970 bol v svetovom rebríčku združenárov na 2. mieste. Na pretekoch skokanov na Holmenkollene obsadil 3. miesto, vo Falun 2. miesto, v Reit im Winkl – 3. miesto, Lahti – 4. miesto, na Univerziáde v Lake Placid – 3. miesto.
Po MS 1970 mal úraz a v roku 1972 pre zdravotné ťažkosti spôsobené úrazom pretekársku kariéru ukončil. Potom pracoval ako tréner v Tanvalde. Bol spoluzakladateľom Strediska vrcholového športu vo Vrchlabí. Bol trénerom česko-slovenských juniorov. Neskôr pôsobil vo Švajčiarsku vo funkcii trénera reprezentačného družstva B a potom aj A. Po návrate domov sa venoval trénerskej činnosti v ASO Dukla Liberec a dva roky bol trénerom českých reprezentantov. Trénoval aj svojho syna.
V roku 1970 sa stal najlepším športovcov v Československu. Má syna Ladislava Rygla, ktorý rovnako bol pretekárom v severskej kombinácii.
Frynón z Atén

Frynón (starogr. Φρύνων – Frynón) bol aténsky veliteľ vojska, víťaz olympijských hier behu na jedno stadion, alebo podľa inej verzie v pygmé (pästnom zápase - boxe) v siedmom storočí pred Kr.
Frynón sa narodil v Aténach okolo roku 657 pred Kr. V roku 636 pred Kr. zvíťazil na olympijských hrách v behu na jedno stadion, alebo ako to uvádza antický autor Diogenes Laertios v pästnom zápase. Olympijský víťaz prinášal slovami najväčšieho predstaviteľa gréckej zborovej lyriky Pindara „česť a slávu svojej vlasti“ a navyše bol uznávaný v celogréckom meradle. Frynón nebol výnimkou. V spoločnosti Atén mal potom vyhradené miesto medzi predstaviteľmi a zaslúžilými občanmi. Netrvalo dlho a zastával post najvyššieho veliteľa vojsk.
Okolo roku 606 pred Kr. bojovali Aténčania proti Mytilénčanom o achileitidské územie. Atenčanov viedol Frynón a vodcom vojska Mytilény bol tyran Pittakos. Aby sa neprelialo veľa krvi, Pittakos Frynónovi navrhol, zviesť o sporné územie vzájomný súboj. Frynón výzvu prijal a stalo sa mu to osudným, lebo ľstivý Pittakos ho zamotal do siete, ktorú skrýval pod svojim štítom a zabil ho. Mŕtve telo Frynóna potom Mytilénčania odovzdali aténskym vojakom, ktorí ho s poctami pochovali v Aténach.
Vysielač Nad oborou

Poloha

Vysielač sa nachádza asi 7 km severne od Trenčína, nad Dolnou Súčou, na vrchole nevýrazného, 654 m n. m. vysokého vrchu Nad oborou. K vysielaču vedie cesta cez Trenčiansku Závadu, osadu Nemšovej. Neďaleko sa nachádza i súkromný vysielač, označovaný ako Javorník alebo aj Nad oborou II, z ktorého v minulosti vysielalo Fun rádio a TV JOJ.

Dejiny

Šírenie signálu zabezpečuje 81 m vysoká priehradová veža, podobná veži na bardejovskom vysielači, dokončená v roku 1976. Súčasťou vysielacieho strediska je komplex budov, ktoré napovedajú o význame tejto kóty. Televízne vysielanie bolo z novej veže spustené 6. septembra 1975. Vysielač začal v pásme FM vysielať v roku 1991, kedy vzniklo celoplošné Rádio_FM. Neskôr pribudli ďalšie okruhy Slovenského rozhlasu i súkromní vysielatelia.

Šírený program

Poloha vysielača nad husto obývaným Považím, vysoký vyžarovaný výkon i nadmorská výška robia z tohto vysielača veľmi efektívny zdroj signálu. Pokrytím okresov Trenčín, Ilava, Púchov, Považská Bystrica, Nové Mesto nad Váhom a Piešťany nadväzuje na vysielače Veľká Javorina a Krížava. Presahy umožňujú prijímať signál i na Hornej Nitre, Hornom Považí a na časti Moravy.
Kultúrne bytie

Kultúrne bytie je bytie pretvárajúce zlo na dobro, maximum bytia človeka. Človek nemôže byť viac než kultúrny. Predpokladom kultúrneho bytia je spoločenské bytie, ktoré však nemusí byť automaticky kultúrnym.
Kultúrne bytie človeka je netriviálny spôsob existencie človeka, kultúrne bytie človeka, v prvom rade ľudského indivídua. Spočíva v pretváraní zla na dobro vo svojom vnútri, vo svojej mysli a vo svojom tele.
Žerucha záhradná

Opis

Žerucha záhradná je jednoročná bylina dorastajúca výšky 2-5 cm. Byle sa v hornej časti vetvia, listy sú perenoklanné, listy rastúce pri zemi sú výraznejšie stopkaté. Kvety sú usporiadané v strapcoch na vrcholoch stoniek, sú biele alebo červenkasté a len asi 2 mm veľké. Kvitne od júna do augusta. Plodom je šešuľa. Žerucha sa rozmnožuje len semenami.

Pestovanie

Ide o nenáročnú bylinu. Semená klíčia po 2 - 3 dňoch. Dobre sa pestujú na vate. Zberajú sa mladé klíčne listy, a to asi po desiatich dňoch odrezávaním hornej časti vňate, rastliny rýchlo dorastajú. Môže sa pestovať po celý rok. Na pestovanie postačí nasypať semená na vlhkú vatu či iný substrát a ten udržiavať vlhký.

Použitie

Listy žeruchy majú chuť podobnú reďkovke. Jemne nasekaná sa pridáva do nátierok alebo do zeleninových šalátov, je možné pridať ju do omáčok alebo paštét. Tepelnou úpravou stráca vitamín C a tiež typickú chuť. Využíva sa aj na zdobenie obložených mís. Ako korenie bola používaná v Starom Ríme.
Gemerský hrad

Gemerský hrad je bývalý slovenský hrad.
Patril medzi najstaršie slovenské hrady a ležal v Rimavskej kotline severne od Tornale nad obcou toho istého mena.
Vznikol už v 12. storočí a po tatárskom vpáde roku 1241 ho znovu prebudovali. Ako župný hrad zohral významnú úlohu pri feudalizácii gemerskej oblasti. Už za kráľa Bela IV. sa dostal do súkromných rúk, koncom 14. stor. bol však opäť kráľovským hradom a sídlom župy. Významnú úlohu zohral počas dynastických bojov v Uhorsku v polovici 15. stor., keď sa ho zmocnili vojská Jána Jiskru z Brandýsa. Neskôr sa ho zmocnil kráľ Matej Korvín, ktorý ho dal roku 1458 zbúrať.
Dnes zostali zo stavby hradu iba úplne deštruované základy, prerastené vegetáciou.
Josef Svatopluk Machar

Život

Vyštudoval gymnázium v Prahe. Potom absolvoval ročnú vojenskú službu. Následne odišiel ako bankový úradník do Viedne. Toto miesto chcel považovať len za dočasné, nakoniec tam však zostal cez 30 rokov až do prvej svetovej vojny. V tejto dobe tiež vznikla najpodstatnejšia časť Macharovho básnického aj publicistického diela, zblížil sa s T. G. Masarykom a stal významným členom Realistickej strany. Už pred 1. svetovou vojnou vystupoval ako nepriateľ prázdneho vlastenectvo. Od roku 1914 pracoval pre T. G. Masaryka vo spoluprácii s odbojovú organizáciú Maffie. Bol pri triumfálnom príjezde T. G. Masaryka do Prahy 21. decembra 1918.
Po roku 1918 sa na želanie Masaryka vrátil do Česko-Slovenska a prijal úrad generálneho inšpektora československej armády. Funkcie sa však roku 1924 vzdal, pretože už v tejto dobe sa prejavovali jeho názorové rozpory s Masarykom. Neskôr boli jeho názory vyložene protimasarykovské a stal sa stúpencom krajnej pravice. V rokoch 1918 – 1919 zasadal v Revolučnom národnom zhromaždení.
Patril medzi slobodomurárov. Bol tiež navrhnutý na Nobelovu cenu za literatúru.
V roku 1998 bola urna s jeho popolom prevezená do Brandýsa nad Labem, kde je uložená na 1. poschodí miestneho gymnázia, pod kamennou pamätnou tabuľou. Gymnázium sa na jeho počesť premenovalo na Gymnázium Josefa Svatopluka Machara.

Dielo

Machar vo svojom diele podáva otvorenú kritiku meštianskej spoločnosti. Kritizuje najmä ľahostajnosť, pokrytectvo a prázdne vlastenectvo. Nevyhýbal sa ani kritike cirkvi (pozri Golgatha, 1901) a staval sa proti mladočeskej strane.
Príznačný je jeho realistický, strohý, analytický a provokujúci pohľad na skutočnosť.
Kládol veľký dôraz na významovú stránku poézie. Písal subjektívnu a politickú lyriku a tiež veršovanú epiku. Pre jeho tvorbu je charakteristická tendencia k prózaizácii poézie. Najbližšie mu bola satira a ironické a sarkastické vyjadrenie. Nadväzoval tak na Karla Havlíčka Borovského a Jana Nerudu.
Heuchin (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,16 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 566 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zalana

Poloha

Obec má rozlohu 13,2 km². Najvyšší bod je položený 847 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 151 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Úhlava

Úhlava je rieka v juhozápadných Čechách. Je to najvýznamnejší pravostranný prítok Radbuzy, meria 108,5 km, zaberá povodie s veľkosťou 919,4 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok 5,69 m³/s.
Pramení na Šumave na západnom svahu vrchu Pancíř (1 214 m n. m.) severne od mesta Železná Ruda. K osade Hamry tečie najprv na severozápad, potom pokračuje na sever a napája vodnú nádrž Nýrsko. Po pribratí ľavostrannej Andělice sa stáča severovýchodným smerom, v blízkosti Klatov mení smer toku na sever, následne medzi obcami Dolany a Předenice tečie na severoseverovýchod. Odtiaľ už tečie k ústiu výhradne na sever, pričom pod obcou Štěnovice preteká výrazne zvlneným korytom s niekoľkými veľkými meandrami. Do Radbuzy ústi na južnom okraji mesta Plzeň.
Významnejšími prítokmi sú ľavostranné Chodská Úhlava, Andělice, Poleňka a pravostranné Jelenka, Drnový potok, Točnický potok, Zlatý potok a Lukavice.
Úhlava preteká cez Nýrsko, Janovice nad Úhlavou, Bezděkov, Dolany, Švihov, Lužany, Přeštice, Dolní Lukavice, Štěnovice a okrajom Plzne.
Creuse (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 5,02 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 192 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boissy-lès-Perche

Poloha

Obec má rozlohu 33,66 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 521 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Héricourt-en-Caux

Poloha

Obec má rozlohu 10,81 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 945 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Willa Hollandová

Detstvo

Willa sa narodila v Los Angeles, kameramanovi Keithovi Hollandovi a herečke Darnell Gregorio-De Palma. Jej matka sa neskôr vydala za režiséra Briana De Palmu (1995 – 1997). Vyrastala s dvomi sestrami: Briannou Hollandovou (* 1988) a Piper De Palmovou (* 1996). Willa navštevovala Palisades Charter High School, ale iba šesť týždňov, pretože jej kariéra sa rozbiehala a spolužiaci ju odmietali a prenasledovali pre jej herectvo.
Rupt-sur-Moselle

Poloha

Obec má rozlohu 45,55 km². Najvyšší bod je položený 898 m n. m. a najnižší bod 399 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 582 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juillenay

Poloha

Obec má rozlohu 5,53 km². Najvyšší bod je položený 459 m n. m. a najnižší bod 344 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 53 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Simencourt

Poloha

Obec má rozlohu 5,06 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 535 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aubigny (Somme)

Poloha obce

Aubigny má rozlohu 9,75 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Aubigny má 520 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Čínská studie (kniha)

Uznanie

Kniha Čínska Studie sa okamžite stala bestsellerom a v USA označená za knihu roka.
Erebia

Erebia, po slovensky očkáň, je rod holarktických motýľov, ktorí patria do podčeľade Satyrinae a čeľade Babôčkovité (Nymphalidae). Rod opísal roku 1816 Johan Wilhelm Dalman a celkove zahrňuje okolo sto druhov denných motýľov. Niektoré patria k najhojnejším denným druhom, iné priraďujeme k veľkým vzácnostiam. V rámci druhov bolo opísaných veľa poddruhov, variabilita ktorých je obrovská. Druhy tohto rodu sa vyskytujú na lúkach, v horách, v aridných oblastiach sveta, ale aj vo veľhorských regiónoch. Niektoré patria k veľmi hojným druhom, iné majú iba endemický charakter výskytu.

Taxonómia a systematika

Typovým druhom tohto rodu je aj u nás žijúci očkáň čiernohnedý (Erebia ligea), ktorý opísal Carolus Linnaeus v 10. vydaní svojej práce "Systema naturae" v roku 1758. V rámci rodu Erebia je opísaných asi 1300 druhov a poddruhov s neprehľadným množstvom mladších subjektívnych synoným. Na území Slovenska sa vyskytuje asi 11 druhov z tohto rodu.
Opismi jednotlivých druhov a výskumom rodu Erebia sa zaoberali v minulosti mnohí entomológovia. Ide hlavne o nasledujúcich z nich: Jacob Hübner, Fritz Rühl, Alexander Heyne, Otto Staudinger, Andreas Bang-Haas, Otto Bang-Haas, Achille Deyrolle a Émile Deyrolle. Význam v systematike rodu sa pripisuje aj iným autorom, ako napr.: James William Tutt , George Wheeler, Felix Bryk a hlavne Brisbane Charles Somerville Warren, ktorý je známy svojou monografiou tohto rodu v rámci celého sveta.
Spézet

Poloha

Obec má rozlohu 60,67 km². Najvyšší bod je položený 315 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 824 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Braux (Alpes-de-Haute-Provence)

Poloha

Braux má rozlohu 11,67 km². Najvyšší bod je položený 1 600 m n. m. a najnižší bod 639 m n. m.

Obyvateľstvo

Braux má 130 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Hessische Stiftung Friedens- und Konfliktforschung

Hessische Stiftung Friedens- und Konfliktforschung (HSFK; angl. Peace Research Institute Frankfurt – PRIF; slov. Mierový výskumný inštitút vo Frankfurte) bol založený v roku 1970 v nemeckom spolkovom štáte Hesensko. Je to najstarší a najväčší nemecký mierový inštitút a v roku 2011 mal približne 70 zamestnancov.
Inštitút skúma prípady medzinárodných kríz a konfliktov, organizuje výskum zameraný na štúdium konfliktov a politiku odzbrojenia. Medzi vybrané regióny výskumu patrí Balkán, Stredný východ a Ázia, kde skúma potrebné podmienky na zvýšenie práva a zníženie násilia. Veľký dôraz kladie na kontrolu zbrojenia, nešírenie zbraní a odzbrojenie.
Varennes-sur-Tèche

Poloha

Varennes-sur-Tèche má rozlohu 18,73 km². Najvyšší bod je položený 380 m n. m. a najnižší bod 258 m n. m.

Obyvateľstvo

Varennes-sur-Tèche má 251 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bessie Smithová

Kariéra

Bessie Smithová začala svoju kariéru ako pouličná speváčka v Chattanooge. V roku 1912 sa ako tanečníčka a speváčka pridala k putovnej show, ktorá bola uvádzaná Pa a Ma Raineyovými, pričom s Ma si Bessie vytvorila priateľský vzťah. Ma Rainey sa stala Bessienou radkyňou, avšak všetky vtedajšie finančné výkazy svedčia o tom, že Ma Rainey neučila Bessie Smith spievať. Pravdepodobne jej iba pomáhala zdokonaliť jej vystupovanie na pódiu. Smithová začala vytvárať svoje vlastné pódiové číslo niekedy okolo roku 1913 v atlantskom divadle „81“. S putovnou show Ma Rainey potom zostala až do roku 1915.
Rokom 1920 iba potvrdila svoju povesť vystupovaním na juhu a pozdĺž východného pobrežia.
Zomrela na následky dopravnej nehody.
Arcibiskupský palác (Košice)

História

Územie Košíc v minulosti patrilo do jágerskej diecézy. Tá vznikla v roku 1001 a bola obrovská. Po viac ako ôsmich storočiach v roku 1804 sa prišlo na to, že je ťažké spravovať také rozsiahle územie so stále narastajúcim počtom veriacich. Preto vznikla nová košická diecéza, ktorej patrónom sa stal sv. Andrej a jej prvým biskupom sa stal Andrej Szabó. Počas jeho obdobia sa rozhodlo o mieste jeho rezidencie tak, aby to mal rovnako blízko aj do katedrálneho Dómu aj na faru. Odkúpili a prebudovali štyri domy na Hlavnej ulici na jednu samostatnú budovu. Takto vznikol biskupský palác, ktorý susedí s farou a na druhej strane s bankou, ktorá bola jednou z najstarších sporiteľní v Košiciach.
Rezidencia bola postavená v roku 1809 a vyhorela v roku 1841, keď ju zachvátili plamene z Vitézovho domu. Následná rekonštrukcia biskupského paláca bola tak veľmi reprezentačná, že ani sám rakúsko-uhorský cisár František Jozef I. tu nie raz (ale dvakrát (1851, 1857), nepohrdol bývať. Vtedy ešte nebola k dispozícii biskupská knižnica, vzácna galéria biskupov košickej diecézy, ktorá vznikla v roku 1893 a vynovená kaplnka v ľavom krídle hlavnej budovy. Toto všetko bolo výsledkom nesmiernej starostlivosti každého z 13-tich biskupov za vyše 200 rokov existencie košického biskupstva, pričom zatiaľ ho najdlhšie (30 rokov) zveľaďoval monsignor dr. Jozef Čársky. Po jeho smrti v roku 1962 ostal košický biskupský úrad až do skončenia socializmu neobsadený, aj keď tu stále sídlil cirkevný súd a bývali tu kapláni a rehoľné sestry.
V roku 1995, keď bol pápež Ján Pavol II. na návšteve v Košiciach, povýšil košického biskupa Alojza Tkáča na arcibiskupa. Ešte predtým rozdelil Slovensko z jedného arcibiskupstva na dve a to bratislavsko-trnavské a košické. Druhé má odvtedy sídlo v Košiciach a z biskupského paláca sa stal terajší arcibiskupský palác.

Vzhľad

Budova má jednotnú rokokovo-klasicistickú fasádu členenú pilastrami a končiacu sa podstrešnou rímsou. Portálový rizalit je zvýraznený balkónom nachádzajúci sa na stĺpoch s tepaným zábradlím a vyvýšeným štítom, zdobený plastikami. Reprezentačné miestnosti na poschodí majú bohatú štukovú klenbu s rokokovou ornamentikou.
Taganrog

Poloha

Mesto leží v oblasti Kubánsko-azovskej nížiny na juhovýchode Miuského polostrova, ktorý zasahuje do Taganrogského zálivu v Azovskom mori. Historická časť mesta leží na myse Taganij Rog (z gr. Τηγανι – panvica).

Dejiny

Bol založený za vlády Petra I. v roku 1698 na myse Tagan-Rog ako vojenská pevnosť a základňa Azovskej flotily. V roku 1711 musela byť pevnosť zničená v dôsledku záverov Prutského mieru. V roku 1769 oblasť definitívne obsadili ruské vojská, oficiálne bol pričlenený k Rusku v roku 1774. Po založení Sevastopoľa stratil svoj predošlý vojenský význam, nadobudol však význam ako obchodný prístav. Počas Krymskej vojny bol vystavený útokom anglicko-francúzskej flotily. V roku 1869 bolo mesto spojené železničnou traťou s Rostovom nad Donom a Charkovom. V priebehu 19. storočia boli v meste vybudované viaceré priemyselné podniky. Počas občianskej vojny v januári 1918 mesto obsadili vojská Červenej armády už v máji ho však obsadili nemecké jednotky a neskôr bielogvardejci gen. Denikina. V januári 1920 ho obsadili sovietske sily 1. jazdeckej armády. V roku 1934 začala v meste pracovať letecká konštrukčná kancelária Beriev, ktorá sa zaoberala stavbou hydroplánov a lietajúcich člnov. Do roku 1937 bol Taganrog pričlenený k Rostovskej oblasti.
Počas druhej svetovej vojny ho vyše dva roky okupovali nemecké vojská po tom čo ho 22. októbra 1941 opustili sovietske jednotky. 29. októbra 1941 jednotky nemeckej Einsatzgruppe D povraždili v areáli leteckých závodov všetkých asi 2500 židovských obyvateľov mesta. Zachránil sa zrejme iba 14 ročný chlapec Vladimir Kobrin. Ďalších asi 7000 taganrogčanov, medzi nimi asi 1500 detí boli zavraždení okupačnými jednotkami v rokline Petrušino. V priebehu okupácie bolo 15000 obyvateľov mesta odvlečených na nútené práce do Nemecka.
V júni 1943 boli z miestneho detského domova nacistami evakuované deti do obce Verchňaja Lepeticha, v Chersonskej oblasti, kde ich prinútili darovať krv pre nemeckých vojakov. Krv im bola odoberaná v lodnej nemocnici na Dnepri a ich mŕtve telá hodené do rieky. Vo februári 1944 bolo preživších 22 detí náhodne vypátraných a oslobodených jednotkami 301. streleckej divízie.
Posledné masové popravy v meste uskutočnili nacistickí okupanti 21. augusta 1943, keď povraždili 80 obyvateľov mesta pri pobreží Taganrogského zálivu. Mesto bolo oslobodené jednotkami 130. streleckej divízie 30. augusta 1943.
Po vojne bolo mesto zrekonštruované. Nastal významný rozvoj strojárenského priemyslu. V meste sa vyrábajú automobily a lietadlá.
Oberhoffen-lès-Wissembourg

Poloha

Obec má rozlohu 3,03 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 316 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Congy

Poloha

Obec má rozlohu 17,47 km². Najvyšší bod je položený 237 m n. m. a najnižší bod 142 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 265 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bačice

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1349.
Kaprozúbka pestrá

Pôvod

Pochádza z Afriky (Gabon).
Diplodocus

Charakteristika

Diplodocus bol stádový tvor spásajúci nízku vegetáciu. Vyznačoval sa nadmerne dlhým chvostom, zakončeným tenkým bičovitým nadstavcom. Predné končatiny mal oveľa kratšie než zadné, takže bol dobre prispôsobený na spásanie nízkej prízemnej vegetácie do výšky 5 metrov. Krk, ktorý spravidla nosil vo vodorovnej línii s chvostom a trupom, nemohol vztýčiť smerom od pliec dohora, iba do strán. Dlhočizný chvost navyše tvoril viac ako polovicu celkovej telesnej dĺžky a keď ním švihol zo strany na stranu, jeho špička sa pohybovala rýchlosťou zvuku. Tenký bičovitý chvost zrejme slúžil najmä na udržovanie kontaktov medzi členmi stáda a na vydávanie odstrašujúcich zvukov, ktoré zneli ako praskot biča až na to, že boli tisíckrát hlasnejšie. Nízkou podlhovastou hlavou s tenkými zubami v prednej časti čeľustí pripomínal mnohé iné sauropody.
Známy je z kompletných kostier a aj z odtlačkov kože. Vďaka nim vieme, že v strede krku, chrbta a chvosta sa mu tiahol rad vysokých kožených hrboľov, ktoré sa podobali na obdobné útvary dnešných leguánov. Ploché kožené hrbole mu pokrývali boky a poskytovali ich majiteľovi istý druh ochrany.

Veľkosť

Ľahko stavaný diplodokus vážil pri priemernej dĺžke 25 až 27 metrov „len“ 12 až 14 ton. Niektoré osamotené kosti však zanechali diplodoky dlhé až 45 m, vážiace 20 ton. Ďalší gigant – štyridsaťmetrový Seismosaurus – bol v skutočnosti nie osobitým rodom, ako sa pôvodne myslelo, ale najväčším (priemerne 35 – 40 m, maximálne azda aj 55 metrov dlhým) druhom diplodoka s mohutnejšou i prízemnejšou stavbou tela.
Bestseller

Bestseller (doslova „najlepšie predajné“) je umelecké dielo (kniha, film), ktoré sa najviac predáva, a o ktoré je mimoriadny záujem.
Korytnačka diamantová

Opis

Jej karapax je šedý s tmavými a niekedy aj žltými škvrnami. Hlavu a krk pokrývajú čierne škvrnky na šedom, sivozelenom alebo aj fialovom podklade. Samce sú menšie než samice. Zimu prečkáva na dne v bahne.
Tento druh popísal Johann David Schoepf roku 1793.

Potrava

Patrí medzi dravce, je teda prevažne mäsožravec. Stravu tvoria morské ryby, morské mäkkýše a kôrovce, krevety a tiež výhonky rastlín. V strave musí byť dostatok vitamínov a minerálnych látok.

Reprodukcia

Pári sa hneď po prebudení z hibernácie v noci alebo vo včasných ranných hodinách, vždy vo vode. Vajcia kladie v máji až júni, obvykle 5 – 12 vajec. Inkubačná doba je v prírode 60 – 90 dní. Pri chove v zajatí je inkubačná doba 61 – 68 dní pri teplote 30 °C v inkubátore. Mláďatá majú dĺžku asi 3 cm.

Výskyt

Vhodným biotopom sú pre ňu slané močiare a pobrežné vody Atlantického oceánu. Vyskytuje sa na juhu a východe Spojených štátov amerických, v štátoch Massachusetts, Florida, Texas a na pobreží Mexického zálivu.
Tento druh býval považovaný za delikatesu a preto bol takmer vyhubený. Vzhľadom na to patrí medzi ohrozené druhy na Rhode Island a v štáte Massachusetts.
Mours-Saint-Eusèbe

Poloha

Obec má rozlohu 5,27 km². Najvyšší bod je položený 318 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 653 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE