Astronomy Domine

Kompozícia

Skladba začína skresleným hlasom vtedajšieho manažéra skupiny Petra Jennera, ktorý recituje do megafónu mená hviezd. Zámerom tohto úvodu je predstava kozmického priestoru s Jennerovým hlasom, ako astronauta hovoriaceho cez interkom. Následne sa začne vynárať zvuk Barrettovej gitary, ktorý sa postupne zosilňuje. V čase 0:19 sa objaví rýchly pípavý zvuk, v 0:26 sa pridajú aj Masonové bicie tesne nasledované bluesovo znejúcou Barrettovov gitarou vo figúre pripomínajúcej dychový motív z „Mars, the Bringer of War“ Holstových Planet. Wrightov organ je namixovaný do pozadia. Pri opakujúcej sa téme piesne znie Barrettov text spomínal planéty Jupiter, Saturn a Neptún, Saturnov mesiac Titan a mesiace Uránu, Oberon, Mirandu a Titaniu. Nasleduje inštrumentálna časť, kde dominuje Watersova repetitívna basová linka, Wrightov organ a Barrettova slide gitara podporovaná Masonovými bubnami a končiaca opakovaným Jennerovým hlasom cez megafón. Pieseň je zakončená zopakovaním upravených prvých veršov.
Inšpiráciu pre pieseň „Astronomy Domine“ našiel Syd Barrett v jednom svojom tripe po užití LSD v roku 1966, kedy niekoľko hodín v sede pozeral na slivku a pomaranč, o ktorých si myslel, že to sú planéty Venuša a Jupiter a v mysli putoval medzi nimi vesmírom. Skladba má neobvyklý sled akordov (E, Es, G, A), ktoré s gitarovým echo efektom Binson znie psychedelicky. Spoločne s „Interstellar Overdrive“, „Pow R. Toc H.“ a „Lucifer Sam“ ide o najviac space rockovú skladbu na albume The Piper at the Gates of Dawn.

Živá a alternatívna verzia

Skladba „Astronomy Domine“ je prvýkrát v setliste koncertu Pink Floyd zaznamenaná na benefičnom koncerte pre London Free School v londýnskom kostole Všetkých svätých 14. októbra 1966. V priebehu prvých rokov profesionálnej kariéry skupiny išlo o bežnú súčasť vystúpenia až do začiatku 70. rokov, kedy ju v Ríme 20. júna 1971 zahrali Pink Floyd naposledy. Po Barrettovom odchode zo skupiny v roku 1968 ju spieval spoločne s Wrightom David Gilmour, koncertná podoba bola postupne upravovaná, napríklad pred poslednými veršami bolo pridané organové sólo, dĺžka skladby dosahovala aj 10 minút. Do koncertného repertoáru Pink Floyd sa skladba vrátila až v roku 1994 na turné The Division Bell, kedy bola zahraná na väčšine vystúpení. V rámci Gilmourovho sólového turné On an Island Tour zaznela pieseň „Astronomy Domine“ na piatich koncertoch v júli a auguste 2006 . Dňa 29. augusta 2006 ju David Gilmour so svojou skupinou z turné (ktorej členom bol aj Rick Wright) zahral tiež v krátkom živom vystúpení v Abbey Road Studios. Záznam nakrútený pred malým publikom bol určený do dokumentárneho seriálu Live from Abbey Road a bol tiež vydaný na bonusovom DVD k albumu On An Island.
Originálna verzia nahratá so Sydom Barrettom v roku 1967 pre album The Piper at the Gates of Dawn je dlhá 4 minúty a 12 sekúnd. Táto bola použitá tiež na kompiláciách A Nice Pair (1973; iba britské vydania) a Echoes: The Best of Pink Floyd (2001). Živá koncertná verzia z apríla a mája 1969 už s Davidom Gilmourom (stopáž 8:29) bola vydaná ešte toho istého roku na dvojalbume Ummagumma a roku 1973 na americkej edícii A Nice Pair. Ďalšie dve oficiálne vydané varianty pochádzajú z roku 1994. Prvá z nich vyšla ako B-strana singlu „Take It Back“ a pochádza z koncertu v Miami 30. marca 1994 (dĺžka 4:48) a druhá s dĺžkou 4 minúty a 20 sekúnd, ktorá je súčasťou živého dvojalbumu Pulse (1995), bola nahraná na londýnskom vystúpení 15. októbra 1994. Posledná živá verzia bola zaznamenaná 26. augusta 2006 na finálnom koncerte Gilmourovho sólového turné On an Island Tour a vyšla o dva roky neskôr na albume Live in Gdańsk (stopáž 5:02).

Videoklip

V dňoch 18. a 19. februára 1968 natočili Pink Floyd (už s Gilmourom a bez Barretta) na plejbek sériu propagačných videoklipov pre belgickú televíziu RTB. „Astronomy Domine“ boli nafilmované v bruselských štúdiách RTB a David Gilmour v nej predstiera spev s hlasom Syda Barretta, lebo bola použitá originálna stopa z The Piper at the gates of Dawn.