google/wiki40b huggingface dataset:
Ľubica Fábri

Ľubica Fábri (* 24. apríl 1961, Prešov) je slovenská architektka, publicistka a kurátorka výstav architektúry.

Život

V rokoch 1979 - 1984 študovala architektúru na Bauhaus-Universität Weimar v Nemecku. Medzi rokmi 1984-1990 pracovala ako interiérová architektka a dizajnérka nábytku. Od roku 1990 pracuje v slobodnom povolaní, venuje sa publicistike v architektúre, dizajna a umení. Venuje sa kurátorstvu. V rokoch 1998- 2003 pôsobila ako riaditeľka Slovenského centra dizajnu v Bratislave, taktiež pracuje ako šéfredaktorka revue o dizajne Designum. V rokoch 2004 - 2010 vydávala vlastný magazín o dizajne. 
Aktuálne je riaditeľkou o.z. Centrum súčasnej architektúry a dizajnu ARCHA. Je taktiež konateľkou spoločnosti DESIGN IN.
Vlčí louka

Poloha

Chránené územie leží na južnom svahu Smědavskej hory v nadmorskej výške 1020 až 1025 m v katastri mesta Hejnice v okrese Liberec, v južnom smere od obce.
Lokalita je porastená borovicovým porastom. Rastie tu rosička okrúhlolistá, andromédka sivolistá, kľukva močiarna, ostrica málokvetá, sitina kostrbatá a šucha čierna. Žije tu tetrov hoľniak a vretenica severná.
Neďaleko pamiatky na juhu sa nachádzajú ďalšie prírodné pamiatky U posedu, Klečové louky, Na kneipě a prírodná rezervácia Prales Jizera.
Poilly-sur-Tholon

Poloha

Obec má rozlohu 19,56 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 706 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villamée

Poloha

Obec má rozlohu 10,66 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 326 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hedy Lamarr

Prínos v oblasti bezdrôtovej komunikácie

George Antheil pre film "Ballet Mécanique" v rokoch 1923 – 1925 zložil hudbu pre 16 mechanických klavírov, ktoré mali hrať synchrónne. V spolupráci s Hedy Lammarovou tento princíp použili a spoločne dospeli k predstave rádiovej prenosovej cesty, pri ktorej by sa synchrónne, pomocou diernej pásky (či kotúča), prelaďoval ako vysielač, tak prijímač. Postup, kedy sa pri prenose informácií vysielač a prijímač synchrónne a neustále prelaďujú na ďalšie frekvencie, dnes známy pod skratkou FHSS (Frequency-hopping-spread-spectrum), si Antheil a Lammarová dali patentovať v roku 1942 , pričom svoj vynález dali bezplatne k dispozícii americkému námorníctvu. Takáto technika prenosu je výrazne odolnejšia voči odpočúvaniu ako aj rušeniu (zámernému či náhodnému).
US Navy však počas vojny vynález oboch umelcov nevyužila a až v roku 1959 sa myšlienky ujala americká elektrotechnická firma Sylvania Electronic Systems Division a v utajení viedla vojenský projekt, systém s preladiteľnou nosnou frekvenciou. Prvýkrát bol systém nasadený počas kubánskej krízy v roku 1962 a pre civilné použitie bol uvoľnený až v polovici osemdesiatych rokov. Systém sa čoskoro po uvoľnení uplatnil v družicových komunikačných sieťach a v súčasnosti je prítomný prakticky vo všetkých sieťach používajúcich rádiové rozhranie (mobilná telefónia, satelitná televízia, navigačný systém GPS).
George Antheil zomrel v roku 1959, Hedy Lammarová v roku 2000. Za svoj vynález nikdy odmenu nedostali. Hollywoodská filmová hviezda sa aspoň dočkala morálnej satisfakcie. V roku 1997 bolo Hedy Lammarovej, snáď ako jedinej herečke v histórii, udelené v USA čestné uznanie za zásluhy o rozvoj elektrotechniky.
V roku 1998 použila spoločnosť Corel na obal a propagáciu svojho grafického programu Corel DRAW 8 prekreslenú fotografiu Hedy Lamarr, ale bez povolenia. Z následného súdneho sporu si Hedy odniesla 200 000 dolárov.
Trump International Hotel and Tower (Toronto)

Trump International Hotel and Tower (celým názvom Trump International Hotel & Tower Toronto ) je postmoderný mrakodrap nachádzajúci sa na adrese 325 Bay Street v kanadskom meste Toronto. S výškou 277 m je 2. najvyššou budovou mesta a Kanady. Výstavba budovy prebiehala v rokoch 2007 - 2012 podľa plánov architektonickej spoločnosti Zeidler Partnership Architects. V budove je 57 nadzemých a 2 podzemné poschodia.
Marimar

Marimar je mexická telenovela, ktorá bola prvýkrát odvysielaná v roku 1994 na Televise. Marimar je remake telenovely La venganza (v preklade Pomsta), ktorá sa vysielala na Televise v roku 1977 a v hlavných úlohách sa predstavili Helena Rojo a Enrique Lizalde.
Je veľmi populárna v Latinskej Amerike, Brazílii, Spojených štátoch, v Afrike a je jedna z najsledovanejších telenoviel na Filipínach a Indonézii. Podľa Ivoir 'Soir, "Presne o 19.30, keď začína Marimar život v Pobreží Slonoviny sa zastaví." Hlavnou hviezdou telenovely je speváčka Thalía.

Dej

Marimar je chudobné mladé nevinné dievča, ktoré žije so svojimi starými rodičmi na pláži pri mori. Zaľúbi sa do Sergia, syna zámožného muža. Sergio sa potom ožení s Marimar, aby urobil napriek svojmu otcovi a macoche, ale postupne sa do Marimar vášnivo zamiluje. Sergiova macocha Angelica opovrhuje Marimar, kvôli jej nevinnosti a neznalosti sveta vyššej vrstvy. Angelica sústavne uvádza Marimar do pomykova, často ju ponižuje ako človeka. Sergio sa nahnevá a rozhodne sa odísť preč a zarobiť peniaze, aby mohol vziať Marimar preč z otcovho domu, a necháva Marimar nechránenú pred Angelicou.
Chriašteľ vodný

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 300 - 600, zimujúcich jedincov 10 - 40. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 23,30 % a zimovanie v 7,50 % mapovacích kvadrátoch. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 NE - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Gourbeyre

Polohopis

Gourbeyre má rozlohu 22,52 km².

Obyvateľstvo

Gourbeyre má 8043 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Sojuz 22

Priebeh letu

Loď odštartovala 15. septembra 1976 z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz U. Štartovalo sa pod nezvyčajne vysokým uhlom sklonu dráhy (64,8 st.), loď sa dostala na orbitu 185 – 296 km, s dobou obehu 89 min.

Práca

Hlavným cieľom bola skúška multi spektrálnej kamery MKF-6 vyrobenej v NDR. Kamera s hmotnosťou 150 kg bola dôkladne vyskúšaná a po skončení misie bolo rozhodnuté jej nasadenie do všetkých misií k stanici Saľut. Okrem fotografovania posádka vykonala viacero biologických experimentov. Skúšali napríklad malú centrifúgu na zisťovanie vývinu rastlín v podmienkach umelej gravitácie. Ďalej bol vykonaný experiment na získanie poznatkov účinku kozmického žiarenia na ľudské videnie.
Tasos Bugas

Biografia

Narodil sa v roku 1953 v meste Pyrgos na Peloponéze. Začal spievať už v detstve, a ako 16 ročný sa presťahoval do Atén, kde dostal šancu spievať, keď vyhral konkurz v známej spoločnosti Odeon-Parlofon. Jeho kariéra však bola prerušená, kvôli vojenskej službe, Bugas slúžil aj na Cypre. Ako spevák si získal popularitu v 70. rokoch, no najviac bol populárny koncom 80. a v 90. rokoch. Bougas je známy že všade dokáže ľudí primäť k tancu. Jeho piesne sú grécke-orientálne a veľmi melodické v sprievode nástroja buzuki. Naspieval aj niekoľko tradičných ľudových a populárnych (laika) piesní. Témou v jeho piesňach je hlavne úspech, peniaze a ženy. V najznámejšom albume s názvom Planitarchis Bugas v piesňach ako Ela ston papou (Príď k dedkovi) paroduje sexuálne aféry prezidenta Billa Clintona. Bougasov typický image sú slnečné okuliare, cigara a oblek, v ktorom stále vystupuje pred kamerami a na koncertoch. Posledný album vydal v roku 2012.
V Grécku je známy aj svojim divokým súkromným životom a aférami so ženami. Bol až 11 krát ženatý a v súčasnosti žije s dvoma ženami súčasne.
Oko za oko (Shakespeare)

Oko za oko (angl. Measure for Measure) je divadelná hra, trpká komédia, anglického dramatika Williama Shakespeara napísaná asi v roku 1604. Odohráva sa vo Viedni . 
Próza tvorí 35 % textu, verš tvorí 65 % (z toho rýmovaný verš 5%).

Český a anglický názov

V češtine vyšla aj pod názvami Veta za vetu (české slovo „veta“ tu znamená odvetu ), Půjčka za oplátku a Něco za něco . 
Anglický názov znamená doslova „Miera za mieru“ a je odvodený z Biblie, konkrétne z Mt 7, 2 („Lebo ako budete súdiť vy, tak budú súdiť aj vás, a akou mierou budete merať vy, takou sa nameria aj vám“ ; iný preklad  „lebo akým súdom súdite vy, takým budete súdení, a akou mierou meriate vy, takou bude vám namerané”. )

Dej

Navonok bezúhonný Angelo dostane po dobu neprítomnosti vojvodu absolútnu štátnu moc pri presadzovaní starého nepopulárneho zákona, ktorým sa sprísňujú etické pravidlá občanov Viedne. Sám vojvoda sa plánuje utiahnúť do ústrania, aby celé dianie tajne sledoval a nemusel byť obviňovaný z tyranie za uplatnenie zákona v praxi. Chudobný Claudio, ktorý si nemôže dovoliť svadbu, splodí nelegálne dieťa a ako odstrašujúci príklad pre všetkých,  musí byť popravený. Keď Claudiova sestra, krásna novicka, Izabela oroduje u Angela za bratov život, Angelo sa do nej okamžite zaľúbi a začne ju vydierať. Sľúbi, že jej brata nepopravia výmenou za jej čistotu a panenstvo (niečo za niečo).
V závere Shakespeare zinscenuje súd pod taktovkou vojvodu, ktorý po celý čas osud protagonistov tajne režíroval. V mene zákona nie je nikto popravený, hoci všetkým vinníkom hrozila poprava. Previnilcov vojvoda ožení. Mariane daruje Angelov skonfiškovaný majetok. Sám vojvoda ponúkne manželstvo cnostnej Izabele a Claudia nazve bratom. Shakespeare Izabelino rozhodnutie nekomentuje.
Termosféra

Termosféra (z gr. θερμός, thermós (teplý) a σφαίρα, sfera (guľa)) je štvrtá hlavná vrstva zemskej atmosféry po mezosfére. Presnejšie leží za tenkou vrstvou mezopauza. Termosféra tvorí vrchnú časť ionosféry, podľa niektorých poňatí sa v hornej termosfére už začína magnetosféra (– od výšky 300 či 500 km). Z hľadiska zloženia už termosféra nepatrí k homosfére. 
Nachádza sa vo výške medzi 90-100 km až 450-700 km (spravidla 500-600 km). Oblasť vo výške asi 450-700 km sa označuje aj ako termopauza. 
Charakterizuje ju nárast teploty s výškou až asi na 1500 stupňov Celzia vo výške 200-300 km a vyššie potom približne nemeniacou sa teplotou. Termosféra je najredšia vrstva atmosféry – obsahuje len 0,001 % hmoty celej atmosféry. Keďže sú tu častice od seba veľmi vzdialené, tepelná výmena je veľmi malá a ani extrémne teploty tu pre astronautov nespôsobujú problémy. Napriek tomu však existuje istý odpor vzduchu, ktorý sa časom prejaví – napríklad vesmírnu stanicu ISS, ktorá sa pohybuje v termosfére vo výške asi 350–423 km, treba pravidelne raketovým pohonom zdvíhať do výšky, ktorú stratila.
Termosféra je známa aj polárnou žiarou (vo výške okolo 100 km).
Z dôvodu prvých tepelných záťaží v tejto vrstve pri pohybe smerom z vesmíru, v termosfére prvýkrát vidno vracajúce sa raketoplány a v spodnej termosfére spravidla vidno meteory.
Exosféra sa často chápe ako časť termosféry. V tomto chápaní potom termosféra končí niekde vo výške 100 000 km.
Volstroff

Poloha

Obec má rozlohu 12,22 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 433 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Opel Sintra

Výbava

Jeho výbavou je ABS, centrálne zamykanie, delené sedadlá, elektrické zrkadlá, elektrické ovládanie okien, klimatizácia, 4 airbagy, rádio s CD prehrávačom, strešné okno, posilňovač riadenia, halogénové svetlomety, tónované predné sklo, hagusy.
Franjo Tuđman

Život

Počas Druhej svetovej vojny bojoval na strane Titových partizánov. Tu sa zoznámil so svojou neskoršou manželkou Jankicou. V 60. rokoch sa stal jedným z najmladších generálov v Juhoslovanskej ľudovej armáde, niektorí pozorovatelia sa domnievali, že to bolo spôsobené faktom, že pochádzal z regiónu Zagorje, odkiaľ vzišlo len veľmi málo komunistických partizánov. Iní tvrdia, že hodnosť dostal zaslúžene, nakoľko bol jedným z najvzdelanejších vojenských činiteľov a mnoho neskorších juhoslovanských generálov čerpalo z jeho teoretických prác, napr. z diela Vojna proti vojne (Rat protiv rata). Už v roku 1961 však zanechal aktívnu službu v armáde a založil Historický ústav chorvátskeho robotníckeho hnutia (Institut za historiju radničkoga pokreta Hrvatske), ostal jeho riaditeľom do roku 1967. V 70. rokoch sa dostal do nemilosti režimu, keď kritizoval niektoré praktiky komunistickej strany. Rozruch vzbudila najmä jeho práca Veľké myšlienky a malé národy (Velike ideje i mali narodi) , monografia histórie politiky, ktorá ostro kolidovala s oficiálnymi dogmami juhoslovanskej politiky.
V roku 1971 bol odsúdený na dva roky väzenia za jeho podiel na aktivitách tzv. Chorvátskej jari, hnutia ktoré založil pôvodne prezident štátu Tito, ale neskôr sa vyprofilovalo na spolok Chorvátov, demonštrujúcich kvôli značnej nespokojnosti s ich pozíciou v krajine.
V roku 1981 bol znovu uväznený, tentokrát pre poskytnutie rozhovoru „nepriateľskej propagande“ - išlo o švédsku televíziu, pre ktorú vyjadril kritické stanovisko o postavení Chorvátov v štáte. Z troch rokov si odsedel jedenásť mesiacov.
V čase demokratických zmien v roku 1989 založil politické hnutie Chorvátsku demokratickú úniu (chorvátska skratka HDZ). Hnutie bolo jednoznačne národne orientované, so silnými väzbami na katolícku cirkev. V prvých slobodných voľbách (1990) získalo 60% kresiel v chorvátskom parlamente. Po niekoľkých ústavných zmenách bol Tuđman zvolený za prezidenta Chorvátska (ešte v rámci Juhoslávie).
Feederizmus

Feederizmus (známy tiež ako priberanie alebo vykrmovanie) je druh zriedkavej parafílie, ktorej objektom fetišu je tuk na ľudskom tele. Dlhodobým následkom tohto fetišu je poškodzovanie zdravia

Feederizmus ako životný štýl

Gaineri a feederi mnoho krát spolu vytvárajú spoločné páry, pričom jeden z nich (alebo obaja vzájomne) priberá na hmotnosti. Práve tento dlhodobý proces zmeny je často príťažlivý a atraktívny. Toto praktizovanie môže byť sprevádzané hraním rolí alebo scenárov.
Skamandros z Alexandrie

Skamandros (starogr. Σκάμανδρος – Skamandros) bol v roku 36 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.
Skamandros z tróadskej Alexandrie bol na 186. olympijských hrách korunovaný vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii bol tento beh najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, podľa tradície v roku 776 pred Kr. a na hrách zostal aj po zavedení ďalších súťažných disciplín hlavným pretekom, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Klinové písmo

Prehľad

Klinové písmo vzniklo ako tzv. protoklinové písmo (3500 pred Kr. alebo trocha skôr) resp. až ako tzv. vlastné sumerské klinové písmo (2700 pred Kr.). Podrobnosti pozri v článku sumerské písmo. Zo sumerského písma, ktoré bolo spočiatku logografické a ku koncu logofonetické, sa vyvinulo (staro)akkadské písmo, ktoré už bolo skôr slabičné (teda už prevažne fonetické), a z neho viacero ďalších písem. Podrobnosti o vývoji pozri nižšie.
Treba dodať, že je možné, že mezopotámske protoklinové písmo malo starších predchodcov (napríklad) v Turecku a Sýrii okolo 3500 pred Kr., ale toto tvrdenie si ešte vyžaduje ďalší výskum .
Okolo polovice 2. tisícročia pred Kr. sa klinovým písmom písala na Blízkom východe diplomatická korešpondencia a klinopis prenikol aj na dvor egyptských faraónov. 
Počet znakov písma postupne klesal. Na začiatku (3200 pred Kr.) bolo znakov (vtedy logogramov) asi 900 (staršie sa odhadovalo 2000). Na začiatku 2. tisícročia bolo znakov okolo 500 a okolo roku 500 pred Kr. ich bolo už len asi 400 – 350. 
Sumersko-akkadské klinové písmo (v širšom zmysle) bolo počas Novoasýrskej ríše, presnejšie od 6. stor. pred Kr. nahradzované aramejským písmom, udržalo sa do 2. stor. pred Kr. a vo veľmi obmedzenej miere do druhého storočia po Kr. Následne po stáročia ľudia zabudli, čo klinové znaky znamenajú a v 19. storočí bolo potrebné (počnúc staroperzským písmom) klinové písma rozlúštiť ako neznáme písma.
Jozef Schweng

Životopis

Po stredoškolských štúdiách v Banskej Štiavnici, v Prešove a v Banskej Bystrici absolvoval právo na univerzite v Budapešti. Ako dobrovoľník vstúpil do rakúsko-uhorskej c. k. armády, v roku 1884 sa stal poručíkom v zálohe 25. pešieho pluku v Lučenci, odkiaľ ho koncom roka 1894 preložili do uhorskej kráľovskej domobrany (Népfelkelés).

Rodinný život

Jozef Schweng sa v roku 1890 oženil s Gizelou Bermanovou, spolu mali syna Eduarda a dcéry Máriu a Margitu. Rodina žila v dome č. 45 na Dolnej ulici, dnes sídlo pobočiek ČSOB Leasing a poisťovne Generali.

V Banskej Bystrici

Do služieb mesta Banská Bystrica nastúpil ako pokladničný úradník (27. marca 1889), radca verejnej správy v Banskej Bystrici, dočasný tajomník (1895) a tajomník (1897) Banskobystrickej historickej a archeologickej spoločnosti, založenej na podporu a rozvoj Mestského múzea v Banskej Bystrici a vybudovanie jeho prvej expozície (1909), nehonorovaný kustód Mestského múzea v Banskej Bystrici od roku 1909. Spravoval aj verejnú knižnicu mesta, v miestnej tlači uverejňoval články s múzejnou tematikou. Literárne činný, zaoberal sa múzejnou a knihovníckou tematikou, autor viacerých článkov. V rokoch 1889 – 1891 pracoval na mestskom úrade ako pokladník, v rokoch 1891 – 1916 bol radcom verejnej správy, krátko tajomníkom Banskobystrickej historickej a archeologickej spoločnosti na podporu a rozvoj mestského múzea. V roku 1904 založil s kustódom Karolom Ivanom Kiszelym mestskú verejnú knižnicu, kde bol správcom oddelenia odbornej literatúry. Po vypuknutí vojny (1914) bolo oddelenie s 1611 zväzkami kníh zatvorené, budova slúžila ako vojenský lazaret.
Jozef Schweng sa stal 30. októbra 1909 nehonorovaným kustódm Mestského (dnes Stredoslovenského) múzea v Banskej Bystrici. So Samuelom Bothárom a maďarským archeológom Móricom Wosinskym sa v júli 1906 zúčastnil archeologických vykopávok v lokalitách Ortúty (Malachov) a Veľký Hrádok (Horné Pršany). V Budapešti absolvoval knihovnícky (1902) a etnografický (1914) kurz, publikoval v odborných (Századok/Storočia) aj regionálnych časopisoch, organizoval finančné zbierky pre rozvoj múzea, do zbierok zakúpil striebornú koreničku a sošku baníka.
Pri jeho úmrtí 9. decembra 1916 uviedol múzejný a knižničný vestník: „Bol horlivý a svedomitý strážca múzea.“ Na spomienkovej slávnosti 9. januára 1918 mu vyslovili In memoriam uznanie a kustód Štefan Holesch ocenil aj mimoriadne zásluhy o zveľaďovanie Mestského múzea v Banskej Bystrici.
Papuánske jazyky

Papuánske jazyky sú predpokladaná jazyková rodina asi 750 – 1000 jazykov na ostrove Nová Guinea a v jeho blízkom okolí. 
Hoci existencia jazykovej rodiny (teda genetickej príbuznosti) týchto jazykov nebola ešte bez výhrad dokázaná, je stále viac isté, že miera príbuznosti týchto jazykov prekračuje prah náhodnosti, a nejde teda len o kolektívne pomenovanie. Analýza týchto jazykov je ale veľmi komplikovaná, pretože ich je veľa, jazyková situácia sa rýchlo mení, častý je bilingvizmus aj multilingvizmus u jednotlivých (etnických) spoločenstiev a silné sú aj vplyvy európskych misionárov a podobne. Veľmi bežná je aj konvergencia jazykov.
Najväčším papuánskym jazykom je enga, ktorou hovorí asi 170 000 ľudí.

Klasifikácia podľa Greenberga (1971)

Greenberg nepozná skupinu papuánske jazyky, ale len širšiu skupinu (pozri)  indopacifické jazyky. Toto delenie nie je všeobecne akceptované a protirečí aj dole uvedeným deleniam.
Saint-Maurice-Saint-Germain

Poloha

Obec má rozlohu 12,19 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 419 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Milan Podrimavský

PhDr. Milan Podrimavský, CSc. (* 8. november 1943, Teplý Vrch – † 24. september 2011) je slovenský historik, zástupca riaditeľa Historického ústavu SAV v r. 1995-2006.
Heinkel He 112

Vznik a vývoj

V roku 1933 vydalo RLM (Reichsluftfahrtministerium) špecifikáciu na novú stíhačku, ktorá by nahradila staršie stíhacie dvojplošníky Heinkel He 51 a Arado Ar 68. Návrhy zaslali firmy Arado, Focke–Wulf, Heinkel a Messerschmitt. Prototyp Heinkelu He 112 bol skúšaný súťažne spolu s ďalšími troma lietadlami v Travemünde v októbri 1935 a spolu s Messerschmittom Bf 109 dostal objednávku na 10 lietadiel. Prototyp poháňaný motorom Rolls-Royce Kestrell V, s výkonom 518kW, bol nasledovaný dvomi ďalšími strojmi so zmenšeným rozpätím krídel a slabším motorom Junkers Jumo 210C s výkonom 447 kW. Štvrtý prototyp s novým, eliptickým krídlom, bol operačne skúšaný v Légii Kondor v Španielsku v roku 1936, a bol vystavený na leteckej výstave v Zürichu v roku 1937. V Španielsku na nich lietali civilní piloti a bol hodnotený lepšie ako Bf 109C.

Operačné nasadenie

Navrhovaný sériový He 112A nebol prijatý Luftwaffe, ktorá namiesto toho dostala Bf 109; no práce pokračovali na prepracovanom He 112B, s motorom Jumo 210E, ktorý následne vzlietol v júli 1937. Do jari 1938 bolo dodaných do Japonska 12 strojov, ale ďalších 12 bolo zhabaných pre službu v Luftwaffe, kvôli kríze v Sudetách. Obdržala ich 4. skupina JG 132, kde boli v októbri nahradené Bf 109. Neskôr 11 He 112 z japonskej objednávky a posledných 6 bolo dodaných španielskym nacionalistom v novembri 1938. Rumunské letectvo obdržalo tiež 13 ks He 112B-0 a 11 He 112B-1, dodávky skončili v septembri 1939. Výzbroj He 112B pozostávala z dvoch 20mm kanónov MG FF v krídle a dvoch 7,92mm guľometov nad motorom. Rumunsko použilo svoje He 112 B pri invázii do ZSSR a aj napriek tomu, že pre ruské stroje neboli žiadnym súperom, ostali v službe na fronte až do začiatku roku 1944. 
Letectvo Maďarskej kráľovskej armády by rado obdržalo He 112B, no Nemecko odmietlo prvú objednávku 38 strojov, na začiatku roku 1938, kvôli nestrannosti v prípade sporu Maďarska a Rumunska ohľadom Transylvánie. Nakoniec maďarská spoločnosť Manfred Weiss získala na He 112 licenciu. 1. júna 1939 Maďarsko objednalo 12 kusov od licenčnej spoločnosti a 3 od Heinkela. Tie boli dodané v auguste. Maďarské snahy o zabudovanie silnejšieho motoru DB-601 alebo Jumo 211, ktoré boli stavané v licencii, boli zamietnuté Nemeckom a viedli k zastaveniu celého projektu.
V novembri 1937, Rakúsko testovalo novú stíhačku pre svoju letectvo a výsledok sa skončil veľkým prekvapením. Rakúska nákupná komisia vedená federálnym veliteľom letectva Alexandrom Löhrom, sa rozhodla pre He 112. Skúšobný pilot Hans Schalk dostal možnosť vyskúšať Bf 109 ako aj He 112. Výsledkom bolo, že označil obe lietadla ako rovnocenné. Avšak Heinkel mal viac vyvážené charakteristiky pri obratoch, a tiež lepšie možnosti pre variácie s avionikou a vybavením.
Drak He 112 bol podrobený rozsiahlym skúškam s raketovým motorom, pri ktorých havarovalo viacero prototypov, no boli hneď zázračne opravené.
Petitefontaine

Poloha

Obec má rozlohu 3,13 km². Najvyšší bod je položený 412 m n. m. a najnižší bod 383 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 196 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Škoda Kodiaq

História

Pôvodne bolo predpokladané, že nové SUV od Škody bude niesť názov "Snowman" alebo "Polar", čo však bolo neskôr vyvrátené vedením Škody ako špekulácie médií. Dňa 23. decembra 2015 si Škoda oficiálne zaregistrovala názov "Kodiaq", ktorý odkazuje na Medveďa hnedého kodiaka, najväčšieho hnedého medveďa.
Vo februári 2016 boli predstavené obrázky konceptu Vision C a model konceptu bol vystavený v marci 2016 na Ženevskom autosalóne. SUV vo svojej konečnej podobe bolo dňa 29. septembra 2016 uvedené na Parížskom autosalóne. Prvé automobily Škoda Kodiaq boli dodané zákazníkom vo februári 2017.
Neuvy-le-Barrois

Poloha

Obec má rozlohu 41,98 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE