google/wiki40b huggingface dataset:
Oxytocín

Oxytocín je hormón produkovaný v jadrách hypotalamu (nucleus supraopticus a nucleus paraventricularis), odkiaľ je transportovaný (naviazaný na transportný proteín neurofyzín) výbežkami tzv. neuroendokrinných nervových buniek do neurohypofýzy a až tu vylučovaný do krvného obehu. Chemicky ide o bielkovinu.
Spôsobuje sťahy hladkého svalstva maternice pri pôrode a pravdepodobne i pri pohlavnom dráždení, kedy sťahy svalstva urýchľujú transport spermií do vajcovodov. Ďalej spôsobuje sťahy myoepitelových buniek mliečnej žľazy a tým vypudzovanie mlieka pri kojení. 
Podnety k sekrécii oxytocínu sú nervovo-reflexného charakteru: rozširovanie pôrodných ciest pri pôrode, rozšírenie a podráždenie vonkajšieho genitálu a pošvy pri súloži, podráždenie prsných bradaviek pri kojení.
Edward Jenner

Životopis

Pracoval ako praktický lekár v rodnom Berkeley v grófstve Gloucestershire. Všimol si, že ľudia, ktorí prichádzali často do styku s dobytkom a nakazili sa kravskými kiahňami, takmer nikdy nedostali pravé kiahne. 
14. mája 1796 sa rozhodol uskutočniť pokus a zámerne naočkoval osemročnému Jamesovi Phippsovi hnis z vriedku spôsobeného kravskými kiahňami. Chlapec ochorel na kravské kiahne, ale o šesť týždňov sa uzdravil. Jenner ho potom infikoval vakcinačnou dávkou pravých kiahní. Podľa Jennerovho predpokladu ochorenie neprepuklo. Tento pokus je považovaný za prvú skutočnú vakcináciu. 
Jenner potom použil túto metódu ešte veľakrát a v roku 1798 o svojich výsledkoch publikoval článok, v ktorom nazval svoju metódu vakcinácie (z latinského slova vacca, slovensky krava) a pre pôvodcu nákazy zaviedol termín vírus.
Často je označovaný za otca imunológie, a jeho práca ako "najviac zachraňujúca životy v dejinách ľudstva". Za jeho čias kiahne zabíjali okolo 10 % populácie a v mestách viac ako 20 %. 
Vo Phippsovom dome je v súčasnosti Jennerove múzeum.
Berniniho baldachýn

Berniniho baldachýn je názov sochárskeho diela talianskeho barokového umelca Gian Lorenza Berniniho pochádzajúce z rokov 1624 – 1633. Je to jedna z najznámejších a religiózne najvýznamnejších pamiatok Baziliky svätého Petra vo Vatikáne.

Vznik diela

Zadávateľom diela bol pápež Urban VIII., ktorý chcel týmto dielom dodať honosný a nanajvýš dôstojný vzhľad miestu nad hrobom prvého Kristovho apoštola svätého Petra. Bernini prijal poverenie s veľkou radosťou.
Prípravné práce spočívali v kopaní základov pre štyri mramorové podstavce gigantických stĺpov. Najväčším problémom pri tvorbe diela sa ukázal nedostatok materiálu - bronzu. Preto Urban VIII. nariadil strhnúť bronzové obloženie antického Panteónu dovtedy stojace v takmer pôvodnej podobe. Čin sa stretol s veľkou nevôľou Rimanov prirovnávajúcich pápeža k barbarom.
Stĺpy Bernini dokončil v apríli roku 1626. Každý z nich vážil 28 000 libier (okolo štrnásť ton) a dosahoval výšku dvadsaťdeväť metrov. Zakončenie diela najprv umelec predstavil ako malý model. V apríli 1628 bola jeho podoba schválená.
Celkove si tvorba baldachýnu vyžiadala deväť rokov (od pápežovho poverenia v roku 1624 po dokončenie vrchnej časti v roku 1633). Na realizácii sa podieľala Berniniho umelecká dielňa: okrem umelcovho otca a brata v nej pracovali jeho žiaci ako i iní sochári (medzi nimi napr. aj François Duquesnoy, autor sochy sv. Ondreja vo výklenku hlavnej lode baziliky).

Popis diela

Štyri mohutné bronzové stĺpy spočívajú na mramorových podstavcoch. Ich umelecké stvárnenie symbolicky odkazuje na podobné stĺpy - Boaz a Jachin - tvoriace súčasť niekdajšieho jeruzalemského chrámu. Podstavce sú zdobené ôsmimi erbami Urbana VIII. s „barberiniovskými“ včelami.
Po stĺpoch, charakteristických svojím skrúteným tvarom, sa plazia popínavé rastliny, medzi ktorými sa vznášajú drobné ľudské postavy. Hlavice stĺpov nesú ťažkú štukovanú drapériu so strapcami. Vrcholu baldachýnu dominujú štyria anjeli s roztiahnutými krídlami, zdanlivo dvíhajúci celé monumentálne dielo do výšky. Dielo zakončuje pozlátená guľa s krížom, v ktorom baldachýn dosahuje výšku tridsaťjeden metrov.
Pôvodný Berniniho plán počítal s iným zakončením diela. Vo Vatikánskej knižnici uchovávajú dokument, podľa ktorého mala byť na vrchole baldachýnu umiestnená socha zmŕtvychvstalého Ježiša, držiaca v ruke vejúcu zástavu.
Žltá veža

Topografia

Od Malého hrotu ju oddeľuje Sedlo za Prostredným (hrotom), od Drobnej veže zasa Žltá lávka. Západnou stenou aj dlhým rebrom spadá do Veľkej Studenej doliny, severnou do Dolinky pod Sedielkom.
Karbid tetrabóru

Vlastnosti

Karbid tetrabóru je známy ako odolný materiál s vysokou tvrdosťou, vysokým prierezom pre absorpciu neutrónov a stabilitou proti ionizujúcemu žiareniu a väčšine chemikálií. Jeho Vickersova tvrdosť (38 GPa), modul pružnosti v ťahu (460 GPa) a húževnatosť (3,5 MPa·m1/2) sa blížia k hodnotám diamantu (115 GPa and 5,3 MPa·m1/2).
Frans Sammut

Životopis

Narodil sa v Ħaż-Żebbuġ na Malte. Navštevoval základnú školu v mestečku Żebbuġ, neskôr St Aloysius' College, St Michael's Teacher Training College (pedagogická stredná škola) a v štúdiu pokračoval na Maltskej univerzite (kde získal diplom z teológie) a na univerzite v Perugii v Taliansku.
Po prvýkrát získal Sammut uznanie v druhej polovici 60-tych rokov, keď sa stal spoluzakladateľom Hnutia literárnej obrody (Moviment Qawmien Letterarju). Neskôr sa stal tajomníkom Maltskej jazykovej akadémie (Akkademja tal-Malti).
V roku 2010 ho zvolili za člena Medzinárodného napoleonského združenia.
Sammut ukončil svoju kariéru v školstve ako riaditeľ, no napriek tomu v rokoch 1996 až 1998 ešte pôsobil ako kultúrny poradca maltského predsedu vlády. Bol ženatý s Catherine Cachia, s ktorou mal dvoch synov – Marka a Jean-Pierra.

Posledné slová

Známymi sa stali aj posledné slová Fransa Sammuta: „S moju ženou sme mali ísť do Jeruzalema, ale, ako sa zdá, plány sa zmenili. Ja odchádzam do „nebeského” Jeruzalema.”
Serracino Inglott na to zareagoval slovami: "Vtedy som si uvedomil, že slzy a smiech sú niekedy zameniteľné."
Vaudesincourt

Poloha

Obec má rozlohu 12,64 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Kolóň

Životopis

Vzdelanie získal v ústave rehole Školských bratov v Bojnej a v Spoločnosti školských bratov Saint Jean de la Salle v Belgicku. Vystupoval pod rehoľným menom brat Gerard. V roku 1932 ukončil jazykovú prípravu v anglickom Doveri a na univerzite v Londýne získal diplom profesora. V roku 1934 odišiel na Cejlón, kde v hlavnom meste Kolombo pôsobil ako profesor a riaditeľ katolíckych škôl. V roku 1962 odišiel do Pakistanu, kde v meste Faisalad pôsobil na tamojšej katolíckej škole ako profesor a ekonóm. O dva roky neskôr v dôsledku povojnových ťažkostí vo vlasti prijal francúzske štátne občianstvo. Od roku 1979 pracoval v ústrednej knižnici La Salle v Paríži.
Ako 65 ročný, 9. júna 1980 zomrel v kláštor Notre Dame de la Blache v Pont-Saint-Esprit, kde je aj pochovaný.
Montmain (Seine-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 6,04 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 380 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Klinec (prítok Bielej Oravy, Námestovo)

Prameň

Pramení v Podbeskydskej vrchovine na východnom svahu Slepčianky (925,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 850 m n. m.
Le Houga

Poloha

Obec má rozlohu 31,51 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 178 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tovarský potok

Tovarský potok je potok na strednom Považí, preteká severozápadnou časťou okresu Ilava. Je to najvýznamnejší pravostranný prítok Lednice, meria 20,1 km a je tokom IV. rádu. Na hornom toku vytvára slovensko-českú štátnu hranicu (cca 4 km). Na strednom toku, v okolí obce Červený Kameň, prerezáva bradlové pásmo a oddeľuje masív Vršatských bradiel na juhu od Červenokamenského bradla na severe. Od tejto obce až po vyústenie do Ilavskej kotliny formuje Červenokamenskú dolinu, pričom na pravom brehu sa ešte vypínajú ojedinelé skupiny bradiel (v oblasti Veľkého a Malého Hradišťa a Skalíc). Horný tok má český názov Zápechová.

Prameň

Prameň leží v Bielych Karpatoch na južnom svahu Končitej (817,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 745 m n. m.

Smer toku

Od prameňa teče potok najprv severojužným smerom, pričom vytvára oblúk ohnutý na západ, za samotou Nebrová sa postupne oblúkom stáča a pokračuje na východ, pred obcou Červený Kameň sa začína stáčať na juhovýchod, potom od obce Mikušovce tečie severojužným smerom až po Tuchyňu, odtiaľ pokračuje k ústiu juhovýchodným smerom

Prítoky

Sprava prítok z juhozápadného svahu Končitej, z južného svahu Požáru (791,6 m n. m.) (oba prítoky pritekajú z územia Česka), tri prítoky ústiace pri samote Nebrová, potok Divinec, prítok prameniaci severozápadne od kóty 655,3 m, prítok z Brezovskej doliny, z východného svahu Zvonovej hory (722,4 m n. m.), spod sedla Chotuč (618 m n. m.), tri prítoky spod Veľkého Hradišťa (525,8 m n. m.), spod Skalíc; zľava prítok (598,4 m n. m.) zo severozápadného svahu Krivej Tuchyne (711,2 m n. m.), z oblasti Hrabovej, prítok prameniaci juhozápadne od kóty 678,9 m, prítok ústiaci v osade Trokanovo, Strošovský potok, Dúbravský potok, prítok z južného svahu Strachoňovca (786 m n. m.), spod Červenokamenského sedla (640 m n. m.), z juhovýchodného svahu Závlačnej (635,5 m n. m.) a potok pretekajúci osadou Babinec

Ústie

Ústie do Lednice južne od obce Dulov v nadmorskej výške približne 242 m n. m.

Obce

Osady Zápechová, Nebrová a Trokanovo, Červený Kameň, Mikušovce a Tuchyňa
Maršová-Rašov

Pôvod názvu obce

Pomenovanie Maršová dostala obec po feudálnych pánoch Maršovských, ktorí túto časť obce vlastnili. Meno Rašov pochádza údajne od rastliny rasso, ktorej sa v týchto miestach dobre darilo. Počas Rakúsko-Uhorskej monarchie boli obidve časti obce spojené pod jedným menom Marso-Falow-Raso. Po vzniku ČSR dostala obec meno Maršová-Rašov. Nariadením vlády SR z 3. marca 1998 číslo 71/1998 Z. z. sa názov úradne potvrdil na Maršová-Rašov.

Symboly obce

Erb má v modrom štíte, na striebornej pažiti zlatý trón, na ktorom sedí zlato odetý kráľ s červeným plášťom a zlato–červenou korunou. V pravici drží zlaté ríšske jablko, v ľavej ruke zlaté žezlo. Tróniaci kráľ je sprevádzaný strieborno-červeno odetými vojakmi so zlatými čižmami, pásmi a čapicami. Obaja držia strieborné šable so zlatými rukoväťami. V heraldike je zlatá farba identická so žltou a strieborná farba s bielou.

Pôdy

V obci z pôdnych druhov prevažujú hnedé lesné, štrkové nivné pôdy a z pôdnych typov prevažujú ílovité pôdy.

Šport

Telovýchovné a športové zariadenie: ŠK Maršová-Rašov
Ich úspechy: V miestnej TJ začínal napr. známy futbalový brankár  F. Smak st. a mnohí ďalší skvelí športovci.

Iné poznámky

V Maršovej-Rašove na lokalite Na skladzie sa vyskytli atypické črepy preukazujúce sídlisko zo staršej doby železnej – halšatu a na lokalite Kopánka na východnom úpätí kopca Na skladzie tesne pod cestou a nad potokom výskyt črepov preukazuje sídlisko mladšej doby železnej – neskorolaténskemu rázu. V Maršovej-Rašove tiež na temene lokality Hradište sa nachádza malé valové opevnenie, datované je pórovitou keramikou dokumentujúcou koniec doby železnej – laténu. Uvedené opevnenie sa viaže ku križovatke historickej cesty zo Súľova s považskou hradskou v miestach pri Predmieri. V Maršovej-Rašove na lokalite Hrabie na horskom výbežku rozhrania chotárov Rašov – Plevník – Jablonové sa nachádzajú tri slovanské mohyly. V Rašove na vysokom brehu Váhu Na sedlišti, pri výkope plynovodu sa prerezala mladohradištná chata, predpokladá sa, že ďalšie sa nachádzajú vedľa.
Kružidlo (súhvezdie)

Objekty

V súhvezdí sa nachádza otvorená hviezdokopa NGC 5715, obsahujúca hviezdy 11. až 13. magnitúdy, samotná má hviezdnu veľkosť 10,0 magnitúdy. Na jej pozorovanie treba ďalekohľad s minimálne 12 cm priemerom objektívu a dostatočnou rozlišovacou schopnosťou. Na hranici so súhvezdím Vlka (Lupus) sa nachádza ďalšia otvorená hviezdokopa – NGC 5823. Jej jasnosť je 7,9 mag a obsahuje hviezdy 13. až 14. magnitúdy. V blízkosti severnej časti hranice so súhvezdím Mucha sa zase nachádza planetárna hmlovina NGC 5315, malý modrý disk 13. magnitúdy. Galaxia Kružidlo je z väčšej časti zatienená medzihviezdnou hmotou našej Galaxie. V 20-centimetrovom ďalekohľade za vynikajúcich podmienok zjaví ako hmlistý obláčik. Mladý pulzar PSR B1509-58 sa zdá byť pozostatkom po výbuchu supernovy pozorovateľnej len pred 1700 rokmi.
Rosis

Poloha

Obec má rozlohu 52,91 km². Najvyšší bod je položený 1 123 m n. m. a najnižší bod 272 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 301 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Suchá dolina (važecká)

Poloha

Vybieha spod Nefcerského sedla smerom na juh. Na juhovýchode ju ohraničuje Sedielková kopa. Na východe dolinu uzatvára Sedielková kopa, Sedielkový priechod, Ostrá veža, Liptovská veža. Zo severu hrebeň spájajúci Ostrú s Krátkou. Od západu ju ohraničuje Krátka s južným hrebeňovým výbežkom, s Jamskými vežami, Krátkou vežou a Jamskou kopou. Dolinu oddeľuje dlhý morénový skalný val, ktorý je porastený kosodrevinou. Po Jamskou kopou sú veľké zlomiská, kde sú plieska, ktoré nie sú zaznačené na turistických mapách. Stratené pliesko 1 879 m n. m. a Skryté pliesko 1 880 m n. m., obe sa v horúcich letách stratia.

Pôvod názvu

Dolina je pustá, vyprahnutá, netečie ňou potok a tak zodpovedá názvu „suchá“.

Prírodná rezervácia

Dolina nie je prístupná po turistickom chodníku. Nevedú k nej žiadne turistické značky. Je prísnou rezerváciou TANAPu.

Prví v doline

Prví po mene známi horolezci, ktorí ju navštívili boli Karol Englisch a horský vodca Pavol Spitzkopf st. 18. júla 1903.
Gardista (noviny)

Gardista bol politický týždenník, neskôr denník Hlinkovej gardy (HG), vychádzajúci v období pred a počas druhej svetovej vojny na Slovensku.
21. číslom prvého ročníka sa Gardista stal aj úradným orgánom Hlinkovej dopravnej gardy (HDG).
Vychádzal v Bratislave a Žiline týždenne, neskôr denne okrem pondelka. Prvé číslo vyšlo 18. januára 1939, posledné po viac ako piatich rokoch 5. apríla 1945. Prvý rok malo vydanie priemerne 16 strán, neskôr 8. V Gardistovi vychádzala na pokračovanie kniha Karola Murgaša Tretia ríša – kniha o tvorení Veľkonemeckej ríše, práci a živote jej vodcu Adolfa Hitlera. Na konci augusta 1944 a začiatkom septembra noviny nevychádzali, pretože počas bojov v SNP bola zničená jeho tlačiareň.
Baruch Myers

Životopis

Baruch Myers sa narodil v Orange, New Jersey, USA a vyrástol v Maplewoode. Oženil sa s Chanou Myers v marci 1989 a presťahoval sa do Bratislavy v apríli 1993. Dňa 20. júna 1993 bol inaugurovaný ako bratislavský rabín, prvý rabín miestnej Židovskej náboženskej obce po 15 rokoch, odkedy v decembri 1978 zomrel rabín Izidor Katz (pôvodne rabín v Galante). Je považovaný za ortodoxného chasida z hnutia Chabad Lubavitch.
Myers v súčasnosti vedie Chabad House, židovskú škôlku, cheder pre školákov a letný tábor Gan Menachem. Býva so svojou ženou a 13 deťmi v Bratislave. Pred ním v Bratislave od roku 1945 pôsobili: hlavný rabín Marek Mordechaj Lebovič (1945 – 1948) (pozvaný zo Sedmohradska), prísediaci rabínskeho súdu rabín Simcha Binem Grünberger 1945 – 1948, prísediaci rabínskeho súdu rabín Nussen Gewürtz 1945 – 1948, prísediaci rabínskeho súdu rabín Gross, 1945 – 1948, rabín pre Agudat Israel Chaim Grünfeld, 1945 – 1948, rabín Armin Frieder, 1945 – 1946, rabín v neologickej synagóge na Rybnom námestí, vrchný rabín Eliáš Katz, 1948 – 1968, (predtým rabín v Raslaviciach 1940 – 1944, po vojne v Dunajskej Strede a v Nitre), rabín Meyer Weiss, emigroval v 60. rokoch, rabín Hilbert, emigroval v 60. rokoch, rabín Mojše Friedländer, v 50. rokoch kázal v modlitebni Temime Haderech na Kapucínskej 7. Až v roku 1976 sa nakoniec z Galanty do Bratislavy presťahoval rabín Izidor Katz.
Baruch Myers pôvodne vyštudoval hudobnú kompozíciu na Julliard School of Music a v ostatnom čase úspešne koncertuje s Chassidic Songs Project, kde hrá so slovenskými umelcami Jozefom Luptákom (violončelo), Milošom Valentom (husle) a Borisom Lenkom (akordeón).
Agastrofos

Agastrofos (starogr. Ἀγάστροφος – Agastrofos) je v gréckej mytológii syn Paióna z Paionie.
Agastrofos je postavou Homérovej Iliady. Jeho meno zaznie v jedenástom speve, kde ho Homér opisuje ako dobrého oštepára, ktorého aj napriek tomu oštepom smrteľne zraní Tydeov syn Diomédes. Hovoria o tom Homérove verše:„Vtedy sa pozeral z Idy syn Kronov a bitku všetkých vojsk rozvinul do rovnováhy – muž muža tam navzájom hubil. Chrabrému Agastrofovi, ktorému otcom bol Paión, prebodol bedro Tydeov syn svojou kopijou. Voz nablízku nemal ranený, aby v ňom ušiel, čím v jeho duši zmätok nastal, lebo vozataj s koňmi bol ďaleko, hrdina pešo zúril medzi bojovníkmi, až milý život svoj stratil." Potom, ako Agastrofos umrel, Diomedes mu zvliekol z tela zbroj.
Olonne-sur-Mer

Poloha

Obec má rozlohu 45,61 km². Najvyšší bod je položený 49 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 13 279 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belbèze-en-Comminges

Poloha

Obec má rozlohu 9,56 km². Najvyšší bod je položený 601 m n. m. a najnižší bod 320 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
West End (Londýn)

West End je oblasť centrálneho Londýna, v ktorej sa nachádzajú najznámejšie turistické pamiatky. Je sídlom mnohých obchodných spoločností a zároveň je považovaný za najpopulárnejší nákupný a zábavný obvod Londýna.
Slová „West End“ sa stali synonymom londýnskeho komerčného divadla. Spolu s Broadway v New Yorku tvoria oblasti s najväčšou koncentráciou divadiel v anglicky hovoriacom svete. Táto oblasť často býva označovaná aj ako „Theatreland“.
West End sa kolokviálne a symbolicky považovuje za jeden z troch pólov centrálneho Londýna: City je symbolom bankovníctva a finančníctva, Westminster symbolom vlády (Whitehall a Parlament) a West End ako symbol obchodu a zábavy.

Poloha

Názov „West End“ je veľmi flexibilný pojem s rôznymi významami v rôznych kontextov. Môže sa ním myslieť zábavná štvrť plná kín a divadiel v okolí Leicester Square, Shaftesbury Avenue a Covent Garden. Nepochybne sem patria aj obchodné ulice. Oxford Street je jednou z najznámejších ulíc sveta na nakupovanie módneho značkového oblečenia.
Vybieha z Charing Cross Road na východe prechádza cez Oxford Circus, kde pretína ďalšiu obchodnú tepnu - Regent Street a končí až pri Marble Arch na západe. Sídli na nej veľké množstvo obchodných domov známych firiem, ako napr. Selfridges, John Lewis a Marks and Spencer.
Nachádza sa tu aj Trafalgar Square, jedna z najnavštevovanejších pamiatok Londýna. Na juh od východnej časti Oxford Street sa rozkladá Soho, sieť malých uličiek plných reštaurácií, krčmičiek, menších obchodov a butikov, divadiel a kín. Soho je známe svojimi rušnými klubmi, barmi a gay komunitou.
Piccadilly je známou dopravnou tepnou, ktorá vedie z Piccadilly Circus na východe k Hyde Park Corner na západe. V jej okolí nájdeme Mayfair a Green Park. Ďalšími dopravnými tepnami tejto časti mesta sú Regent Street a Bond Street.
Pražská integrovaná doprava

Pražská integrovaná doprava (PID) je integrovaný dopravný systém, zahŕňajúci metro, električky, železnicu, mestské a prímestské autobusové linky, lanovú dráhu na Petřín, prievozy, sieť parkovísk P+R (Park & ride), B+R (Bike & ride) a K+R (Kiss & ride). Zasahuje na územie Prahy, okresov Stredočeského kraja Praha-východ, Praha-západ, Mělník, Beroun, Příbram, Kladno, Kolín, Kutná Hora, Benešov, Mladá Boleslav a Nymburk.
Integrácia spočíva v zavedení jednotnej tarify, zmluvných prepravných podmienok, číslovaní liniek, niektorých súčastí informačného systému pre cestujúcich, v projektovaní linkového vedenia, nadväznosti a prekladov medzi spojmi rôznych liniek a druhov dopravy a v jednotnom systéme uzatváraní zmlúv o dotovaní dopravy s dopravcami. Koordinátorom je organizácia ROPID, Regionálny organizátor pražskej integrovanej dopravy, príspevková organizácia hlavného mesta Prahy.
Všetatská pahorkatina

Poloha a sídla

Úzky pás okrsku sa nachádza medzi obcami Dolní Beřkovice (na severozápade) a Byšice, Konětopy a Dřísy (na juhovýchode). Väčšou časťou leží vovnútri okrsku okresné mesto Mělník a celé je tu mestečko Všetaty, podľa ktorého je okrsok pomenovaný.

Charakteristika územia

Je to plochá pahorkatina tvorená stredoturónskymi prachovcami a jemnými pieskovcami jizerského súvrstvia a spodnoturónskymi ílovcami a slieňovcami bělohorského súvrstvia vrchnej kriedy a kvartérnymi sedimentmi rôznej genézy. Sú tu dva výrazné asymetrické štruktúrne denudačné slieňovcové chrbáty smere JV-SZ - Cecemínský a Turbovický chrbát (hřbet), ktoré sú oddelené tzv. Všetatskou bránou s výplňou štrkovitých pieskov mladoriskej terasy. Menované chrbáty oddeľujú od údolia Labe zníženinu Všetatský (Mělnický) úval - opustené stredopleistocénne údolie s mocnými pieskami a štrkmi jizerského pôvodu, zakryté v strednej a severozápadnej časti holocénnymi hnilokalmi, slatinami, deluviofluviálnymi sedimentami, usadeninami náplavových kužeľov, zriedkavo viatymi pieskami. Sú tu jamy po ťažbe pieskov (často zatopené vodou). Okrsok zahŕňa chránené územia Slatinná louka u Liblic a Prutník.
Nanteuil-la-Fosse

Poloha

Obec má rozlohu 7,36 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 138 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lasse Kopitz

Lasse Kopitz (* 21. máj 1980, Berlín, Nemecko) je nemecký hokejový obranca, v súčasnosti hráč Kölner Haie v nemeckej DEL.
Sundhoffen

Poloha

Obec má rozlohu 12,75 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 189 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 925 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Auzat

Poloha

Obec má rozlohu 162,74 km². Najvyšší bod je položený 3 140 m n. m. a najnižší bod 720 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 590 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ville-Houdlémont

Poloha

Obec má rozlohu 6,09 km². Najvyšší bod je položený 394 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 649 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
TEDOM

TEDOM je česká firma, vyrábajúca motory, stroje, autobusy a poskytujúca služby. Založená bola v roku 1991 a sídli vo Výčapoch pri Třebíči.

Vznik a vývoj

Po svojom vzniku sa zaoberala výlučne výrobou kongeneračných jednotiek na báze motorov. Postupne rozšírila svoju činnosť aj do ostatných miest (Hořovice, Jablonec nad Nisou), v roku 1994 vznikol holding. V Jablonci nad Nisou vlastní firma od roku 2003 závod po bývalej spoločnosti LIAZ, vďaka čomu je schopná vyrábať vlastné motory a autobusy. Po spoločnostiach Karosa a SOR Libchavy sa tak Tedom stal tretím autobusovým výrobcom v Česku. Prednosťou autobusov sa podľa výrobcu má stať prevádzka na zemný plyn.
Brhlovce

Polohopis

Brhlovce ležia v Ipeľskej pahorkatine v doline riečky Búr, v nadmorskej výške okolo 174 m. Nachádzajú sa vzdušnou čiarou približne 10 km východne od Levíc. Obcou vedie cesta III/1593, ktorá sa severným smerom v Žemberovciach pripája na cestu I/51, juhozápadným smerom vedie cesta do Čankova, kde križuje cestu II/564.

Časti obce

Šurda, Dolina, Kamenný Chotár

Vodné toky

Obcou preteká riečka Búr.

Dejiny

Vznik súčasnej obce sa datuje rokom 1952, kedy sa zlúčili Horné a Dolné Brhlovce. Najstaršou písomnou zmienkou je správa o osade Horné Brhlovce z roku 1245, ktorú vlastnili zemani z Brhloviec. V roku 1506 sú vlastníkmi Kálnayovci a v 16. storočí sa spomína aj vznik Dolných Brhloviec. Pri sčítaní v roku 1828 mali Horné Brhlovce 25 domov a 155 obyvateľov, Dolné už 27 domov a 167 obyvateľov. Počas požiaru v roku 1917 vyhorel kaštieľ a zničených bolo aj 13 domov. Obyvatelia obce sa živili najmä poľnohospodárstom, tkáčstvom, košikárstvom a do roku 1963 aj ťažbou tufu.

Múzeá

Vysunutá expozícia Tekovského múzea v Leviciach a Obecné múzeum.

Pomníky

V obci je pomník obetiam druhej svetovej vojny.