google/wiki40b huggingface dataset:
Medzinárodné letisko Vancouver

História

V roku 1927 Charles Lindbergh odmietol zahrnúť Vancouver do svojej severoamerickej cesty, lebo nemal vyhovujúce letisko. O dva roky neskôr prenajalo mesto pozemok na ostrove Sea Island pre účely leteckej prepravy.

Cena

V máji 2005 rozhodla federálna vláda, ktorej patrí pozemok, na ktorom letisko stojí, že znižuje cenu nájomného o 54%. Tento krok viedol k zníženiu nájmu o 840 miliónov C$ medzi rokmi 2006 – 2008, respektíve až o 5 miliárd C$ podľa podmienok nájomnej zmluvy, ktorá končí v roku 2052. V súčasnosti platí správa letiska každý rok nájomné vo výške 80 miliónov C$.
Cestujúci prechádzajúci cez Vancouver International Airport v súčasnosti už neplatia oddelené letiskové poplatky, tie sú teraz súčasťou ceny letenky.

Architektúra

Interiér letiska Vancouver International Airport pozostáva z jednej z najväčších zbierok umeleckých predmetov indiánskeho obyvateľstva severozápadného pobrežia Severnej Ameriky na svete. Je ladený do modrých a zelených farieb, aby pripomínal farby zeme, mora a oblohy. Na letisku je položených veľa kobercov, pričom sa pri jeho výstavbe rátalo aj s veľkým využitím skla, pre zaistenie dostatočného množstva prírodného osvetlenia. V hale pre medzinárodné prílety cestujúci zídu dolu eskalátormi na plošinu oproti veľkému vodopádu. Medzi vystavované zbierky umenia domorodého obyvateľstva provincie patria drevené plastiky a totemy.
V priestoroch pre medzinárodné odlety sa nachádzajú bronzové plastiky od Billa Reida Spirit of Haida Gwaii a Jade Canoe.

Rozširovanie

17. augusta 2009 bola dokončená Canada Line, trasa nadzemného metra SkyTrain, spájajúca vancouverský Downtown s letiskom. Na jej výstavbu prispelo letisko sumou 300 miliónov C$, celková cena výstavby dosiahla 2 miliardy C$. Budova Link Building (dokončená v roku 2007) je nástupiskom pre pasažierov metra a spája medzinárodný terminál s terminálom pre vnútroštátne lety.
Rozšírenie terminálu pre medzinárodné lety o deväť brán sa realizuje v dvoch etapách, prvá bola dokončená v roku 2007, pričom si vyžiadala náklady vo výške 420 miliónov C$, druhá etapa bola dokončená pred rokom 2010. Po dokončení prvej etapy sa postavili štyri brány s dvomi konvenčnými širokými bránami a dvomi schopnými prispôsobiť sa lietadlu Airbus A380.
V priestoroch terminálu pre medzinárodné lety sa nachádza niekoľko príkladov krás prírody Britskej Kolumbie, vrátane umelého vodného toku a akvárií s rybami a medúzami.

Operácia Žltá stuha

Reputácia letiska ako hlavnej leteckej brány medzi Áziou a Severnou Amerikou sa naplno prejavila počas Operácie Žltá stuha 11. septembra 2001. Po uzatvorení vzdušného priestoru Spojených štátov pre všetky civilné lietadlá po teroristických útokoch na budovy WTC a Pentagón sa letisko Vancouver International Airport stalo jej súčasťou, keďže bolo jediným kanadským letiskom na západnom pobreží schopným prijať veľké množstvo lietadiel na transpacifických letoch. Letisko prijalo 34 lietadiel s vyše 8 500 cestujúcimi, oveľa viac ako iné kanadské letiská zúčastňujúce sa tejto operácie.
Letisko získalo v roku 2001 ocenenie "Airport Management Award" od B.C. Aviation Council.
Pioggiola

Poloha

Obec má rozlohu 18,59 km². Najvyšší bod je položený 1 935 m n. m. a najnižší bod 643 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 89 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blomard

Polohopis

Blomard má rozlohu 22,37 km². Najvyšší bod je položený 487 m n. m. a najnižší bod 343 m n. m.

Obyvateľstvo

Blomard má 203 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Wahlenheim

Poloha

Obec má rozlohu 2,55 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 383 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Postminimalizmus

Postminimalizmus je umelecký smer vo výtvarníctve a hudbe. Tento termín vytvoril Robert Pincus-Witten v 1971.

Výtvarné umenie

Postminimalizmus je výtvarná tendencia (výtvarný smer), ktorá vznikla na jednej strane ako pokračovanie minimalizmu, na druhej strane ako odmietnutie jeho rigídnosti. Kým v minimalizme sa forma stáva obsahom, v postminimalizme znovu môžeme vystopovať sebareflexiu autora, príklon k podvedomiu, erotike, oznamuje sa čiastočne rodovosť. Začiatky postminimalizmu datujeme po roku 1966 najmä u autorov akými boli Eva Hesse (1936 – 1970) a Richard Serra (1939). Postminimalizmus sa realizuje v oveľa širšom technologickom spektre, používa gumu, plsť, textilné látky, povrazy, plastické hmoty, sadru...
V Česku a na Slovensku sa postminimalizmus prejavil najmä v tvorbe Stanislava Kolíbala (1925) – Oprená tyč, 1970, (NG Praha) a Márie Bartuszovej (1936 – 1996), pre ktorú je typická „organická plastika“ – Bez názvu, 1970 – 87. Pre oboch sú príbuzné materiálové východiská v drevených trámoch, sadre, povrazoch... V 70-tych rokoch evidujeme najmä Biely priestor v bielom priestore (1973-74) autorskej trojice Stano Filko (1937), Miloš Laky (1948 – 1975) a Ján Zavarský (1948), v ktorom nadväzujú na dielo Kazimíra Maleviča. Po roku 1989 je to Blažej Baláž (1958) a jeho Nádych a výdych 1 (1991), Bez názvu (1991) a Dematerializácia (1992), ako aj jeho veľkorysé oknové inštalácie v budovách viacerých galérií (GJK Trnava 1992, GMAB Trenčín 1993, GMB Bratislava 1993). Postminimalizmus je prítomný aj v jeho maľbách (dvojitý monochróm – mak, alebo piliny z mincí na olejovej farbe) – Makové pole (2001/02). Neskôr je to I. Németh (1963) a jej Naše sny (1996).
Lenka Čviriková Hriadelová

Osobný život

Meno jej prvého manžela médiá neuvádzajú; v tom čase žila Hriadelová ešte na východnom Slovensku a zo zväzku pochádza i jej prvorodený syn Samuel. Po presune do Bratislavy mala pomer s hudobníkom Jozefom Engererom či futbalistom Jurajom Halenárom. V roku 2007 sa zosobášila s futbalovým obrancom Petrom Čvirikom, s ktorým má druhého syna Maxima.
La Peyratte

Poloha

Obec má rozlohu 46,86 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 149 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Couvertpuis

Poloha

Obec má rozlohu 8,87 km². Najvyšší bod je položený 344 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 88 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Preteky mieru

Preteky mieru (nem. Friedensfahrt, čes. Závod Míru, poľ. Wyścig Pokoju) sú cyklistické preteky pôvodne organizované socialistickými krajinami a s výrazným politickým podtónom. V období socializmu, keď východoeuópski športovci nemohli pretekať v profesionálnych tímoch, mali veľmi vysokú úroveň. Hovorilo sa im Tour de France východu. Prevažne sa pretekalo v Nemeckej demokratickej republike, Česko-Slovensku a Poľsku, v súčasnosti sa však preteká aj v iných krajinách.
Saint-Inglevert

Poloha

Obec má rozlohu 6,6 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 723 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belgeard

Poloha

Obec má rozlohu 13,01 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 528 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pierrefitte (Deux-Sèvres)

Poloha

Obec má rozlohu 15,91 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 334 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zunyit

Výskyty na Slovensku

Vyskytoval sa spolu s diasporom v Banskej Belej pri Banskej Štiavnici.
Národná botanická záhrada Izraela

Národná botanická záhrada Izraela (angl. celým názvom: The Botanical Garden for the Native Plants of Israel in memory of Montague Lamport, hebr. הגן הבוטני לצמחי ארץ ישראל ע"ש מונטג'יו למפורט‎) sa nachádza v severnej časti kampusu Hebrejskej univerzity v Jeruzaleme na vrchu Skopus.
Záhrada bola založená v roku 1931 profesorom Ottom Wartburgom, vedúcim katedry botaniky na Hebrejskej univerzite v Jeruzaleme, a botanikom doktorom Alexandrom Eiglom. Išlo o prvú botanickú záhradu na území Izraela i na celom Prednom Východe. Po roku 1948 bol vrch Skopus od Izraela izolovaný a záhrada nasledujúcich 19 rokov pustla. V roku 1967 prevzal Izrael opäť kontrolu nad celým kampusom, avšak k výraznému zlepšeniu situácie v záhrade nedošlo. Až v roku 1980 boli podniknuté prvé kroky na obnovenie pôvodnej funkcie záhrady. V roku 1988 bola záhrada slávnostne znovuotvorená a od tej doby slúži ako vedecké a vyučovacie centrum i ako miesto na relaxáciu.
Súčasťou Národnej botanickej záhrady Izraela je tiež archeologický park, v ktorého komplexe sa nachádza niekoľko židovských pohrebných jaskýň z obdobia Druhého chrámu. Jednou z týchto jaskýň je známa Nikanorova hrobka. Táto jaskyňa je mimo iného miestom posledného odpočinku dvoch sionistických aktivistov: Leona Pinskera a Menachema Usiškina.
Camptosaurus

Opis

Camptosaurus mohol chodiť po dvoch aj po štyroch nohách a je menším predchodcom kriedového Iguanodona. Jeho silné zadné nohy so štyrmi prstami mu dávali šancu rýchlo utiecť pred veľkými predátormi. Camptosaurus sa mohol postaviť vzpriamene a šklbať lístie zo stromov a cykasov. Mal k tomu dlhý jazyk. Alebo sa pásol na nízkych rastlinách pri zemi, keď sa sklonil na všetky štyri. Nemal síce zuby v prednej časti čeľuste, ktoré mali tvar zobáka, ale v zadnej časti čeľuste mal dostatok zubov, aby mohol potravu dobre rozžuť. Na rozdiel od Iguanodona nemal Camptosaurus tŕň na palci. Päť prstov na jeho rukách a štyri na jeho nohách pripomínali skôr kopyta ako pazúry. Žil v kŕdľoch a migroval za stravou, keď súčasnú potravu spotreboval. Dosahoval dĺžku 5 až 7 m, výšku okolo 1 m a hmotnosť až 1 t.
Lux (Haute-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,59 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 356 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Steinbrunn-le-Bas

Poloha

Obec má rozlohu 8,58 km². Najvyšší bod je položený 403 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 632 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Miroslav Nemec (futbalista)

Hráčska kariéra

Futbalové začiatky Miroslava Nemca sú spojené s družstvom Agrostav Sásová, kde hrával od svojich 12-tich rokov až do nástupu na základnú vojenskú službu. Počas základnej vojenskej služby hrával za "B" družstvo Banská Bystrica "B". Po ukončení vojenskej služby hral 3. ligu za družstvo FC Selce. Od roku 1996 som začal hrávať I. slovenskú ligu a to za družstvá Tatran Prešov, 1. FC Košice, DAC Dunajská Streda, F.C Ironi Ashdod - Izrael, MŠK Žilina, FK Matador Púchov, , FK Atyrau-Kazachstan, FC Ekibastuzets-Kazachstan. Po návrate z Kazachstanu ukončil svoju futbalovú kariéru. Futbal hrával ďalej, ale už iba v nižších regionálnych súťažiach. Za sezónu 2011/2012 bol členom Jedenástky ObFZ Žilina.
Po skončení futbalovej kariéry zostal pri futbale a to v pozícii futbalového trénera. Do dnešného dňa sa mu podarilo získať FFU PRO Coaching Award UEFA PRO DIPLOMA. Svoje teoretické znalosti od roku 2006 do roku 2015 prakticky aplikoval v MŠK Žilina, kde pôsobil ako asistent hlavného trénera A družstva, ale aj ako hlavný tréner U-19 a B družstva. Od júna 2015 do septembra 2015 pôsobil v prvoligovom klube TS Podbeskidzie Bielsko-Biala (Poľsko), ako asistent trénera Dariusza Kubického. Od októbra 2015 som pôsobil ako hlavný tréner družstva OFK Teplička nad Váhom, účastníka II. ligy (DOXXbet liga). Mojou úlohou bolo zachrániť družstvo v II. lige, čo bolo splnené. Od októbra 2016 som bol hlavným trénerom A družstva MFK Frýdek Místek (2. liga - Česko). Mojou úlohou bolo zachrániť družstvo v II. lige, čo bolo splnené. V súčasnosti som hlavný tréner A družstva Telen Vision, Zimbabwe (kde mám kontrakt do 30.7.2019).

Európske klubové zápasy

2003/2004: FK Matador Púchov - UEFA pohár (4 zápasy/2 góly - FC Sioni Bolnisi, FC Barcelona)

2002/2003: MŠK Žilina - UEFA Champions League (2 zápasy - FC Basel 1893)

2000/2001: 1. FK Košice - UEFA Cup (2 zápasy - GAK Graz)

Úspechy

2008 (MŠK Žilina) - postup do skupinovej fázy Pohára UEFA (asistent hlavného trénera D. Radolského)

2010 (MŠK Žilina) - postup do skupinovej fázy Ligy majstrov (asistent hlavného trénera P. Hapala)

2002, 2003 (MŠK Žilina) - Slovenský futbalový majster (hráčska kariéra)

2007, 2010, 2012 (MŠK Žilina) - Slovenský futbalový majster (asistent hlavného trénera P. Vrbu, P. Hapala, F. Adelaara)

2012 (MŠK Žilina) - víťaz Slovenského pohára (asistent hlavného trénera F. Adelaara)
Bogliasco

Dejiny

Podľa archeologických nálezov bola oblasť osídlená už v paleolite a mezolite. V čase Rímskeho cisárstva tu Rimania postavili most, súčasná dochovaná stavba je z 13. storočia. Po páde Rímskeho cisárstva bola oblasť pod správou Frankov a Lombarďanov. V roku 1182 sa Bogliasco stalo súčasťou Janovskej republiky. V roku 1432 bola obec zničená Benátčanmi. V 16. storočí sa stala terčom niekoľkých útokov Saracénov. V roku 1814 sa Bogliasco stalo súčasťou Sardinského kráľovstva a od roku 1861 Talianskeho kráľovstva.
Nivollet-Montgriffon

Polohopis

Nivollet-Montgriffon má rozlohu 8,24 km². Najvyšší bod je položený 833 m n. m. a najnižší bod 440 m n. m.

Obyvateľstvo

Nivollet-Montgriffon má 140 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pouze

Poloha

Obec má rozlohu 3,82 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 100 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anton Mišík

Životopis

Narodil sa v Ilave. Vysokoškolské štúdium absolvoval v Budapešti, pričom financovanie si zabezpečoval zväčša vlastnými silami.
Po skončení štúdia pôsobil ako profesor matematiky a fyziky na stredných školách v Novom Meste, u piaristov v Podolínci a nakoniec na reálke v Žiline. Po prvej svetovej vojne bol jedným z prvých stredoškolských profesorov, ktorí sa zapojili do národného prebúdzania Slovenska. Bol ustanovený za riaditeľa slovenskej reálky v Žiline a vyučoval matematiku a fyziku s plnou kvalifikáciou. Bol spoluzakladateľom a dlhoročným predsedom Spolku profesorov Slovákov. V roku 1938 po utvorení slovenského ministerstva školstva sa stal odborovým prednostom na tomto ministerstve. Aj po roku 1939 zostal pracovať na Ministerstve školstva a národnej osvety ako najvyšší odborný pracovník. Po auguste 1944 sa činnosti na ministerstve vzdal. Výnosom Povereníctva školstva SNR bol dňom 31. augusta 1945 prepustený bez nárokov na dôchodok. Zomrel 15. septembra 1947 v Bratislave.
Peter Juza

Život

Narodil sa v Bratislave, kde ukončil stredoškolské štúdium. V rokoch 1974 – 1979 pracoval ako robotník v CHZJD n.p. Bratislava. Po absolvovaní vysokoškolského štúdia na Filozofickej fakulte UK v Bratislave v odbore politológia-história (1992) pracoval najskôr v štruktúrach mládežníckych organizácií a v rokoch 1994 – 2011 a od roku 2012 na Ministerstve zahraničných vecí SR (MZV SR)  resp. Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí SR (MZVaEZ SR).
V systéme slovenskej diplomacie pracoval ako zástupca veľvyslanca a vedúci politického úseku na ZÚ SR v Moskve (1995 – 98), generálny konzul SR v Sankt-Peterburgu (1998 – 1999) a vedúci ZÚ SR v Taškente (2001 – 2005).
V období od 10.06. 2013 do 15.05.2018 pôsobil ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenskej republiky v Kazašskej a Kirgizskej republike.
V rokoch 1999 – 2000 bol súbežne poradcom predsedu a tajomníkom Zahraničného výboru Národnej rady SR.
V období 2007 – 2010 pôsobil ako poradca ministrov zahraničných vecí SR pre otázky postsovietskeho teritória.
Externe prednášal politológiu, medzinárodné vzťahy a diplomaciu na Fakulte medzinárodných vzťahov Sanktpeterburgskej štátnej univerzity v Sankt-Peterburgu. Ďalej na FPVaMV UMB v Banskej Bystrici, na FiF UCaM v Trnave, TUAD v Trenčíne a BVŠP v Bratislave. V súčasnosti pôsobí na FSV UCaM v Trnave.
Pôsobil ako prorektor na Stredoeurópskej vysokej škole v Skalici a ako ad hoc profesor na Akadémii budovania štátu a sociálneho rozvoja v Taškente (2001-2005). Externe prednášal (2013-2018)  na Eurázijskej štátnej univerzite L. Gumilova v Astane.
Bol riaditeľom analytického think-thanku Inštitút ASA (analýzy, stratégie, alternatívy) v Bratislave.
Bol členom redakčných rád časopisov: Mezinárodní politika (Praha do r. 2000), Medzinárodné otázky (Bratislava - predseda ER - do roku 2006), Politické vedy (Banská Bystrica). Aktuálne je členom redakčnej rady Studia Politica Slovaca (Bratislava) a Democratization and Human Rights (Taškent).
Fridrich I. Habsburský

Vojvoda

Narodil sa ako druhorodený syn Albrechta I. Habsburského a Alžbety, dcéry Menharda II. Tirolského. V roku 1306 Fridrich získal správu nad habsburskými krajinami, pretože jeho starší brat Rudolf sa stal českým kráľom. Po Rudolfovej skorej smrti v roku 1307 sa Habsburgovci znovu snažili o získanie českých krajín a toto snaženie nečakane skončilo v roku 1308 zavraždením Fridrichovho otca Albrechta I.
Habsburská moc bola vraždou značne otrasená a vôbec nebolo isté, či im budú v léno zverené ich vlastné krajiny, nieto krajiny české. Novým rímskym kráľom sa stal Henrich VII. Luxemburský, ktorý habsburským bratom ich krajiny v léno nakoniec udelil.
Roku 1312 vyslali rakúski vojvodovia poslov na aragónsky dvor a po dlhých rokovaniach došlo k uzavretiu dohody o dynastickom sobáši. Vojvoda Fridrich presvedčil svojich bratov, aby sa vzdali všetkých nárokov na vládu v rakúskych krajinách a podarilo sa mu získať aj súhlas krajinských stavov. Splnil tak podmienku kráľa Jakuba II., že vláda nebude rozdrobená medzi množstvo habsburských bratov a Jakubov zať bude jediným vládcom. Svadba v zastúpení sa konala roku 1313 v Barcelone, a potom sa mladučká aragónska princezná vydala do alpskej krajiny. 31. januára 1314 sa na štajerskom hrade Judenburg konala svadba. Izabela pri ňom prijala nemecké meno Alžbeta a Fridrich sobášom získal politickú podporu svokra Jakuba Aragónskeho.

Zvolenie Fridricha

Po nečakanej smrti Henricha Luxemburského sa uvoľnil trón Svätej ríše rímskej a začal zápas o jeho obsadenie. Jedným z mnohých záujemcov o tento post bol aj Fridrich. Izabela v liste otcovi z júna 1314 oznamuje, že manžel má medzi ríšskymi kniežatami štyri hlasy a pevne dúfa v priaznivý priebeh voľby. Zúčastnila sa tiež Fridrichovho júlového rokovania s uhorským kráľom Karolom Róbertom, ktorý sľúbil Habsburgovcom všestrannú podporu proti komukoľvek a tiež, že bez ich účasti neuzavrie s nikým mier. V septembri toho istého roku bol Fridrich zvolený v Sachsenhausene za rímskeho kráľa. O deň neskôr druhá časť kurfirstov na čele s Jánom Luxemburským zvolila Fridrichovho bratranca Ľudovíta Bavora.
Izabela bola na Turíce roku 1315 v Bazileji korunovaná a v krátkom slede porodila tri deti. Manželstvo bolo zrejme harmonické, ale kráľovský pár aj napriek bohatému Izabelinmu venu kvôli bojom s Ľudovítom Bavorom trpel nedostatkom finančných prostriedkov. Finančnú núdzu Izabela často riešila predajom svojich šperkov.
Sigbert Heister

Životopis

Sigbert Heister sa stal veliteľom armády, kráčajúc v šľapajach svojho otca Gottfrieda (pochádzal z kraja Friuli - Giulia, 1609 - 1679), ktorý bol podpredsedom cisárskej vojenskej rady.
Heister bojoval proti Osmanskej ríši v roku 1683 neďaleko Viedne, V roku bol 1686 povýšený na generálmajora. V roku 1697 sa zúčastnil v Sedmohradsku významnej bitky proti Osmanom, ktorým velil sultán Mustafa II. na rieke Tise, neďaleko Zenty. Sigbert Heister pod velením princa Eugena Savojského velil pravému krídlu. V roku 1703 bojoval v Bavorsku a Tirolsku, kde potlačil sedliacke povstanie. V roku 1704 bol povýšený na poľného maršala a menovaný najvyšším veliteľom na území dnešného Slovenska. Bojoval proti kuruckým povstalcom. 26. decembra 1704 sa mu podarilo dosiahnuť víťazstvo nad kurucmi v bitke pri Trnave. Jeho straty však o tretinu prevyšovali straty jeho nepriateľa. Po bitke prikázal všetkých ranených a chorých povstalcov, ktorých našli jeho vojská v meste, nemilosrdne popraviť. Neskôr bol povolaný do Talianska. Odtiaľ ho cisársky dvor vyslal bojovať proti povstaleckým vojskám Františka II. Rákociho.
Dňa 4. augusta 1708 sa zúčastnil ako hlavný veliteľ bitky pri Trenčíne, kde proti kuruckej prevahe dosiahol spolu s generálom Jánom Pálffim rozhodujúce víťazstvo. Po bitke v Trenčíne dobýjal jeden povstalecký hrad za druhým, (od leta 1709 cisárske vojská ovládali celý Liptov) až kým nebol podpísaný Satmársky mier 1. mája 1711.
V roku 1716 velil v protitureckej bitke v Banáte a v roku 1717 velil v bitke pri Belehrade, v ktorej padol aj jeho syn.
Heister bol neoblomným vo vykonávaní trestných drakonických rozsudkov po dosiahnutých víťazstvách. Rozhodne zaujímal a podporoval radikálny postoj Viedenského dvora k rekatolizácii Uhorska. Všade, kde sa objavil odoberal protestantom cirkevné stavby a prinavracal ich katolíkom. Jeho rodinné sídlo zámok Kirchberg an der Raab v Štajersku v roku 1704 prešiel významnou prestavbou a je považovaný za jednu z najkrajších barokových stavieb vo východnom Štajersku. V okolí obce založil Heister niekoľko rybníkov a začal chovať dobytok i kone.
Od roku 1876 nesie jedna z ulíc 20. mestského obvodu vo Viedni meno "Heistergasse".
Nokia (mesto)

Dejiny mesta

Nokia je vo Fínsku dostatočne známym mestom. Názov Nokia pochádza z archaickej fínčiny od slova nois (pl. nokia), alebo nokinäätä čo znamená čierny soboľ, alebo norka. Prvé historické upomenutia o meste Nokia sú z roku 1505 v dokumente o Nokijskokm panskom sídle.
Mesto Nokia bolo bojiskom jedného z najväčších bojov Klubovej vojny, keď v 1596 sa poddaní postavili proti nadvláde švédskych feudálov. Vazali, ktorým kluby poskytovali zbrane sa zmocnili Nokijského panského sídla a podarilo sa im vyhrať niekoľko bitiek. 1. - 2. januára 1957 boli Klausom Flemingom definitívne porazení. Tisícky členov kluba boli popravení. Ich vodca, Jaakko Ilkka, ktorému sa podarilo utiecť bol o niekoľko týždňov na to chytený a popravený. Klubová vojna bola posledným povstaním nevoľníkov vo Fínsku. Počas Fínskej občianskej vojny (1918), mesto Nokia (spolu s neďalekým mestom Tampere) bolo oporným bodom komunistických kruhov vďaka čomu sa aj stalo svedkom niekoľkých bojov.
Časťou Nokijskej Suur-Pirkkala zemi bola aj teritória Pispali. Suur-Pirkkala bola neskôr rozdelená na Pohjois- a Eteläis-Pirkkala (Severnú a Južnú). V 1938 Severná-Pirkkala bola premenovaná na mesto Nokia a Južná-Pirkkala si vzala späť svoje nazvanie Pirkkala.
V dnešných dňoch je Pispala jedno z najnavštevovanejších susedstiev v Tampere. Zaujímavosťou sú tu na strmých kopcoch porostrúsené domčeky.

Súčasnosť

V dnešnej dobe je Nokia známa svojimi kúpeľami, továrňami a podujatiami rôzneho druhu. Nokia je križovatkou pozemných, vzdušných a morských ciest. Z religiózneho uhlu pohľadu, je Nokia svojím charizmatickým Znovuzrodením Nokia ktoré sa začalo datovať v roku 1990. Je predstavované v prácach Marka Koivista a Nokia misionárov.
Petra Martićová

Kariéra

Petra Martićová začala hrať tenis vo veku piatich rokov. Jej obľúbeným povrchom je tvrdý povrch a obľúbeným úderom je podanie. Na profesionálnom tenisovom okruhu hrá od júla 2008. Petra Martićová hrá pravou rukou a používa obojručný bekhend.