google/wiki40b huggingface dataset:
Ňáriovci

Ňáriovci (Ňári; staršie Nyáryovci, Nyáry) bol uhorský šľachtický rod.

Dejiny

Rod sa prvýkrát spomína v roku 1411 v Peštianskej župe. Neskôr mali majetky aj v Tekovskej župe a od začiatku 18. storočia aj v Hontianskej župe. Niekedy v tomto období sa dostali aj do Kalinčiakova, kde dali postaviť kaštieľ, a Bohuníc. V roku 1836 získal Anton Ňári titul baróna. Niekedy sa však uvádza, že titul barón získal už v roku 1533 a v roku 1632 boli povýšení do grófskeho stavu.
Podbiel

Polohopis

Obec sa nachádza v severnej časti Oravskej vrchoviny, v údolí rieky Orava, na sútoku so Studeným potokom. Západne sa nachádza Oravská Magura, východ a juhovýchod chotára zasahuje do Skorušinských vrchov. Podbielom prechádza významná komunikácia E 77 z Budapešti na Krakov, vedúca v trase cesty I/59. Údolím Studeného potoka vedie cesta II/584 do Zuberca a ďalej na Liptov. Pravým brehom Oravy prechádza železničná trať Kraľovany – Trstená.
Najbližším mestom je 7 km vzdialený Tvrdošín na severovýchode, Dolný Kubín leží 23 km juhozápadne a Liptovský Mikuláš 48 km južne.

Dejiny

Údolím rieky Orava viedla od pradávna cesta zo Strednej Európy do Pobaltia, preto boli očakávané archeologické náleziská aj v blízkosti súčasnej obce. Strategicky umiestnené lokality potvrdili pobyt človeka - keltských Kotínov na vrchole Bielej skaly približne v 4. storočí pred Kr. Práve masív výrazného vrchu Biela dala názov aj obci, ležiacej na jeho severnom úpätí. Hoci súčasnému názvu, ktorý sa ustálil až v 18. storočí, predchádzali názvy ako Podbyly, Podbielie, Podbilia, Podbiela, Podbiel alebo Podbel, najstaršia zachovalá písomná zmienka pochádza z roku 1556. Tak ako okolité sídla, aj Podbiel patril panstvu Oravského hradu. 
Obyvatelia sa živili prevažne poľnohospodárstvom a hlavnými pestovanými plodinami boli pšenica, žito, jačmeň a hrach. V menšom rozsahu sa prevádzkovalo pltníctvo, výroba šindľov a plátna. Na jarmoky dochádzali najmä do Trstenej. V 18. storočí tu bol prevádzkovaný mlyn pivovar, dve píly, tradíciu tu však má aj hutníctvo a baníctvo. Pri ceste do Zuberca stoja dodnes ruiny Františkovej huty. Nerantabilná výroba kvôli drahej doprave rudy z okolia Zuberca a z Malatinej, napokon zanikla. V roku 1833 bola v obci dokončená drevená budova školy s dvoma triedami a miestnosťou pre učiteľa. Veľkou pohromou bol požiar, ktorý v roku 1885 zničil 38 domov, čím sa ešte viac sťažil život obyvateľov. Výraznejšiu zmenu obyvateľom Oravy priniesla výstavba lokálnej železničnej trate v roku 1899, ktorý umožnil jednoduchší presun tovaru i osôb. Po roku 1930 sa začal rozvíjať turistický ruch, hlavne v Západných Tatrách, dostupných cez Podbiel, a aj preto bola už v roku 1933 prevádzkovaná pravidelná autobusová linka do Zuberca a na Zverovku. Kompletná elektrifikácia bce bola dokončená v roku 1940. Zachovalá tradičná architektúra bola hlavným dôvodom vyhlásenia časti Bobrova rala v roku 1977 za Pamiatkovú rezerváciu ľudovej architektúry, ktorá sem dodnes láka množstvo turistov.
Štartovací komplex 34 na Cape Canaveral Air Force Station

Štartovací komplex 34 na Cape Canaveral Air Force Station (LC-34) leží na ostrove Merritt na myse Canaveral na Floride. Komplex bol používaný NASA pre štarty rakiet Saturn I a Saturn IB v programe Apollo. 27. januára 1967 tu pri požiari zahynula posádka Apolla 1. V dnešnej dobe sa už nepoužíva a slúži ako pamätník.

Opis

Práce na LC-34 začali v roku 1959 a prvý štart sa uskutočnil 27. októbra 1961. Komplex sa skladal z odpaľovacej rampy, podpornej veže, mobilnej servisnej veže, tankovacej stanice RP-1, kvapalného vodíka a kyslíka a blockhausu. Pod odpaľovacou rampou viedli koľaje, po ktorých boli privezené tepelné štíty odkláňajúce prúd spalín. Po koľajniciach bola zo vzdialenosti 185 metrov privezená aj servisná veža. Jej výška bola 95 metrov a bola tak v tom čase najvyššou stavbou na Cape Canaveral Air Force Station. Blockhaus bol postavený zo železobetónu a mal rovnakú konštrukciu ako starší objekt na LC-20. Pri štarte dokázal pojať až 130 osôb a všetko potrebné prístrojové vybavenie. Pozorovanie štartu bolo možné pomocou niekoľkých periskopov, budova totiž kvôli ochrane nemala žiadne okná.

Aktívna služba

Na LC-34 štartovali iba rakety Saturn I a Saturn IB. Ako prvý tu štartoval Saturn I Block I, ktorého všetky štyri lety odštartovali odtiaľto. Saturn I verzia Block II štartoval zo sesterského zariadenia LC-37.
S nástupom silnejšieho Saturnu IB boli vykonané rozsiahle úpravy na odpaľovacej infraštruktúre. Bolo vylepšené zabezpečenie servisnej veže proti vetru, bola upravené servisné ramená, aby vyhovovali väčšej rakete a pribudlo výsuvné rameno vybavené úplne čistou a bezprašnou miestnosťou (po anglicky white room) pre nástup astronautov do kabíny Apollo. Boli vykonané celkom dva úspešné bezpilotné štarty Saturnu IB. Pri prípravách na misiu Apollo 1 došlo k požiaru, pri ktorom zomreli Gus Grissom, Ed White a Roger Chaffee. Táto udalosť si vyžiadala úpravu komplexu pre ľahšiu evakuáciu astronautov z lode. Prvý a jediný štart s posádkou sa konal 11. októbra 1968, kedy tu odštartovala kozmická loď Apollo 7. NASA uvažovala o použití LC-34 a LC-37 pre Apollo Applications Program (napr. program Skylab), ale nakoniec bol upravený LC-39B a LC-34 už nebol nikdy použitý.
Saint-Chamond

Poloha

Obec má rozlohu 54,88 km². Najvyšší bod je položený 1 051 m n. m. a najnižší bod 326 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 35 891 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Konkomitancia

Konkomitancia (lat.) je sprievod, spoluobsiahnutosť, súčasná automatická prítomnosť, automatická danosť jedného obsahu druhým.
Kumštové sedlo

Polohopis

Nachádza sa v centrálnej časti Nízkych Tatier, na východnom okraji časti Ďumbier. Západne od sedla leží vrch Králička (1 807 m n. m.), juhovýchodným smerom hrebeň stúpa na Lajštroch (1 602 m n. m.). Severné svahy klesajú do liptovskej Starobocianskej doliny, južným smerom sa nachádza údolie Kumštovského potoka. Približne 500 m severozápadne leží v rázsoche Rovnej hole (1 723 m n. m.) Bocianske sedlo a cca 4 km juhovýchodne aj dopravne významné sedlo Čertovica.

Prístup

Sedlo leží nad horehronskou obcou Jarabá, z ktorej vedie  zeleno značená trasa. Tá pokračuje aj liptovskou časťou pohoria cez Bocianske sedlo a Rovnú hoľu. Najjednoduchší prístup vedie hlavným hrebeňom po  červeno značenej Ceste hrdinov SNP zo sedla Čertovica, resp. zo západnej strany od Chaty generála Milana Rastislava Štefánika pod Ďumbierom.  Žltou značkou cez Starobociansku dolinu a Bocianske sedlo vedie prístup z Vyšnej Boce.
Reconquista

Reconquista [vyslov: rekonkista (nie -kv-)] (po šp. „znovudobytie“) je označenie pre oslobodenie územia, ktoré ovládali moslimovia (toto územie obývali kresťania, židia, aj moslimovia) v oblasti Pyrenejského polostrova, medzi rokmi 718/1045 - 1492.

Príčiny reconquisty

V roku 711 napadli moslimovia zo severnej Afriky kresťanmi obývaný Pyrenejský polostrov. Moslimovia porazili domáce kresťanské kráľovstvo Vizigótov a zabrali takmer celý polostrov. Moslimskej invázii odolali len malé územia na severe polostrova (Astúria, Kantábria, Baskicko). Na severe vytvorené kresťanské štáty bojovali o znovuzískanie pre kresťanov stratených území od moslimov.
Nešlo však len o boj o územie, ale aj o bezpečnosť, keďže z moslimskej časti Pyrenejského polostrova boli často vedené kruté lúpežné výpravy do Európy.
Myšlienka reconquisty vznikla v 11. storočí, kedy okolité kresťanské kráľovstvá boli dostatočne silné na to, aby k nej mohli pristúpiť a zároveň boli moslimovia oslabení vzájomnými spormi.
Reconquiste pomohol štatút križiackej výpravy.
Gannay-sur-Loire

Poloha

Gannay-sur-Loire má rozlohu 32,29 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Gannay-sur-Loire má 417 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Útok na Baalbek

Útok

Skupina zhruba dvesto (podľa niektorých odhadov je toto číslo nadhodnotené) vojakov na palubách helikoptér sa k cieľu priblížila letom ponad Stredozemné more kde letka dotankovala. Krátko pred samotným vysadením vojakov zaútočilo izraelské letectvo na ciele v okolí cieľovej budovy. Vojaci zapojení do operácie pochádzali z dvoch izraelských špeciálnych jednotiek – Šaldag (izraelské letectvo) a Sajeret Matkal (Aman – rozviedka izraelskej armády).
Cieľom útoku bola budova nemocnice Dar al-Hikma. Podľa informácií rozviedky ju využíval Hizballáh a mali v nej pôsobiť aj príslušníci iránskych Revolučných gárd. Podľa predstaviteľov Hizballáhu padli vojaci do pasce a boli obkľúčení, ale keďže všetci izraelskí vojaci sa bezpečne dostali po splnení misie domov dá sa predpokladať, že toto vyhlásenie sa nezakladalo na pravde.
Príslušníkom Sajeret Matkal sa podarilo zajať niekoľko osôb. Medzitým sa jednotka Šaldag dostala do prestrelky zhruba tri kilometre od nemocnice, no neutrpela žiadne straty. Celá operácia prebehla rýchlo. Vojaci boli vysadení 1. augusta o 22:32 a oblasť opustili okolo tretej ráno nasledujúceho dňa, takže na mieste zotrvali len okolo štyri a pol hodiny. Okrem zajatých osôb so sebou izraelskí vojaci odniesli nájdené dokumenty a zbrane.

Dohra

Izrael tvrdil, že zajaté osoby boli členmi libanonského Hizballáhu. Ten ale toto vyjadrenie dementoval a tvrdil, že ide o nevinných civilistov. Neskôr boli zadržané osoby prepustené. Podľa izraelskej armády stratil Hizballáh v boji 19 mužov, ale ten toto vyhlásenie taktiež odmieta.
Alièze

Poloha

Obec má rozlohu 5,86 km². Najvyšší bod je položený 686 m n. m. a najnižší bod 538 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 156 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monty Python

Monty Python [ˌmɒnti ˈpaɪθn] bola britská komediálna skupina založená roku 1969. Ich prvá práca bol komediálny seriál pre televízny kanál BBC nazvaný Monty Python’s Flying Circus (Monty Pythonov lietajúci cirkus); vysielal sa 4 sezóny v rokoch 1969 - 1974 a má spolu 45 dielov. Seriál pozostával z jednotlivých skečov, ale existujú i diely pojaté ako jeden príbeh. Všetci členovia ho spoločne písali a pravidelne hrali väčšinu rolí (vrátane mnoho ženských).
Saint-Laurent (Lot-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 4,4 km². Najvyšší bod je položený 40 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 497 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pochutina

Pochutina je požívatina s nepatrnou alebo nijakou výživnou hodnotou, avšak s výrazným účinkom na zmyslové vlastnosti potravín a na tráviace alebo nervové orgány, napr. káva, čaj, soľ, huby, kakao, korenie.
Ján Plch

Klubový hokej

S hokejom začínal v Liptovskom Mikuláši, neskôr hrával v Košiciach, Poprade a Zvolene. Počas pôsobenia vo Zvolene v sezóne 2000/01 prispel významnou mierou k premiérovému majstrovskému titulu.
Následne pôsobil v českom Znojme, Žiline a Slovane Bratislava. Od sezóny 2005/06 je hráčom francúzskeho IC Epinal.

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 32 zápasov, strelil 5 gólov.
František Fuga

Biografia

Narodil sa 9. júna 1923 vo Vinnom do rodiny obuvníka Emila Figu zo Stropkova. Strednú školu vychodil v Michalovciach, kde 2. mája 1944 zmaturoval. Hneď na to sa prihlásil do Bohosloveckého seminára v Bratislave. Už o rok ho vyslali študovať do Ríma. 5. marca 1950 bol vysvätený za kňaza. Po vysvätení si doplnil štúdiá na Lateránskej univerzite, ktorú ukončil v roku 1952. V roku 1954 sa stal správcom gréckokatolíckej farnosti v Hamiltone. Neskôr sa stal generálnym vikárom Slovenského gréckokatolíckeho biskupstva sv. Cyrila a sv. Metoda.
Bol významným národným buditeľom Slovákov v zahraničí. V rokoch 1974 – 1987 bol tretím predsedom Zahraničnej Matice slovenskej. Bol literárne činný. K jeho najvýznamnejším činom patrí návrh zástavy ZMS – slovanskej trikolóry s dvojkrížom na trojvrší umiestneným v strede (v spoluautorstve s Dr. J. Cincíkom). Pri návrhu novej ústavy SR sa akceptovala zástava Msgr. Fugu ako základ novej vlajky.
Zomrel 9. novembra 1987 v Hamiltone v Kanade.
Vabres-l’Abbaye

Poloha

Obec má rozlohu 41,36 km². Najvyšší bod je položený 730 m n. m. a najnižší bod 299 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1113 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Krajský úrad

Krajský úrad (-termín podľa zákona; od roku 2004 sa používal aj polooficiálny termín krajský úrad všeobecnej štátnej správy) bol úrad miestnej štátnej správy na Slovensku od júla 1996 do septembra 2007, zodpovedný za územie kraja. Popri krajských úradoch existovali ako úrady miestnej štátnej správy okresné úrady a neskôr obvodné úrady zodpovedné za menšie územia.
Ako krajský úrad sa nepresne zvykli označovať aj krajské úrady špecializovanej štátnej správy, ktoré existovali od roku 2004 do roku 2012.

Krajské úrady 2004 - 2007

Tento paragraf zákona bol spolu s inými zrušený zákonom č. 515/2003 s účinnosťou od 1.1.2004 a pôsobnosť krajského úradu zredukovaná na oblasť všeobecnej vnútornej správy, živnostenského podnikania, civilnej ochrany a riadenia štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnového stavu, pričom zákon odkazuje na podrobnosti uvedené v príslušných zákonoch k týmto jednotlivým oblastiam. Zároveň bola štátna správa rozdelená na všeobecnú (na úrovni kraja predstavovanú "krajskými úradmi") a špecializovanú (predstavovanú napríklad tzv. krajskými úradmi špecializovanej štátnej správy). Zákon ako "krajské úrady" označuje len krajské úrady všeobecnej štátnej správy.
Zákon č. 254/2007 nakoniec s účinnosťou od 1. októbra 2007 krajské úrady (t.j. krajské úrady všeobecnej štátnej správy) zrušil a ich pôsobnosť presunul na obvodné úrady v sídle kraja, orgány samosprávnych krajov a na obce.
Od 1. januára 2013 boli zrušené aj krajské úrady špecializovanej štátnej správy (t.j. krajské úrady životného prostredia, krajské stavebné úrady, pozemkové úrady, katastrálne úrady či školské úrady) a ich kompetencie presunuté na okresné úrady v sídle kraja.
Čudské jazero

Číselné údaje

Má rozlohu 3 555 km². Z toho najväčšia časť pripadá na Čudské jazero (2 610 km²), na Pskovské jazero 710 km² a najmenšie je Ťoploje s 335 km². Všetky tri časti tvoria jednu vodnú plochu, ktorá leží v nadmorskej výške 30 m n. m. Estónska časť má rozlohu 1 570 km² a ruská časť 1 985 km². V severojužnom smere je jazero 143 km dlhé a jeho maximálna šírka je 50 km. Priemerná hĺbka jazera je 8 m, maximálna hĺbka 15 metrov v južnej časti.

Pobrežie

Brehy sú prevažne nízke, pokryté rašeliniskami. Pozdĺž severovýchodného brehu sa tiahne piesočná pláž, miestami zarastená borovicami. Tu sú najobľúbenejšie miesta pre kúpanie, najmä v piesočných dunách a lesoch medzi kúpeľmi Kauksi a Vasknarva na severe. Okrem ľahko prístupného severného brehu nie je zvyšok jazera veľmi turisticky využívaný.

Dno

Dno je ploché a pokryté silnou vrstvou sivého ílu.

Ostrovy

Na jazere je veľa ostrovov. Najväčší je Piirissaar, ktorý leží vo vlastnom Čudskom jazere a patrí Estónsku.

Vodný režim

Do jazera ústia rieky Emajõgi, Võhandu, Velikaja a asi 30 ďalších riek. Z jazera odteká Narva do Fínskeho zálivu. Najvyššiu úroveň dosahuje hladina zvyčajne uprostred apríla až na začiatku mája. Rozsah kolísania je 3 m. Na jazere sa vyskytujú veľké vlny spôsobené vetrom. Odmäk na jar spôsobuje vzostup hladiny až o 1 m tzn. zväčšenie plochy o 780 km², čo zatopí riedko obývanú pobrežnú zónu.

Vlastnosti vody

Vďaka malej hĺbke dosahuje teplota vody v lete až 22 °C. Jazero zamŕza na konci novembra alebo na začiatku decembra. Maximálnu hrúbku ľadu dosahuje v marci (50 – 60 cm). Pskovské jazero a Ťoploje rozmŕzajú skôr - na konci apríla, Čudské jazero potom na začiatku mája.

Fauna

Jazero je plné rýb, priemerný ročný výlov je 11 000 ton.

Lodná doprava

Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava.

Dejiny

Historicky je jazero významné „ľadovou“ bitkou na Čudskom jazere, ktorá sa odohrala 5. apríla 1242 na zamrznutej hladine v južnej časti jazera. Vojsko z Novgorodu Veľkého pod vedením kniežaťa Alexandra Nevského vtedy zdrvujúco porazilo rádových rytierov z Livónska, ktorí sa chystali vtrhnúť v koordinácii so švédskymi bojovníkmi do krajiny, a zabránilo tak ďalšiemu prenikaniu Rádu nemeckých rytierov na východ.

Osídlenie pobrežia

Najväčším mestom na brehu je na južnom konci Pskov.
Orsonville

Poloha

Obec má rozlohu 9,61 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 332 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charged GBH

História

Skupinu založili v roku 1978 spevák Colin Abrahall, gitarista Colin "Jock" Blyth, bubeník Andrew "Wilf" Williams a basgitarista Sean McCarthy. Ten bol obvinený z ťažkého ublíženia na zdraví podľa ktorého sa skupina tiež pomenovala (GBH = Grievous Bodil harm - ťažké ublíženie na zdraví). Iná kapela rovnakého mena už existovala, preto názov dočasne doplnili o slovo Charged (obvinený). Charged GBH podpísali zmluvu s nezávislým vydavateľstvom Clay u ktorého vydali v roku 1982 dôležité LP s názvom City Baby Attacked by Rats, ktoré sa o 2 roky neskôr dočkalo pokračovania pod názvom City Baby 's Revenge. Tieto 2 albumy dnes patria ku klasikám tohto žánru. Obe priniesli v porovnaní s prvou vlnou punku rýchlejšie tempo, väčší dôraz na bicie a niektoré elementy prepožičané z hard rocku a britského metalu (napr. Motörhead). Po obsahovej stránke ponúkla skupina témy ako napr. antimilitarizmus (skladby War Dogs, No Survivors, Vietnamese Blues), antifeminizmus (Slut, Fat Women, Womb With a View), ateizmus (Christianised Cannibals, The Prayer of a Realist) a rôzne morbídne témy (Maniac, Passenger on the Menu, City Baby Attacked by Rats).
V roku 1984 kapela definitívne vypustila z názvu slovo "Charged" a ďalej pokračovala len ako GBH. V roku 1986 odišli od vydavateľstva Clay. Tou dobou sa, rovnako ako u ostatných UK 82 kapiel, začal objavovať istý posun smerom k speed metalu a thrash metalu, ktorý sa tiež prejavil nápadným predĺžením skladieb. Zatiaľ čo na albume City Baby Attacked by Rats z roku 1982 dosahuje dĺžky pod 3 minúty 18 pesničiek, na albume From Here to Reality z roku 1990 sú to už iba 2. Postupne zmizla aj skôr toľko výrazná punková imidž jednotlivých členov. Zlom pre kapelu prišiel po roku 1992. Po dokončení dosky Church of the Truly wraped absolvovali GBH takmer dvojročné turné na konci ktorého prepustili svojho manažéra. Ich vydavateľstvo odmietlo podpísať zmluvu na nový album s kapelou bez manažéra, a preto sa rozhodli prejsť pod nemecké vydavateľstvo We Bite, pod ktorým v roku 1996 vydali platňu Punk Junkies. Tou započali návrat ku svojim punkovým koreňom, ktorý je zrejmý aj na nasledujúcich albumoch Ha Ha (2002) a Perfume and Piss (2010). V júli 2014 kapela vystúpila na českom hudobnom festivale Mighty Sounds.
Kráľovská spoločnosť

Kráľovská spoločnosť (Royal Society for the Improvement of Natural Knowledge) je britská učená spoločnosť, čiže akadémia pre podporu vied, založená v roku 1660 v Londýne. Medzi 12 zakladateľmi boli aj Robert Boyle a Christopher Wren, v roku 1662 ju potvrdil kráľ Karol II. a britská kráľovná je aj dnes jej patrónkou. Noví členovia sú volení doterajšími členmi doživotne a väčšina z nich sú občania Britského spoločenstva. Členovia spoločnosti si píšu za meno skratku FRS.
Heslom Kráľovskej spoločnosti je „Nullius in verba...“, čo je citát latinského básnika Horatia, ktorý napísal, že „Na ničie slova nebude prisahať“.
Britská mačka

Charakter

O britských mačkách sa traduje, že sú to mačky s pokojnou a vyrovnanou povahou. V mačacom veku sú rovnako hravé a živé ako mačiatka iných plemien. Dobre sa znášajú s inými domácimi zvieratami. Dokážu sa zabaviť aj samé a čakanie na príchod ľudských členov rodiny si krátia spánkom. Sú vhodné pre ľudí, ktorí chcú mať v mačke pokojného domáceho spoločníka. Britské mačky nie sú agresívne; takéto správanie je skôr zriedkavé a tiež používanie pazúrov sa považuje za raritu.

Štandard

Britská mačka je stredne veľká až veľká mačka. Má krátku a hustú srsť s dobre vyvinutou podsadou. Britky majú mohutnú, guľatú hlavu s masívnou lebkou. Nos je krátky, široký a rovný. Malé uši sú mierne zaguľatené, široko posadené. Britky majú veľké a guľaté oči oranžovej alebo medenej farby, povolené sú aj modré (u colours pointov so siamským zafarbením srsti) alebo zelené (u strieborných s kresbou) zafarbenie dúhovky.

Základné farby

Britky sa pôvodne vyskytovali výlučne s modrou srsťou. Medzi základné farby okrem modrej dnes patrí tiež biela, čierna, lilavá krémová, zlatá, čokoládová, červená a ich korytnačinový variant (napr. modrokorytnačinová, čiernokorytnačinová a pod.)
Letisko Štokholm-Arlanda

História

Letisko bolo prvýkrát použité v roku 1959, ale len pre výcvikové lety. V roku 1960, začalo slúžiť bežnej doprave. Oficiálny ceremoniál, ktorým bolo letisko otvorené, bol až v roku 1962. Bolo používané pre medzikontinentálne lety už v roku 1960, pretože ranvej na letisku Bromma bola príliš krátka. Meno Arlanda bolo zvolené súťažou, ktorá otvoreniu letiska predchádzala. Názov je odvodený od Arland, starého mena pre farnosť Ärlinghundra (teraz Husby-Ärlinghundra v Märsta) - miesto, kde bolo letisko umiestnené. Písmeno a bolo pridané v analógii s ostatnými švédskymi názvami končiacich na -landa a tiež tvoria slovnú hračku vo švédčine, kde sloveso landa znamená pristáť. Pôvodný terminál je terajší terminál číslo päť.
V roku 1983 sa sem presunuli vnútroštátne lety z letiska Bromma.

Nákres letiska

Letisko má štyri terminály. Terminály 2 a 5 sa používajú pre medzinárodné lety. Pre vnútroštátne lety slúžia terminály 3 a 4. Nová hlavná budova, Arlanda Sever, otvorená v roku 2003, spája terminál 5 s novo postaveným Mólom F. Všetky medzinárodné lety odbavované spoločnosťou SAS a jej partnermi z aliancie Star Alliance používajú novú budovu. Bola plánovaná aj budova Arlanda Juh, tá by mala spájať terminály 2, 3 a 4. Stavba je zatiaľ odložená pre nedostatok finančných prostriedkov. Medzi terminálmi 4 a 5 je obchodné centrum Sky City, ktoré má stanicu pre hlavnú železničnú trať, rýchlovlak Arlanda Express spája obe stanice na letisku s centrom Štokholmu.
Sauvigny

Poloha

Obec má rozlohu 17,51 km². Najvyšší bod je položený 423 m n. m. a najnižší bod 262 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Theotimos z Élidy

Theotimos (starogr. Θεότιμος – Theotimos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 308 pred Kr.
Theotimos, syn Moschióna z Élidy, bol na 118. olympijských hrách v roku 308 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 41. hrách v roku 616 pred Kr.
Za toto víťazstvo sa Theotimovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej Altide medzi sochami slávnych olympijských víťazov vztýčili sochu. Theotimovu sochu si ešte v druhom storočí mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: „V ich blízkosti stoja Éliďania, ktorí zdolali v pästnom zápase chlapcov, a to Choirilos, dielo olynthského Sthennida, a Theotimos dielo sikyónskeho Daitónda. Tento Theotimos bol syn Moschióna, účastníka ťaženia Alexandra, syna Filipovho, proti Dareiovi a Peržanom.“
Leonid Chovanec

Životopis

Po absolvovaní strojárskeho SOU pracoval v rôznych zamestnaniach (vrátane U.S. Steel, železniciach, a inde) a pozíciách. Po dvoch mozgových príhodách je na invalidnom dôchodku.

Politická činnosť

V parlamentných voľbách v roku 2012 bol kandidátom strany 99 % – občiansky hlas.
Svoju kandidatúru do prezidentských volieb 2014 ohlásil 4. marca 2013. Jej dôvodom mala byť nespokojnosť so situáciou na Slovensku. Kandidatúru stiahol 6. januára 2014. Ako dôvod uviedol nerovnaké podmienky pre straníckych a občianskych kandidátov. Chýbalo mu „zhruba 4000“ podpisov.