google/wiki40b huggingface dataset:
Bolero (Ravel)

Bolero, Op. 81 je hudobné dielo francúzskeho skladateľa Maurica Ravela.
Názov Bolero pochádza z označenia rovnomenného španielskeho ľudového tanca – bolera. Aj keď Ravel svoje Bolero pôvodne tiež zložil ako hudbu k tancu (k baletu), dnes sa hráva často iba v koncertnom prevedení. Dielo sa s obľubou predvádza v rôznych variáciách a parafrázach. Už vo vlastnej Ravelovej úprave existuje verzia pre dva klavíre. Existujú stovky úprav pre hudobné telesá najrôznejšieho zloženia. Nie zriedkavé je používanie melodických a rytmických motívov Bolera v rôznych iných skladbách a piesňach.
Skladba je typickým príkladom javu (ktorý v dejinách hudby vôbec nie je ojedinelý), kedy dielo, ktorému skladateľ prikladal iba malý význam, sa stalo jeho najpopulárnejším. Bolero je dielo viacerých paradoxov. Na jednej strane je jeho veľká popularita a priazeň mnohých poslucháčov, na druhej je tu samotná Ravelova sebairónia. Údajne sa o Bolere vyjadril, že ide o jeho najlepšie dielo, až na to, že v ňom chýba hudba.
Bolero bolo pôvodne zložené pre baletku Idu Rubinsteinovú, ktorá od Ravela žiadala vyslovene skladbu španielskeho charakteru. Ravel povodne zamýšľal pre tento účel skomponovať orchestrálnu verziu na Albenizovu Ibériu, nepodarilo sa mu však získať práva. Narýchlo teda zložil krátke Bolero, ktoré bolo brané viac-menej ako cvičná skladba.
Premiéra predstavenia bola 22. novembra 1928 v Opéra de Paris a v choreografii Bronislavy Nižinskej. Úspech bol obrovský. Ravel bol takýmto prijatím skladby ale viac zaskočený, než potešený.
Dielo je zložené pre mimoriadne pestrý orchester: 2 flauty, pikola, 2 hoboje, hoboj d'amore, anglický roh, 2 B klarinety, Es klarinet, basklarinet, 2 fagoty, kontrafagot, 4 lesné rohy, C trúbka, 3 B trúbky, trombóny, tuba, sopraninový saxofón, sopránový saxofón, tenor saxofón, tympany, dva malé bubny, činely, gong, čelesta, harfa a sláčikové nástroje (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy).
Pre skladbu je charakteristický nemenný ostinátny rytmus, ktorý malé bubny udržujú v priebehu celej skladby. Rovnako je nemenný aj basový sprievod. Ako prvý sólový nástroj vystúpi flauta, ktorá zahrá hlavný melodický motív v pianissime. V ďalšom priebehu postupne vystupujú jednotlivé nástroje a ich rôzne kombinácie. Neustále opakujú dva melodické motívy, na ktorých je založená celá kompozícia. Skladba začína v pianissime a končí vo fortissime, a je pravdepodobne najdlhším plynulým crescendom v dejinách hudby. Silnejúca dynamika a postupne sa pridávajúce nástroje dodávajú skladbe fascinujúcu podobu. Sugestívny účinok je umocnený krátko pred záverom skladby aj náhlym prechodom z tóniny C do tóniny E. Po ôsmich taktoch je ale znovu nastolená základná tónina C-dur. V šiestom takte od konca skladby sa výrazne pridávajú všetky bicie nástroje. V závere vstupujú do pulzujúcej skladby dlhé glissandá trombónov. Skladba tým na chvíľu znie disonantne, aby vzápätí bola ukončená jednoduchým C kvinatakordom.
Nech už sa názory na Bolero akokoľvek rôznia, je isté, že len skladateľ Ravelovho formátu a génia dokázal vytvoriť z neustále sa opakujúcej melodickej témy tak efektnú a úspešnú skladbu.
Saint-Nicolas-la-Chapelle (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 23,63 km². Najvyšší bod je položený 2 369 m n. m. a najnižší bod 751 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 409 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thunovský palác

Thunovský palác je palác v Prahe na Malej Strane. Je chránený ako národná kultúrna pamiatka Českej republiky a jeho adresa je Sněmovní 4.

Dejiny

Pôvodný Roupovský dom Jana z Roupova v roku 1650 kúpila grófka Markéta Anna Thunová. V rokoch 1662 a 1694 Thunovci získali ďalšie dva objekty v susedstve. Počas prestavby týchto objektov vznikla aj dnešná hlavná rokovacia sála Poslaneckej snemovne. Od roku 1779 tu prevádzkovala spoločnosť Pascala Bondiniho divadlo, ktoré vraj navštívil i Jozef II. Divadlo však v roku 1794 vyhorelo. V roku 1801 grófka Anna Marie Thunová palác predala českým stavom. Potom sa uskutočnila klasicistická prestavba pre potreby Zemského snemu. V roku 1903 bol Thunovský palác prepojený s vedľa stojacim Smiřickým palácom, ktorý tiež využíval parlament.
14. novembra 1918 bola v paláci na prvom zasadaní Národného zhromaždenia vyhlásená Československá republika a Tomáš Garrigue Masaryk zvolený za prezidenta. Potom tu zasadal senát, poslanecká snemovňa v tom čase zasadala v Rudolfine. V rokoch 1936 – 1940 bol palác opäť prestavaný. V päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch tu sídlili niektoré ministerstvá, dnes tu opäť zasadá Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky.
Brandon (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 10,14 km². Najvyšší bod je položený 570 m n. m. a najnižší bod 272 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 297 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thorens-Glières (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 63,05 km². Najvyšší bod je položený 2 000 m n. m. a najnižší bod 565 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 163 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Adžarsko

Charakteristika

Väčšina územia je hornatá (Malý Kaukaz) a zalesnená, úrodnejšie nížiny sú iba na pobreží. Podnebie je na pobreží vlhké a subtropické, vo vnútrozemí suché a chladnejšie. Najväčšou riekou Adžarska je Adžarisckali.
Ekonomika je založená na poľnohospodárstve (pestovanie citrusov, kukurice, tabaku a čaju, vinohradníctvo) a cestovnom ruchu. V Batumi sú lodenice a ropný spracovateľský závod, zároveň je to jeden z najväčších prístavov Čierneho mora.
Väčšinu obyvateľstva (72 %) tvoria Adžari, najväčšími menšinami sú Rusi a Arméni. Hlavným náboženstvom je sunnitský islam.

História

Územie bolo obývané už v dobe bronzovej. V 6. – 4. storočí pred Kr. bolo súčasťou Kolchidského kráľovstva, v 3. storočí pred Kr. kráľovstva Kharthli. Od polovice 11. storočia bolo toto územie súčasťou Gruzínskeho kráľovstva. Od 70. rokov 16. storočia sa dostalo pod tureckú nadvládu; došlo tu k rozšíreniu islamu a najmä v druhej polovici 19. storočia k silnému poturčovaniu. Po rusko-tureckej vojne (1877-78) bolo Adžarsko pričlenené k Rusku ako súčasť Gruzínska. Po VOSR sa nakrátko stalo súčasťou Gruzínskej demokratickej republiky, pričom časť pripadla Turecku. Táto bola obsadená Sovietmi, pričlenená k ZSSR a 16. júla 1921 vyhlásená Adžarská autonómna sovietska socialistická republika ako súčasť Gruzínskej sovietskej socialistickej republiky.
Od rozpadu Sovietskeho zväzu v roku 1991 je Adžarsko autonómnou republikou (vlastný parlament, ústava) v rámci Gruzínska.
Rýchlokorčuľovanie

Rýchlokorčuľovanie je zimný individuálny olympijský šport, v ktorom sa preteká na čas. Koná sa na oválnych dráhach dlhých 400 metrov s polomerom zatáčky 25 metrov, v kategórii short track len na dráhe dlhej 111,12 metrov s polomerom zatáčok 8 metrov. Rýchlokorčuľovanie sa delí do troch základných kategórii: speed skating, short track a in-line a je združené v Medzinárodnej korčuliarskej únii ISU.
Zwalm

Obyvateľstvo

Obec má približne 8 062 obyvateľov (2010).
Rožkovany

Polohopis

V tesnej blízkosti obce sa nachádza hlavná cesta Sabinov - Lipany - Stará Ľubovňa a tiež železnica spájajúca Prešov s Poľskou republikou. Súčasťou obce je aj autobusová a železničná zastávka. Obe sú umiestnené pri týchto komunikáciách. Stred obce je od nich vzdialený cca 700 m, do samotnej obce vedie asfaltová cesta, ktorá sa rozvetvuje do štyroch ulíc.

Obyvateľstvo

V roku 2000 žilo v obci 1 223 obyvateľov, ktorí bývali v 274 domoch. Pri poslednom sčítaní ľudu, v roku 1991, sa v obci nachádzalo celkom 1 155 obyvateľov. Prevažná väčšina obyvateľov hovorí šarišským dialektom. Konfesne je obec jednotná, v roku 1998 sa 1 005 obyvateľov hlásilo k rímskokatolíckej cirkvi, 5 ku gréckokatolíckej, 1 k evanjelickej a 143 k inej alebo ku žiadnej. V obci sa nachádza rímskokatolícka fara a kostol svätého Antona Opáta, na staršom cintoríne sa nachádza lokalita zaniknutého románskeho kostola.
Michelle Bacheletová

Život

Bacheletovej matka bola archeologička Ángela Jeria Gómezová a jej otec brigádny generál letectva Alberto Bachelet Martinez, ktorý pôsobil vo vláde Salvadora Allendeho. Po vojenskom prevrate Augusta Pinocheta v roku 1973 bol uväznený a o niekoľko mesiacov zomrel na následky mučenia. Počas Pinochetovej diktatúry bola na niekoľko mesiacov väznená a mučená aj samotná Bacheletová. Po prepustení odišla z krajiny a štyri roky žila v exile.
Profesiou je Bacheletová chirurgička, pediatrička a epidémiologička, vyštudovaná aj vo vojenskej stratégii. V súkromnom živote je slobodná matka (nežije s manželom) troch detí, bez vierovyznania (Čile je konzervatívna katolícka krajina).

Politická činnosť

Počas vlády prezidenta Ricarda Lagosa bola najskôr ministerkou zdravotníctva, potom obrany. Je ľavicovo-centristicky orientovaná politička, členka čilskej socialistickej strany.
V prezidentských voľbách v roku 2006 vyhrala vôbec ako prvá žena v histórii krajiny a len druhá v juhoamerických krajinách. Vyhrala proti miliardárovi a senátorovi v jednej osobe Sebastiánovi Piñerovi, so ziskom 53,5 % hlasov. Ako umiernená socialistka mala kampaň zameranú na pokračovanie politiky voľného trhu, ale súčasne sociálnu bezpečnosť a redukovanie rozdielov medzi chudobnými a bohatými. Do funkcie prezidentky bola slávnostne inaugurovaná 11. marca 2006.
V roku 2006 ju magazín Forbes zaradil ako 17. v rebríčku 100 najmocnejších (najvplyvnejších) žien na svete. V roku 2008 bola zvolená časopisom Time za 15. najvýznamnejšiu osobu sveta v ich rebríčku 100 najvýznamnejších, v kategórii vodcov a revolucionárov.
Monlaur-Bernet

Poloha

Obec má rozlohu 12,21 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 237 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 175 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gommegnies

Poloha

Obec má rozlohu 15,78 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 245 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lion-sur-Mer

Poloha

Obec má rozlohu 4,75 km². Najvyšší bod je položený 30 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2600 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brodnianka (vrch)

Polohopis

Vrch leží v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Nachádza sa v severnej časti okresu Žilina, v katastri mesta Žilina, resp. mestskej časti Brodno. Brodno leží na južnom úpätí, východne leží Snežnica a severným smerom Oškerda, mestská časť Kysuckého Nového Mesta. Brodnianka s na druhom brehu rieky Kysuca ležiacou Rochovicou (640 m n. m.) tvorí Kysuckú bránu.
Takmer celý masív je pokrytý hustým porastom, ktorý znemožňuje výhľady. Južné svahy pokrývajú bukové a dubové porasty, severne orientovaný svah je charakteristický vyšším výskytom smreka a jedle, doplneným o javor, jaseň a brest horský.

Doprava

Kysucká brána, ktorú Brodnianka vytvára, je významným dopravným koridorom. Oddávna cesta, kopírujúca dolný tok Kysuce, spájala Horné Považie s Tešínskom. Ľavým (východným) brehom rieky, úpätím Brodnianky, vedú medzinárodne významné komunikácie (Európska cesta 75 v trase cesty I/11 (Žilina – Český Těšín) a železničná trať Žilina – Čadca – Ostrava) aj v súčasnosti.

Prístup

Na vrchol Brodnianky nevedie značkovaný chodník, no z okolitých obcí je možný prístup lesom.
Pružinskí

Vznik rodu

Pôvod rodu je možné doložiť v staročeskom veľmožskom rode Vršovcov, ktorý bol známy už v 10. stor. za vlády českého kniežaťa Boleslava II. (967-999). Tomu sa podarilo prvýkrát spojiť vládu nad českými zemami, potlačením rodov ostatných kmeňových kniežat do postavenia veľmožov, podrobených vojvodovej moci. Po smrti Vratislava II. (1061-1092), prvého českého kráľa, ktorý obdržal tento titul len pre svoju osobu - nededične, došlo medzi členmi rodu přemyslovcov a inými velmožskými rodmi k početným sporom o vojvodský stolec. Aby čelil ich moci, dal vojvoda Svätopluk Olomoucký v roku 1108 vyvraždiť rod Vršovcov. Členov tohto rodu, ktorí sa zachránili útekom do Poľska, prijal knieža Boleslav III. Krivoústy (1102-1138) a daroval im územie v Sandomierskej oblasti. Nové meno rod získal podľa obce Pruszyňa v zemi lukowskej, ktorú zdedili po rytierskom rode Zgrajow v roku 1198. Starý rodový erb Rawa (Rawicz, Ursyn, Ursowic, Panna na medvedi, Miedźwioda, Niedźwieda, Rawita), ktorý má pôvod v anglickom Kente, potomkovia Vršovcov naďalej používali aj v Poľsku. Ku samotnému vzniku rodu došlo, keď si Wlodzimierz Pruszynskí erbu Zgraja zobral za manželku členku rodu Rawa a prijal jej erb Rawicz (Panna na medvedi). Ona prijala jeho meno Pruszynskí erbu Zgraja.

Príchod na Slovensko

Potomkovia tohto rodu sa dostali do Uhorska, na dnešné územie Slovenska, za vlády kráľa Bela IV. (1235-1270) na vyplienené územie po tatárskom vpáde (1241-1242) do údolia rieky Váh prichádzajú nemeckí kolonisti, najmä zo severného Nemecka. Týmto prúdom pravdepodobne prišli z Poľska aj Pruszyňskí (Prussyňskí) s erbom Rawa. Kráľ pridelil usadlíkom pozemky, ktorých sa stali dedičnými držiteľmi. Kolonistov priviedol lokátor, ktorý rozmeral pozemky, založil osadu a stal sa richtárom, ponechal si tiež najväčší majetok, bol sudcom, mohol vlastniť krčmu, mlyn ap. Takýto richtári - šoltýsi boli dedične Prussenszkí v obci Pružina, ktorú založili a dali jej meno. Písomne to dokazuje kronika obce kde sa uvádza: „už v čase pred polovicou 13. stor. sa z kráľovského majetku vydeľovali celky, ktoré získavali drobní šľachtici - zemania, takto aj Pružina prechádza do vlastníctva zemianskych rodín Pružinských a Lieskovských." Názov usadlosti Prusina/Prussina je dostatočným dôkazom, že je odvodený od mena Prussynskí a nie ako je bežnejšie zvykom, že šlachtic si odvodzuje priezvisko od lokality, ktorú dostáva donačnou listinou. Z tohto obdobia nie je známa nová donačná listina vydaná uhorským kráľom. Pružinu zrejme potomok rodu vlastní ako poľský šľachtic s erbom Panna na medvedi.
Holumnický hrad

Holumnický hrad alebo (staršie) Holumnický zámok je zrúcanina na vyvýšenine v obci Holumnica. Bol postavený pravdepodobne na prelome 15. a 16. storočia, pričom neskôr bol viackrát upravovaný.
Pôvodne to bola trojpodlažná obytná stavba, opevnená, v goticko-renesančnom štýle. Mala štvorcový pôdorys bez veží. Obvodové múry mali štrbinové strieľne. Našli sa aj zvyšky renesančnej štítkovej atiky.

História

Hrad si pravdepodobne dala postaviť niektorá z rodín Berzeviczyovcov, Ujházyovcov alebo Görgeyovcov. Presné záznamy neexistujú, vychádza sa len z iných historických dokumentov. Objekt opustili niekedy v 17. storočí, keď si v obci vybudovali pohodlnejší a reprezentačnejší kaštieľ. Budova však bola využívaná aj naďalej, či už ako obytné sídlo niektorého člena z rodín, alebo len ako úžitková budova - sklad, sýpka a pod. Dodnes však nebol vykonaný žiadny archeologicko-pamiatkový výskum, ktorý by tieto informácie definitívne spresnil.

Súčasný stav

Okolie je husto zarastené vegetáciou, ktorá z väčšej časti rozvaliny zakrýva.  To nasvedčuje, že múry sa rozpadli už dávnejšie. Na juhovýchodnej strane stavby je vyvýšenina, ktorá môže ukrývať suť a zvyšky múrov. Na čelnej stene sú vidieť stopy po pavlači, z interiérovej strany sú zreteľné niky. Niekde na múroch sú zachované aj omietky.

Okolité hrady

Červený Kláštor, Kežmarský zámok, Podolínec, Strážky, Ľubovniansky hrad
Saint-Martin-de-Ré

Poloha

Obec má rozlohu 4,7 km². Najvyšší bod je položený 17 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 585 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arnèke

Poloha

Obec má rozlohu 13,41 km². Najvyšší bod je položený 50 m n. m. a najnižší bod 14 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 590 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Messier 77

Pozorovanie

Galaxiu je ľahké nájsť binokulárom, pretože je celkom kompaktná a má jasné jadro. V malom ďalekohľade vyzerá ako hmlistý obláčik s jasným stredom.

História pozorovania

Galaxiu objavil Pierre Méchain v roku 1780 a opísal ju ako hmlovinu. Méchain oznámil objav Charlesovi Messierovi a ten objekt zaradil do svojho katalógu. Messier aj William Herschel ju opísali ako hviezdokopu. Dnes vieme, že to je galaxia. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií, vydaného v roku 1966, medzi špirálové galaxie so sprievodcom s nízkou plošnou jasnosťou. Tento „sprievodca“ je v skutočnosti iba jasnejšia časť špirálového ramena.
Slinná žľaza

Slinná žľaza (lat. Glandulae salivariae) je exokrinná žľaza, ktorá produkuje slinu. V ústnej dutine sa nachádzajú 3 páry veľkých slinných žliaz: príušné, podjazykové a podsánkové. Ďalej sa tu nachádza veľké množstvo malých slinných žliaz.
Okruh (algebra)

Okruh je jedna zo základných štruktúr v algebre.
Na množine celých čísel definujeme klasickým spôsobom binárnu operáciu sčítanie. Celé čísla tvoria vzhľadom na sčítanie abelovskú grupu. No na tejto množine vieme definovať aj násobenie, ktoré je so sčítaním zviazené distributívnym zákonom. Podobných štruktúr poznáme veľmi veľa (pozri aj sekciu Príklady) a je tak výhodné urobiť ich abstrakciu a študovať ich všetky naraz.
Filoméla (dcéra Pandióna)

Filoméla (starogr. Φιλομήλα – Filoméla, lat. Philomela) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy.
Aténsky kráľ Pandión mal dve dcéry, Filomélu a Proknu a synov Erechthea a Bouta.
Keď boli Atény obliehané silným nepriateľom, prišiel aténskemu kráľovi Pandiónovi na pomoc trácky kráľ Téreus a spoločnými silami neprateľa zahnali. Pandión mu následne dal z vďaky za manželku dcéru Proknu a Téreus s ňou odišiel do Trákie. Prokné mu potom porodila syna Itya.
Po niekoľkých rokoch prišiel Téreus do Atén, aby odviedol Filomélu na návštevu sestry do Trákie. Téreus ale nanešťastie podľahol jej kráse a zaľúbil sa do nej. Táto láska však mala potom hrozné následky. Filoméla jeho lásku neopätovala a preto ju po príchode do Trákie odviedol do hustého lesa, kde sa jej chcel zmocniť násilím. Keď sa mu ubránila, zatvoril ju do osamelej chatrče. Filomélu však nezlomilo ani väzenie a keď navyše v hneve vyhlásila, že nebude mlčať, Téreus jej vyrezal jazyk.
Filoméla si však našla spôsob ako to sestre oznámiť. Vytkala správu o svojom osude na závoj a poslala ho svojej sestre. Prokné potom tajne odviedla Filomélu do paláca a spoločne pripravili Téreovi strašnú pomstu. Prokné zabila syna Itya a pripravila z neho manželovi večeru.
Najvyšší boh Zeus tento hrozný zločin nenechal bez trestu. Všetkých troch ich zbavil ľudskej podoby. Filomélu premenil na lastovičku, Proknu na slávika a Térea zmenil na dudka.
Keď sa o tom dozvedel ich otec Pandión, usúžil sa žiaľom až k smrti.
Praha 6

Praha 6 je mestská časť Prahy, ktorá zahŕňa celé katastrálne územia Ruzyně, Liboc, Veleslavín, Vokovice, Dejvice, Střešovice a časti katastrálnych území Břevnov, Sedlec, Bubeneč a Hradčany. Susedí s mestskými časťami Praha-Přední Kopanina, Praha-Nebušice, Praha-Lysolaje, Praha-Suchdol, Praha-Troja, Praha 7, Praha 1, Praha 5 a Praha-Řepy a s obcami Horoměřice, Tuchoměřice, Kněževes, Dobrovíz a Hostivice v okrese Praha-západ. V mestskej časti žije 100 000 ľudí.
Obvod Praha 6 zahŕňa mestské časti Praha 6, Praha-Přední Kopanina, Praha-Nebušice, Praha-Lysolaje, Praha-Suchdol a Praha 17 (Řepy). Susedí s mestskými obvodmi Praha 5, Praha 1, Praha 7, Praha 8 a s obcami Roztoky, Únětice, Horoměřice, Statenice, Tuchoměřice, Kněževes, Dobrovíz a Hostivice v okrese Praha-západ. Do 30. júna 2001 obvod aj správnych orgánov. V súčasnosti je podľa tohto pôvodného členenia organizovaná napríklad justícia alebo pošta.

Správny obvod Praha 6

Mestská časť Praha 6 vykonáva prenesenú pôsobnosť štátnej správy i pre mestské časti Praha-Přední Kopanina, Praha-Nebušice, Praha-Lysolaje, Praha-Suchdol, t. j. pre celé územie obvodu Praha 6 s výnimkou mestskej česti Praha 17 (Řepy).
Marboué

Poloha

Obec má rozlohu 26,56 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 125 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Landaville

Poloha

Obec má rozlohu 13,06 km². Najvyšší bod je položený 483 m n. m. a najnižší bod 311 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 301 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valerij Iľjič Roždestvenskij

Život

Vyštudoval vyššie technické učilište vojenského námorníctva. Miloval more a stal sa potápačom, podieľal sa na vyslobodzovaní vrakov lodí z dna mora. Napriek tomu sa po niekoľkých rokoch odhodlal (skafander ako skafander, to bola jedna z jeho úvah) a prihlásil sa do výcvikového strediska kozmonautov, prešiel zložitú etapou lekárskych vyšetrení a príprav a ocitol sa na štarte do vesmíru.
Išlo o Sojuz 23, štartoval spoločne s Viačeslavom Zudovom v októbri 1976, ale let sa obom nováčikom nepodaril. Nepracoval systém automatického približovania Sojuzu k orbitálnej stanici Saľut 5 a preto riadiace strediskom rozhodlo o predčasnom návrate lode s posádkou na Zem po dvoch dňoch letu.
V oddieli kozmonautov bol vedený vo funkcii palubného inžiniera od 28. októbra 1965 do 24. júna 1986. Po odchode z oddielu kozmonautov slúžil v rôznych funkciách v Stredisku prípravy kozmonautov, naposledy od roku 1990 prevzal v Hviezdnom mestečku 2. správu (výcvikovú). V roku 1992 bol uvoľnený z ozbrojených síl, potom pôsobil v súkromnom sektore. Mal jedno dieťa.
Monprimblanc

Poloha

Obec má rozlohu 4,97 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 277 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monceaux-l’Abbaye

Poloha

Obec má rozlohu 4,57 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 189 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Treillières

Poloha

Obec má rozlohu 29,05 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 695 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexandros z Thyateiry

Alexandros (starogr. Ἀλέξανδρος – Alexandros) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 209.
Gaios Perélios Aurélios Alexandros z lýdskeho mesta Thyateira si na panhelénskych hrách vyslúžil titul periodonikés, t. j. že, zvíťazil (v nejakej disciplíne, možno v pankratiu) na všetkých týchto hrách počas štvorročného obdobia nazývaného olympiádou (hry sa počas olympiády konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.) Olympijské víťazstvo si vybojoval v pankratiu, a to pravdepodobne na 247 hrách v roku 209.
Získať olympijský olivový veniec bola najväčšia pocta, akú mohol človek v starovekom Grécku vo svojom živote dosiahnuť. Aj Alexandros bol v očiach svojich spoluobčanov zdrojom hrdosti a obdivu a nielen nich. Epigrafické nálezy pochádzajúce zo starovekej Lýdie uvádzajú, že sa mohol pýšiť celoživotným titulom xystarches (majster športu zodpovedný za (? cech) športovcov), titulom agónothetés, t. j. úradníckym titulom (veľkňaz) zodpovedným za organizáciu posvätných hier (napr. slávností Asklépieia na počesť boha Asklépia). Je tiež známe, že požiadal rímskeho cisára Heliogabula o povolenie zriadiť novú súťaž.
Ladislav Rybánsky

Klubová kariéra

Rybánsky je odchovancom Spartaku Trnava. Klub ho poslal v roku 2006 na hosťovanie do FKM Nové Zámky.

V roku 2010 odišiel do Maďarska, kde pôsobil v kluboch Kecskeméti TE, BFC Siófok a Diósgyőri VTK.

Po vypršaní zmluvy s Diósgyőrom prestúpil v júli 2013 do poľského klubu Podbeskidzie Bielsko-Biała hrajúceho najvyššiu poľskoú súťaž Ekstraklasu, kde podpísal dvojročný kontrakt. V januári 2014 sa však stal po rozviazaní kontraktu voľným hráčom. Za Podbeskidzie odchytal v sezóne 2013/14 v Ekstraklase 12 zápasov.