google/wiki40b huggingface dataset:
Léon Blum

Biografia

Léon Blum sa narodil v Paríži v rodine strednej vrstvy, preto mohol bez problémov vyštudovať práva na Sorbonne. Politikou sa začal zaoberať po vypuknutí tzv. Dreyfusovej aféry v roku 1894, kedy sa zapojil do demokratického hnutia proti antisemitistickým náladám vo francúzskej spoločnosti. Prostredníctvom toho sa dostal k miestnym socialistom a pracoval ako novinár v denníku L'Humanité. Po zavraždení Jeana Jaurésa sa stal roku 1916 generálnym tajomníkom Francúzskej sekcie robotníckej internacionály, v roku 1921 po rozdelení strany na demokraticko-socialistickú a komunistickú sa stal predsedom socialistov.
Vyznával pacifizmus a internacionalizmus, preto sa napríklad postavil proti okupácii Porúria roku 1923. Po nástupe svetovej hospodárskej krízy a zosilneniu fašistických tendencií zjednotil francúzske ľavicové strany, odbory a občianske združenia do Ľudovej fronty, ktorá vyšla víťazne z legislatívnych volieb v roku 1936. Stal sa tak historicky prvým socialistom a Židom, ktorý zastával post ministerského predsedu Francúzska. Po okupácii Francúzska Nemeckom sa stal väzňom v koncentračných táboroch Buchenwald a Dachau. Po vojne ohlásil odchod z francúzskej politiky a sústredil sa na medzinárodné otázky. Verejne podporoval vznik štátu Izrael a OSN. Zomrel dňa 30. marca 1950.
San Felipe de Puerto Plata

San Felipe de Puerto Plata, skrátene Puerto Plata (doslova "strieborný prístav"), je mesto a administratívne centrum provincie Puerto Plata v severnej časti Dominikánskej republiky. Mesto má približne 130.000 obyvateľov.
Je jedným z prvých miest nového sveta. Strieborné listy stromov guajava alebo ranná hmla možno inšpirovala zakladateľov mesta k tomuto názvu, iný zasa toto mesto prezývajú nevesta Karibiku.
Puerto Plata je známe ako miesto úmrtia rakúskeho umelca Falca, Falco však v skutočnosti zomrel v blízkosti obce Montellano, cca. 10 km vzdialenej od Puerto Plata.
Vlajka Kolumbie

Vlajka Kolumbie má tri vodorovné pruhy – žltý, modrý a červený (2:1:1), pričom žltá zaberá celú hornú polovicu listu.
Je odvodená z vlajky Francisca de Mirandy (z roku 1806) a Simóna Bolívara a z farieb konfederácie Veľkej Kolumbie, ktorá v rokoch 1819 – 1830 združovala Novú Granadu (dnešná Kolumbia s Panamou), Venezuelu a od roku 1822 Ekvádor, keď ich Bolívar oslobodil zo španielskej nadvlády. Zhodne s tým bola vlajka vykladaná tak, že zlatá Amerika je oddelená modrou vodou oceánu od krvavého Španielska. Červená a žltá sú však španielske farby, inokedy sa žltá spojuje s ľudom Kolumbie, modrá s oceánom, ktorý ju delí od Španielska, červená s krvou preliatou za slobodu. Podľa dnešnej interpretácie symbolizuje žltá farba štátnu nezávislosť, modrá statočnosť, ušľachtilosť a vernosť, červená krv vlastencov preliatu za slobodu. Tieto farby používajú tiež Ekvádor a Venezuela.
Vlajka bola vytvorená roku 1814 (až tri roky po vytvorení nezávislej Kolumbie). V rokoch 1834 – 1861 mala však Nová Granada, ako sa vtedy Kolumbia opäť volala, vlajku s vertikálnymi pruhmi červeným, modrým a žltým.
Sturzelbronn

Poloha

Obec má rozlohu 32,51 km². Najvyšší bod je položený 454 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Croix (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 20,87 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 573 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Daniel Boyle

Klubový hokej

Prvý zápas v NHL odohral v sezóne 1998/99 za klub Florida Panthers. Od sezóny 2001/02 hral za Tampa Bay Lightning. V roku 2004 získal s týmto klubom Stanley Cup. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Djurgårdens IF v švédskej hokejovej Elitserien. Pred uzávierkou prestupov v sezóne 2007/08 podpísal s Lightning nový dlhodobý kontrakt. V lete 2001 ho Tampa vymenila do San José Sharks, kde pôsobí do dnes.

Reprezentácia

Kanadu reprezentoval s číslom 27 na MS 2005 a ZOH 2010.
Changé (Mayenne)

Poloha

Obec má rozlohu 34,68 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 412 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amayé-sur-Orne

Poloha

Obec má rozlohu 5,29 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1024 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Postřekovské rybníky

Ochrana

Predmetom ochrany je podľa zriaďovacej vyhlášky "zvyšok pôvodnej krajiny s vlhkými lúkami a sústavou malých rybníčkov extenzívne obhospodarovaných. Územie je tiež významným hniezdiskom a ťahovou lokalitou vtáctva. Vyskytujú sa tu aj vzácne a ohrozené druhy rastlín."

O rezervácii

Rezerváciu tvorí sústava viac ako 20 menších obhospodarovaných rybníkov obklopených vlhkými lúkami s bohatou flórou a vtáčou faunou, pri ľavom brehu Klenečského potoka, asi pol km od obce Postřekov. Celá lokalita je mokraďou nadregionálneho významu, bolo tu zistené vyše 300 druhov cievnatých rastlín. Najvýznamnejšie sú hniezdiská mnohých vtákov napr. slávik modrák (Luscinia svecica cyanecula). Ďalej tu hniezdia kaňa močiarna (Circus aeruginosus), kúdeľníčka lužná (Remiz pendulinus), kačice a bahniaky. Pri ťahu sa v rezervácii zastavuje tiež hvizdák veľký (Numenius arquata), kaňa sivá (Circus cyaneus), hrdzavka potápavá (Netta rufina) a rôzne druhy kalužiakov. Z bezstavovcov nutné spomenúť vzácneu bystrušku (Amara concinna) a pásavku (Chrysolina brunsvicencis).
Piperidín

Príprava

Piperidín prvýkrát syntetizoval v roku 1850 škótsky chemik Thomas Anderson a o dva roky neskôr ho nezávsle od neho pripravil francúzsky chemik Auguste André Thomas Cahours, ktorý ho aj pomenoval.Obidvaja ho pripravili reakciou piperínu s kyselinou dusičnou.

Priemyselne sa vyrába hydrogenáciou pyridínu, väčšinou za použitia sulfidu molybdeničitého ako katalyzátoru.

C₅H₅N + 3 H₂ → C₅H₁₀NH

Takisto sa dá pripraviť pomocou Birchovej redukcie pyridínu sodíkom v etylalkohole

Výskyt v prírode

Piperidínové jadro sa vyskytuje v mnohých prírodných alkaloidov, ako napríklad piperín (z ktorého bol prvýkrát pripravený), ktorý je zodpovedný za pálivú chuť pieporu čiernemu. Takisto sa vyskytuje v jede solenopsíne mravcov z druhu solenopsis,v jedovatom alkaloide koniíne vyskutujúcom sa v bolehlave škvrnitom, ktorým bol otrávený Sokrates.

Reakcie

Piperidín je sekundárny amín, ktorý sa využíva v reakcii na prípravu enamínov z ketónov

Z piperidínu sa dá takisto pripraviť reakciou s chlórnanom vápenatým chlóramín C₅H₁₀NCl. Ten sa potom dehydrohalogenáciou vytvára cyklický imín.
Terry Jonathan Hart

Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole absolvoval technologický inštitút v Bostone, odbor mechanika, pôsobil tiež na univerzitách Lehigh a Rotgers. Potom sa stal letcem v americkom vojenskom letectve a zároveň bol členom technického personálu v Bellovom telefónnom laboratóriu vo Whippany v New Jersey. Oženil sa a má jedno dieťa. Do NASA prišiel 16. januára 1978.

Po letu

Z NASA odišiel na vlastnú žiadosť v roku 1984, teda v rovnakom roku, keď bol vo vesmíre, aj keď mal ponuku letieť s Challengerom znova. V roku 1993 bol zamestnaný v manažmente firmy AT&T, Bedminster, NJ.
Dommartin-lès-Vallois

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 406 m n. m. a najnižší bod 323 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 56 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quantilly

Poloha

Obec má rozlohu 12,69 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 161 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 435 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pete Seeger

Biografia

Jeho otec Charles Seeger bol muzikológ. Súrodenci Mike Seeger a Peggy Seeger boli taktiež hudobníci. Vyštudoval sociológiu na Harvardskej univerzite. V roku 1943 sa oženil s Toshi-Aline Ohta.
V roku 1935 ho otec vzal na festival ľudovej hudby v Severnej Karolíne a to ho zaujalo až tak, že v roku 1938, zanechal svoje štúdium v odbore sociológia a šiel na tramp po USA.
V 30. a 40. rokov, po absolvovaní Harvardskej univerzity, stretol veľa zaujímavých hudobníkov a bol nimi ovplyvnený. Boli to napríklad Woody Guthrie a Leadbelly. Stal sa zakladajúcim členom folklórnych skupín The Almanac Singers a The Weavers. The Weavers zaznamenali najväčší úspech v 50. rokoch, pred tým, než boli zaradení na blacklist v čase McCarthyho lovu na komunistov.
V roku 1958 začal svoju sólovú kariéru a bol známy hlavne pre jeho skladby ako If I Had a Hammer, Turn, Turn, Turn a We Shall Overcome. V 60. rokoch napísal prvú verziu hry na päť-strunové banjo How to Play the Five-String Banjo, ktorá sa stala základom pre mnoho hráčov na banjo.
V roku 1966 sa stal spoluzakladateľom organizácie Clearwater, ktorá upozorňovala na znečistenie rieky Hudson a pracovali na jej vyčistení. Súčasťou ich úsilia bolo v roku 1969 spustenie lode Clearwater, ktorá sa plavila po rieke ako učebňa a laboratórium.
Bol známy pre jeho komunistické názory, ktoré zastával v 30. až 40. rokoch. Politickí oponenti ho volali hanlivými menami, ako napríklad Stalinov kanárik. Jeho priaznivci ho nazvali Americký ladič a Živý svätý. Príklad pro-sovietskeho postoja vidíme počas obdobia paktu Molotov-Ribbentrop medzi Sovietskym zväzom a nacistickým Nemeckom. V protivojnovej nahrávke Songs for John Doe z roku 1941, kde nazýva prezidenta Roosevelta „vojnovým štváčom“, vyjadril nevôľu nad jeho úvahami o konfrontácii s nacistickým Nemeckom. Ako väčšina členov Komunistickej strany USA bol od podpísania paktu proti všetkým opatreniam voči nacistickému Nemecku, až do 22. júna 1941 po útoku na Sovietsky zväz. Po tejto invázii, sa vrátil k svojim predchádzajúcim názorom ako silný zástanca vojenskej akcie. Bol odvedený do armády a slúžil v Pacifiku.
Komunistickú stranu USA opustil v roku 1950, 6 rokov predtým ako Chruščovové odhalenie Stalinovho kultu osobnosti spôsobilo hromadný odliv členov Komunistickej strany spojených štátov. Stal sa antistalinistom, ale zachoval si ľavicové názory.
V roku 1964 odohral niekoľko koncertov v Československu. Zaznamenal obrovský úspech, a jeho výkon je považovaný za jeden z impulzov pre rozvoj českej folk a country scény. Koncert v Prahe bol zaznamenaný firmou Supraphon a LP záznam vyšiel v roku 1966. Seegerovo nadšenie pre socializmus prijali poslucháči rozčarovaní s jeho praktickou formou podstatne horšie (túto scénu zachytil Josef Škvorecký v románe Mirákl).
Najznámejšie skladby, ktoré napísal, sú Where Have All the Flowers Gone, If I Had a Hammer a May There Always Be Sunshine, ktoré boli a stále sú spievané mnohými spevákmi na celom svete.
Civry-la-Forêt

Poloha

Obec má rozlohu 9,4 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 343 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Laurent-la-Vallée

Poloha

Obec má rozlohu 15,07 km². Najvyšší bod je položený 310 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beaurecueil

Poloha

Obec má rozlohu 9,86 km². Najvyšší bod je položený 660 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 612 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Auzat-la-Combelle

Poloha

Obec má rozlohu 12,74 km². Najvyšší bod je položený 705 m n. m. a najnižší bod 389 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 044 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ženská ejakulácia

Ženská ejakulácia alebo squirting alebo mokrý orgazmus, je proces, pri ktorom niektoré ženy počas vzrušenia a pri orgazme vylučujú tekutinu, ktorá je podľa chemického zloženia podobná semennej tekutine produkovanej u mužov predstojnou žľazou (prostatou). U žien túto tekutinu produkujú párové Skeneho žľazy (známe tiež ako parauretrálne žľazy), ktoré sa nachádzajú po oboch stranách vývodu močovej rúry (na rozdiel od mužov táto tekutina neobsahuje spermie). Ženská ejakulácia sa nevyskytuje u každej ženy a podľa sexuológa Jaroslava Zvěřinu sa týka zhruba 20 % žien.

Výskum

O ženskej ejakulácii sa zmieňujú už Aristoteles a Galén. Obaja však mali odlišný názor na jej význam. Zatiaľčo Aristoteles tvrdil, že ženský ejakulát neobsahuje zárodok budúceho organizmu, Galén tvrdil opak. Významnejšie sa jej štúdiu však venoval až holandský anatóm Regnier de Graaf v roku 1672, ktorý sa na základe výskumu priklonil k Aristotelovej téze.
Výskumu ženskej ejakulácie sa v roku 2002 venoval aj tým Emmanuele Jannini z talianskej Università degli Studi dell'Aquila. Na základe ich výskumu vyplynulo, že „za ženský ejakulát môžu tzv. Skeneho žľazy, ktoré majú tvar štrbinky a sú umiestené blízko vyústenia močovej rúry a pri sexuálnom vzrušení sa plnia zvláštnou tekutinou.“ Janniniho štúdia sa taktiež venovala chemickému a mikrobiologickému zloženiu ženského ejakulátu a na základe chemického zloženia vyvrátila, že by sa jednalo o moč. Podľa výskumu „sa v ženskom ejakuláte objavuje glukóza, fruktóza a sacharóza, prostatické fosforečné kyseliny a tiež nízke množstvo močoviny a kreatinínu.“
Obdobne ako je rôznorodý výskyt ženskej ejakulácie, je veľmi individuálne aj množstvo ejakulovanej tekutiny. Sexuológ Radim Uzel k objemu ženského ejakulátu poznamenal: „Odborná literatúra uvádza zmeranie rôzneho množstva tejto tekutiny aj u jednej ženy. Pravdepodobne záleží na dĺžke sexuálneho dráždenia a na čase predchádzajúcej sexuálnej abstinencie, podobne ako u muža. Ženský ejakulát môže predstavovať napríklad len niekoľko sotva postrehnuteľných kvapiek, niekedy dosahuje objem niekoľkých polievkových lyžíc, inokedy napríklad aj pol až tri štvrte čajovej šálky.“
Saint-Félix (Haute-Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 6,6 km². Najvyšší bod je položený 580 m n. m. a najnižší bod 352 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 224 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rakúske národné vodnopólové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na olympijských hrách sa rakúske družstvo zúčastnilo 3-krát. Najlepšie umiestnenie dosiahlo hneď pri svojom prvom štarte, keď v roku 1912 v Štokholme skončilo štvrté. Naposledy štartovalo v Helsinkách 1952, kde skončilo na 12. mieste. Okrem toho sa 2-krát pokúšalo postúpiť na olympijský turnaj, ale v kvalifikácii skončilo zhodne na nepostupovom 8. mieste. Na Majstrovstvá sveta sa družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz.
Na Majstrovstvách Európy sa družstvo zúčastnilo 11-krát, z toho 3 podujatia organizovalo. V roku 1931 pri svojom druhom štarte na ME získalo bronzovú medailu, keď zaostalo iba za Maďarskom a Nemeckom. Od roku 1970 sa na európskom šampionáte predstavovalo nepravidelne a naposledy v ňom súťažilo v roku 1995, keď podujatie organizovala rakúska Viedeň. Domáce družstvo na ňom skončilo jasne posledné. Neskôr sa nedokázalo kvalifikovať ani na európske majstrovstvá B kategórie.
Argeliers

Poloha

Obec má rozlohu 10,79 km². Najvyšší bod je položený 220 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1683 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pálium (rímskokatolícka cirkev)

Pálium je pevná stuha kruhového tvaru, ktorá je asi päť cm široká, má dva voľné konce visiace na hruď a na chrbát, je zdobená 6 krížmi vyšitými čiernym hodvábom, a je súčasťou liturgického odevu pápeža a arcibiskupov-metropolitov latinskej cirkvi. Nosí sa na omšovom ornáte.
Pálium prísluší pápežovi, ktorý ho smie nosiť kdekoľvek a ďalej arcibiskupovi-metropolitovi, ktorý ho smie nosiť len v rámci svojej cirkevnej provincie (na území svojej arcidiecézy a sufragánnych diecéz). Vo východných cirkvách sa pálium nazýva omofor, má odlišný tvar a je súčasť liturgického odevu každého biskupa.

Výroba a požehnanie

Pália sa vyrábajú z vlny dvoch oviec, ktoré požehnáva pápež na sviatok sv. Agnesy (21. januára). V súčasnosti už ich vlna nepostačuje pre všetkých novomenovaných metropolitov, pridáva sa aj iná vlna. Vlnu spracovávajú klauzúrne sestry kláštora Santa Cecila v Trastevere. V predvečer sviatku sv. Petra a Pavla sa prenesú nové páliá do Chrámu sv. Petra a uložia sa pod hlavný oltár baziliky – ku hrobu sv. Petra. Týmto sa pália stávajú relikviami per contactum (dotykom).

Význam a právne zakotvenie pália

Pálium symbolizuje spoluúčasť metropolitov na pastierskej moci pápeža. Pália poväčšine odovzdáva pápež metropolitom na sviatok svätých Petra a Pavla (29. júna) v Ríme. Slávnostné odovzdávanie je spojené s prísahou vernosti metropolitov voči pápežovi a jeho nástupcom. Cirkevné právo latinskej cirkvi určuje, že metropolita je povinný do troch mesiacov od svojej vysviacky, alebo ak už bol vysväteený do troch mesiacov od kánonického prevzatia úradu, osobne, alebo prostredníctvom zástupcu požiadať pápeža o pálium.
V stredoveku bolo nosenia pália obmedzené iba na niektoré dni. V priebehu 11. storočia bol počet týchto dní postupne zvyšovaný pápežskými privilégiami.
Slávnosť odovzdávania pálií je fakticky jediná možnosť, keď nosí pálium viac arcibiskupov súčasne, keďže pálium smú metropoliti nosiť len na území svojej cirkevnej provincie. V súčasnosti metropoliti smú nosiť pálium aj v prítomnosti pápeža, ak je tento na návšteve v ich provincii. Predchádzajúce kódexy cirkevného práva takúto možnosť zakazovali.
Pálium je neprenosné a pri úmrtí jeho nositeľa sa pochováva s ním. Ak metropolita je vymenovaný za metropolitu inej provincie je povinný požiadať o nové pálium.
Výnimočne môže pápež udeliť pálium aj arcibiskupovi, ktorý nie je metropolitom. Príkladom takéhoto udelenia je pálium pre dekana kardinálskeho zboru. Pápež Ján Pavol II. ho udelil vtedajšiemu dekanovi Josephovi Ratzingerovi a pápež Benedikt XVI. ho udelil Angelovi Sodanovi. Iná výnimka bola udelená Jánovi Sokolovi, ktorý mohol používať pálium aj po tom, čo prestal byť metropolitom.
Tomáš Fröhlich

Životopis

V roku 1551-1552 študoval na univerzite vo Wittenbergu, 1552 vysvätený za kĺaza. Kazateľ v Banskej Bystrici, 1554-1560 v Hodruši 1570-1573, v Spišskej Novej Vsi, 1573-1577 v Košiciach, od 1577 špitálsky kňaz a rektor v Banskej Bystrici. Účastník náboženských polemík s katolíkmi a kalvínmi, ale aj vnútri evanjelický cirkvi. K jeho pohrebu vyšiel zborník pohrebných veršov (Epicedium im mortem T.F. ... Bardejov (1580).
Viéthorey

Poloha

Obec má rozlohu 7,92 km². Najvyšší bod je položený 494 m n. m. a najnižší bod 384 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 119 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Björn Melin

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu švédskej Elitserien HV 71 Jönköping.

Reprezentácia

Tréner Bengt-Åke Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosí číslo 31.
Katedrála Najsvätejšieho Srdca Ježišovho (Sarajevo)

Katedrála Najsvätejšieho Srdca Ježišovho v Sarajeve je hlavnou rímskokatolíckou katedrálou v hlavnom meste Bosny a Hercegoviny Sarajevo. Je centrom Vrhbosenskej rímskokatolíckej arcidiecézy. Súčasne je najväčšou rímskokatolíckou katedrálou na Balkánskom polostrove.

Dejiny

Po okupácii Bosny a Hercegoviny Rakúsko-Uhorskom v roku 1878 sa začali na jej území stavať rímskokatolícke chrámy. Aj v Sarajeve žila početná katolícka komunita Chorvátov, a preto vzniká potreba postavenia dôstojného svätostánku pre rímskych katolíkov. Veľké zásluhy na stavbe katedrály mal najmä chorvátsky arcibiskup Josip Stadler. Základný kameň bol položený 25. VIII. 1884 a stavba bola dokončená v roku 1889. Zasvätená bola Najsvätejšiemu Srdcu Ježišovmu. Katedrála utrpela veľké škody pri obliehaní Sarajeva počas občianskej vojny v deväťdesiatych rokov dvadsiateho storočia.

Architektúra

Katedrála bola podľa plánov architekta Josipa Vancoša v neogotickom architektonickom stavebnom štýle. Jeho prvky sú doplnené aj neorománskymi doplnkami. Ide o stavbu s dvoma vysokými zvonicami. Nad hlavným portálom sa nachádza monumentálna rozeta (ružica). Šesť zvonov dostala katedrála ako dar slovinského národa a inštalované boli v roku 1887. Katedrála bola niekoľkokrát renovovaná ( 1932, 1985/1989 )
Kusu líščí

Výskyt

V celej východnej Austrálii. Niektoré poddruhy v strednej Austrálii, juhozápadnej Austrálii a na Tasmánií, vypustený bol na Novom Zélande. V oblastiach so stromovým porastom.

Základné dáta

Dĺžka kusu líščieho je 35 až 55 cm. Jeho hmotnosť je 1,5 až 4,5 kg.

Zaujímavosti

Je asi najbežnejším, ale zrejme tiež najrôznejším sfarbením vačkovcom Austrálie, sfarbenie môže byť v rôznych odtieňoch hnedé, bežný sú aj čierny jedinci. Vyskytuje sa hlavne v dašťovom lese, ale žije i na okrajoch veľkých miest ako Sydney alebo Melbourne. Južné populácie sú odolné proti chladu. Majú nočnú aktivitu. Je všežravcom, živí sa hmyzom, vtačími vajcami a mláďatami, lístím, výhonky, plody všetkého druhu a vyberá i popolnice. Každý rok rodí väčšinou jedno mláďa, ktoré sa 4 až 5 mesiacov zdržuje v matkinom vaku a potom zostáva niekoľko mesiacov s matkou. Dožívajú sa 14 – 15 rokov.
Jozef Hodorovský

Tvorba

Vo Východoslovenskom národnom divadle odohral 276 postáv a režíroval 17 hier. Pre rozhlas a Ma-ra-tón napísal množstvo pásiem, scénok a reportáži. Bol publicistom a prekladateľom do poľštiny a lužickosrbčiny. V rokoch 1960- 1968 vytvoril pre deti svojráznu postavu uja Bonifáca. V nemčine mu vyšla kniha pre deti Wier spielen Theater.
Hral vo filmoch Organ, Človek na moste, Správca skanzenu. Pre politické postoje v rokoch 1968 - 1969 bol 20 rokov vylúčený zo Zväzu slovenských dramatických umelcov.
Macklemore

Životopis

Ben Haggerty sa narodil v Seattli, kde tiež vyrástol. Nepochádza z muzikantskej rodiny, ale jeho obaja rodičia ho však v hudbe podporovali. S hip-hopom sa prvýkrát stretol vo svojich šiestich rokoch prostredníctvom skupiny Digital Underground. V štrnástich rokoch začal písať texty. Keď začal rapovať, zaujímal sa West Coast hip-hop, pričom skupiny ako Freestyle Fellowship, Aceyalone, Living Legends, Wu-Tang Clan, Nas a Talib Kweli boli jeho vzormi. Študoval na Garfield High School a Nathan High School. V štúdiu potom pokračoval na The Evergreen State College, kde získal bakalársky titul. Vzhľadom k tomu, že sa zaujímal o spôsoby, ako osloviť mladšie generácie prostredníctvom svojej hudby, zúčastnil sa programu "Gateways for Incarcerated Youth", ktorý sa zameriaval na vzdelávanie a kultúrnu identitu. Momentálne žije so svojou priateľkou Triciou Davis, s ktoru sa dňa 21. januára 2013 zasnúbil.
Ľubica Blašková

Životopis

Po ukončení Gymnázia – prípravka pre štúdium v zahraničí v Banskej Štiavnici pokračovala v štúdiách v Moskve, ukončila ich v roku 1981. V roku 1982 zložila rigorózne skúšky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského a získala titul PhDr. Pracovala ako pedagogička na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. Pracovala ako prekladateľka a tlmočníčka, spolupracovala najmä s Ministerstvom kultúry SR a Československou televíziou. Na ďalších pozíciách pracovala v súkromnom a štátnom sektore.

Kandidatúra na prezidenta

Ľubica Blašková oznámila svoju kandidatúru neoficiálne v marci 2013, následne začala postupne zbierať podpisy k petícii a jej kandidatúru na prezidentku SR oficiálne uviedol na tlačovom brífingu 11. októbra 2013 pred sídlom prezidenta SR jej menovec, bývalý podpredseda Sociálnodemokratickej strany Slovenska (predsedom v roku 1992 bol až do svojej smrti Alexander Dubček) Rastislav Blaško, ktorý v tom čase bol nezávislým kandidátom na predsedu Bratislavského samosprávneho kraja.
V prieskume konanom v novembri 2013, mesiac po ohlásení kandidatúry, získala 0,8 % preferencií.
9. januára, v posledný deň odovzdania podpisov od občanov alebo poslancov Blašková oznámila, že svoju kandidatúru sťahuje. Dôvodom bolo, že podľa jej názoru: „Slovenská spoločnosť [...] nedospela do štádia, aby akceptovala ženu na tomto poste.“ Z arogancie obvinila poslancov NR SR, ktorí nemajú mať záujem podporiť iných občanov do politickej súťaže. Zvažuje kandidatúru na primátorku Bratislavy.