google/wiki40b huggingface dataset:
Leonteus (syn Koróna)

Leonteus (starogr. Λεοντεύς – Leonteus, lat. Leonteus) je v gréckej mytológii syn Lapitha Koróna.
Leonteus bol jedným z mnohých uchádzačov o ruku krásnej Heleny, ktorá si nakoniec vybrala spartského kráľa Menelaa. Po únose Heleny trójskym princom Paridom, sa Leonteus a jeho priateľ Polypoites, syn lapithského kráľa Peirithoa, vypravili po boku Achájcov na vojenskú výpravu proti Tróji a k jej brehom priplávali s vojskom na 40-tich lodiach.(podľa antického autora Hygina priviedol Polypoites 20 lodí a Leonteus 19 lodí).
Leonteus sa potom v bojoch vyznamenal. Zabil až piatich významných trójskych bojovníkov a na sklonku vojny nechýbal ani vo vybranej posádke, ktorá sa v bruchu trójskeho koňa dostala za hradby Tróje a po krvavom boji ju dobyla. Leonteus súťažil aj na pohrebných hrách, ktoré sa konali na počesť hrdinu Patrokla. Po dobytí Tróje, Leonteus a Polypoites sprevádzali veštca Kalchanta do Kolofónu, kde sa Kalchas stretol s veštcom Argonautov Mopsom a vo vešteckej súťaži s ním prehral. Kalchas sa po tejto prehre utrápil na smrť.
Nérondes (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 34 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 596 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bouille

Poloha

Obec má rozlohu 1,27 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 771 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sofijské metro

Sofijské metro (bulharsky Метрополитен София alebo Софийско метро), je systém podzemnej dráhy v Sofii, ktorý bol uvedený do prevádzky v roku 1998.

Základné údaje

V súčasnosti (2016) je pri dĺžke tratí 40 km v prevádzke 35 staníc. Nástupištia sú dlhé 104 metrov, trať má normálny rozchod 1435 mm. Súpravy sovietskej výroby napája jednosmerný prúd s napätím 825 V.

Dejiny

Od konca 60. rokov zvažovala bulharská vláda v Sofii výstavbu metra. Projekt počítal s troma pretínajúcimi sa trasami podobne ako v Prahe so 47 stanicami a dĺžkou 52 km. Stavebné práce sa začali v roku 1978 a výstavba metra sa pretiahla na 20 rokov.
Oneskorenie stavby bolo spôsobené aj tým, že projekt predbehol potreby doby, pretože situácia v povrchovej doprave sa začala stávať kritickou až začiatkom 90. rokov, ako aj množstvom hodnotných archeologických nálezísk, ktoré trasa metra pretínala, kvôli čomu musela byť čiastočne preložená. Zvyšky tráckych a rímskych stavieb sú k dispozícii na nahliadnutie napríklad v stanici Serdika.
Prvý úsek 1. trasy bol otvorený 28. januára 1998 v rozsahu 5 staníc - Slivnica až Konstantin Veličkov. V roku 1999 bola sprevádzkovaná stanica Opălčenska a v roku 2000 stanica Serdika, roku 2003 pribudol na druhom konci zatiaľ úsek medzi stanicami Slivnica a Obelja. Najnovším je úsek James Bourchier (Джеймс Баучер) - Vitoša (Витоша) na 2. trase, otvorený v lete 2016.

Budúcnosť

Po predĺžení na medzinárodné letisko Sofia je plánované predĺženie južnej časti 1. trasy po stanicu Malinova dolina (Малинова долина).
Trasa č. 2, pretínajúca mesto od severu na juh bude predĺžená po stanicu Dragalevci (Драгалевци).
Trasa č. 3 Kňaževo-Vasil Levski s 15 stanicami bude prechádzať od juhozápadu na severovýchod v dĺžke 16 km. Začiatok prác na 3. trase sa predpokladá najskôr na rok 2019.
Roches-lès-Blamont

Poloha

Obec má rozlohu 5,44 km². Najvyšší bod je položený 573 m n. m. a najnižší bod 417 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 640 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saugnacq-et-Muret

Poloha

Obec má rozlohu 109,37 km². Najvyšší bod je položený 64 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 900 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Damany

Charakteristika

Pozri damanovité
Tréogat

Poloha

Obec má rozlohu 9,85 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 533 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grand-Rozoy

Poloha

Grand-Rozoy má rozlohu 12,45 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Grand-Rozoy má 285 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Prehľad úspechov slovenskej hádzanej

Prehľad úspechov slovenskej hádzanej sumarizuje prehľad prehľad medailí slovenských hádzanárov na vrcholných svetových a európskych podujatiach v ére samostatnosti, v reprezentácii Československa a prehľad klubových aj individuálnych úspechov v európskych pohároch.

História

Československá mužská hádzaná slávila veľké úspechy v päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch 20. storočia, kedy patrila k svetovej špičke. Z majstrovstiev sveta priviezli päť medailí, vyvrcholením tohto obdobia bol titul svetových šampiónov vo Švédsku 1967, ku ktorému prispelo kvarteto slovenských hádzanárov. Štvornásobný medailista z MS Anton Frolo bol najstarším a Rudolf Horváth najmladším členom víťazného tímu , štvoricu Slovákov dopĺňali Vladimír Seruga a Martin Gregor. Posledný veľký úspech zaznamenali československí hádzanári pri olympijskej premiére tohto športu v Mníchove 1972, o zisk striebornej medaily sa pričinili traja Slováci, v bráne stál Peter Pospíšil a v poli bojovali Vincent Lafko a Andrej Lukošík.
Československá reprezentácia žien sa môže pochváliť kompletnou medailovou zbierkou z majstrovstiev sveta, vrátane titulu majsteriek sveta z premiérových MS 1957 v Juhoslávii. V sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch 20. storočia získala slovenská ženská hádzaná výraznú prevahu nad českou, čo sa prejavilo aj na zložení reprezentácie. Na MS 1982 bolo družstvo Československa zostavené len zo slovenských hráčok! Vyvrcholením bolo striebro z MS 1986 za účasti 12 Sloveniek . Družstvo malo medailové ambície aj na olympijských hrách 1988 v Soule, k postupu do najlepšej štvorky však chýbal jeden strelený gól v stretnutí s Juhosláviou . O ďalšiu účasť pod olympijskými kruhmi pripravil hádzanárky bojkot OH 1984 v Los Angeles, športovci socialistických krajín sa zúčastnili akejsi „náhradnej olympiády“ pod názvom Družba 1984. Turnaj v hádzanej žien za účasti socialistických krajín, ktoré vtedy tvorili svetovú špičku sa konal v Trenčíne , Československo obsadilo druhé miesto za Sovietskym zväzom.

Éra samostatnosti

História česko-slovenskej hádzanej sa uzavrela v roku 1993 už po rozdelení Česko-Slovenska. Obe krajiny sa naposledy predstavili v spoločnej reprezentácii na majstrovstvách sveta, muži v zostave so šiestimi Slovákmi obsadili 7. miesto, ženy (10 Sloveniek) skončili deviate. Nástupníckymi krajinami s právom účasti na ďalšom svetovom šampionáte sa stali muži Česka a ženy Slovenska. Ženy zahájili ústup z pozícií posledným miestom na premiérových ME 1994, následne sa zúčastnili majstrovstiev sveta 1995, no na ďalšiu účasť na vrcholnom podujatí museli čakať dlhých 19 rokov. Lepšie výsledky dosiahla reprezentácia mužov, ktorá vybojovala účasť na dvoch majstrovstvách sveta a trikrát štartovali na európskom šampionáte.
Gueugnon (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 28,51 km². Najvyšší bod je položený 352 m n. m. a najnižší bod 233 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 386 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Populár (časopis)

Populár bol slovenský hudobný mesačník vychádzajúci v bývalom ČSSR v období rokov 1969 – 1992. Mapoval nielen domácu, ale aj zahraničnú populárnu hudbu.
V roku 2008 bolo jeho vydávanie obnovené pod názvom Nový Populár.
Petr Čáslava

Reprezentácia

Premiéra v reprezentácii:11. novembra 2002 Česko – Slovensko (Plzeň).
Munții Șureanu

Turistika a ochrana prírody

Pohorie nie je najväčšou turistickou destináciou v Rumunsku. Najväčším ťahákom je starobylé dácke mesto Sarmizegetusa Regia, ktoré je opravené a zapísané na prestížnom zozname UNESCO. Kúsok od neho sa nachádza rozsiahly krasový systém, kde je turisticky atraktívna jaskyňa Cioclovina, ktorá tvorí spolu s jaskyňou Ponor cez šesť kilometrov dlhý systém pretekaný podzemnou riečkou. Z krasových útvarov sa tiež často navštevuje jaskyňa Bolii.
Masív nie je príliš zastavaný horskými chatami, k dispozícii je ale veľké množstvo salašov. Na juhu pohoria v údolí potoka Jiul de Est je chata Voievodu. Mimo Šureanu leží chata Obirsia Lotrului na juhovýchode masívu. Ďalšia chata leží pri priehrade Oaşa, aj pri jazere Șureanu je horská chata. Posledná chata je v sedle Prislop na severe pohoria.
V horách sa nachádza len jedno chránené územie, a to prírodný park Grădiștea Muncelului - Cioclovina v juhozápadnej časti masívu.
Noyant (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 27,41 km². Najvyšší bod je položený 89 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 907 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Estakáda Považská Bystrica

Výstavba

S dĺžkou 968,73 m je estakáda najdlhším mostným dilatačným celkom na Slovensku. Most má 10 polí pričom najväčšie polia majú rozpätie 122 m. Je prvým diaľničným mostom na Slovensku, ktorého nosná konštrukcia nesie celý diaľničný profil, a v priečnom smere ju podopiera iba jedna podpera.
Proces prípravy prebiehal od roku 2001, keď bol okrem mosta zvažovaný aj tunelový variant. Výstavba prebiehala technológiou vysúvania mostovky. Najprv bolo postavených sedem mostných pylónov, následne sa začalo vysúvať posuvné debnenie.
Typologicky je most kombináciou zaveseného a trámového mosta tzv. extradosed. Náklady na výstavbu predstavovali sumu 175,48 mil. € .
Ján Štefanec

Životopis

Vyštudoval architektúru na ČVUT v Prahe (1921-1927), Ing. Tvoril v duchu funkcionalizmu, ťažiskom jeho tvorby boli verejné budovy. Navrhol a realizoval budovu Železničnej stanice v Banskej Bystrice (1951). Predseda Spolku slovenských architektov (od roku 1948), neskôr člen Zväzu slovenských architektov. Autor odborných článkov.
Vincy-Manœuvre

Poloha

Obec má rozlohu 4,96 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 209 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Luna 5

Popis sondy

Oproti sondám prvej generácie (Luna 1 – 3) bol tento E typ vybavený systémami na korekciu a zníženie rýchlosti letu. Sonda bola trojosovo stabilizovaná, jej hlavnou časťou bola guľová nádrž s okysličovadlom, na ktorej bola palivová nádrž. Sonda mala namontované puzdro s nafukovacím ochranným krytom a raketový motor. Aj túto sondu vyrobilo konštrukčné stredisko OKB-1, dnešné RKK Energija.

Po štarte

Oproti predchádzajúcej Lune 4 letela o dva roky neskôr, iba mesiac po neúspešnom štarte s predchádzajúcim exemplárom rakety aj sondy. Štart nosnej rakety Molnija-M so sondou sa uskutočnil ráno 9. mája 1965 z kozmodrómu Bajkonur. Najprv bola vynesená na nízku obežnú dráhu (tiež uvádzanú ako parkovaciu) Zeme, potom pokračovala ďalej.

Záverečná fáza

Večer druhého dňa letu vo vzdialenosti 260 000 km od Zeme bola uskutočnená korekcia letu. Dňa 12. mája 1965 sonda tvrdo dopadla v južnej časti Mora oblakov (Mare Nubium), bez splnenie cieľa a odoslania fotografií. Nefungoval brzdiaci raketový motor.
Talianske národné vodnopólové družstvo žien

Vrcholné podujatia

Na olympijské hry sa talianske družstvo kvalifikovalo 4-krát a získalo na nich 2 medaily. Hneď pri svojom prvom štarte na olympiáde v Aténach získalo zlatú medailu, keď vo finálovom zápase zvíťazilo nad domácim Gréckom. Druhú medailu – tentoraz striebornú – pridalo na Letných olympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro, kde sa dostalo do finále, v ktorom prehralo s USA.
Na majstrovstvách sveta získalo 5 medailií, z toho 2 zlaté v rokoch 1998 a 2001. Okrem toho získalo ešte 1 striebornú a 2 bronzové medaily, tú poslednú na MS 2015 v Kazani.
Majstrovstiev Európy sa zúčastňuje od roku 1989 pravidelne a vybojovalo na nich 9 medailí, z toho 5 najcennejších. Naposledy zvíťazilo v Holandsku v roku 2012 a poslednú medailu (bronzovú) vybojovalo v roku 2016 v Srbsku.
Družstvo sa 8-krát kvalifikovalo na svetový pohár, na ktorom získalo 3 medaily. 4 medaily vybojovalo aj zo svetovej ligy, nikdy však tento turnaj nevyhralo.
Čiba (prefektúra)

Čiba (jap. 千葉県 – Čiba-ken) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Kantó na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Čiba.
Prefektúra má rozlohu 5 156,58 km² a k 1. februáru 2007 mala 6 083 036 obyvateľov.
Guignecourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,62 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 392 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dimitrij Andrusov

Život

Bol synom ruského geológa, člena Ruskej akadémie vied a univerzitného profesora N.I. Andrusova a dcéry archeológa Heinricha Schliemanna - objaviteľa Tróje. V rokoch 1915 až 1918 študoval na univerzite v Petrohrade. Neskôr v rokoch 1920 až 1922 na univerzite v Sorbonne v Paríži. Ďalej pokračoval v štúdiu na Chemicko-technologickej fakulte ČVUT v Prahe v rokoch 1922 až 1923 a Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v rokoch 1923 až 1925, kde aj pracoval od roku 1929 do roku 1938.
Po likvidácii českého vysokého školstva počas nemeckej okupácie odišiel na Slovensko, kde od roku 1938 pracoval na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. Od roku 1940 začal zároveň pracovať na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského vo funkcii prednostu Geologicko-paleontologického ústavu. Bol prvým profesorom geológie pracujúcim na slovenských vysokých školách. Okrem toho bol v rokoch 1940 až 1945 riaditeľom Štátneho geologického ústavu. V roku 1952 sa stal Andrusov vedúcim katedry geológie na Prírodovedeckej fakulte UK a vo funkcii zotrval až do roku 1970. Ako pedagóg napísal viacero skrípt a učebných textov, okrem toho že vyučoval študentov geológie aj osobne viedol geologické mapovacie kurzy a exkurzie, kde odovzdával svoje znalosti v praxi. Bol tiež zakladateľom a v rokoch 1957-1958 prvým riaditeľom Geologického laboratória, ktorý sa neskôr transformoval na Geologický ústav SAV.

Vedecká činnosť

Jeho vedeckovýskumné záujmy boli mnohostranné. V širokom zábere sa venoval geológii, stratigrafii, tektonike, paleontológii, ložiskovej a inžinierskej geológii. Skúmal bradlové a flyšové pásmo Západných Karpát, ale tiež Centrálne Západné Karpaty a hlavne subtatranské príkrovy. V Západných Karpatoch rozpracoval teórie o existencii rozsiahlych príkrovov a zistil rozsah viacerých orogenetických fáz. Vyčlenil tiež mnohé tektonické jednotky a podal paleogeografický obraz karpatskej geosynklinály v období mezozoika. Výsledky jeho výskumov znamenali prehĺbenie stratigrafických a najmä tektonických poznatkov o Západných Karpatoch a stali sa základom moderného ponímania ich stavby a vzťahu k susedným geologickým jednotkám.
Svojou vedeckou prácou sa zaradil medzi popredných európskych geológov. Výsledky svojich výskumov zhrnul v päťdielnej monografii Geologický výskum bradlového pásma Západných Karpát (1931 - 1955), diele Apercu de la Géologie des Carpathes occidentales de la Slovauie centrale (1931), trojzväzkovej monografii Geológia Československých Karpát (1958 - 1965) a v diele Grundriss der Tektonik der Nördlichen Karpaten (1968), ktoré je považované za jeden z vrcholov syntézy tektonickej stavby Západných Karpát vychádzajúcej z princípov geosynklinálnej teórie. Bol taktiež autorom mnohých ďalších monografických prác a asi 250 štúdií v odborných periodikách doma i v zahraničí. Okrem vedeckej činnosti tiež riešil praktické geologické úlohy súvisiace so stavbou priehrad, železníc, tunelov a s vyhľadávaním hlavne nerudných surovín.
La Chapelle-des-Marais

Poloha

Obec má rozlohu 18,05 km². Najvyšší bod je položený 11 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 671 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rémy

Poloha

Obec má rozlohu 3,59 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 270 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cabovský potok

Prameň

Potok pramení v Slanských vrchoch na severozápadnom svahu Strechového vrchu (777,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 540 m n. m.

Smer toku

Od prameňa tečie sprvu na severovýchod, postupne sa stáča na východ, pričom opisuje oblúk ohnutý na sever. Medzi Cabovom a mostom na ceste I/79 tečie na juhovýchod, potom pokračuje na východ až k železničnej trati č. 192. Ďalej sa výrazným oblúkom stáča na juh a napokon pokračuje na kratšom úseku k ústiu juhovýchodným smerom.

Ústie

Cabovský potok ústi do Tople východne od obce Sečovská Polianka, pri samote Hať, v nadmorskej výške približne 114 m n. m.
Bridžové formáty

Portable Bridge Notation

Najpoužívanejší bridžový formát Portable Bridge Notation (PBN) sa používa sa vo všetkých druhoch počítačových programov. Prípona súboru - PBN.

Richard's Bridge Notation

Bridžový formát ktorý vymyslel Richard Pavlíček. Formát je navrhnutý tak, aby s ním mohli efektívne pracovať databázové systémy. Prípona súboru - RBN.
Popis formátu je na adrese .

Bridge Base

Formát ktorý používa server BBO. Prípona súboru - LIN.

Deep Finesse

Formát používaný programom Deep Finess - analyzátor rozdaní a optimálnych kontraktov. Prípona súboru - DAT.

OKbridge (email formát)

Formát používaný serverom OKbridge pri e-mailovej komunikácii. Prípona súboru - EML.

OKbridge (recorded deal formát)

Formát používaný serverom OKbridge. Prípona súboru - REC.

Duplimate

Formát používaný programami určenými na automatickú duplikáciu rozdaní. Prípona súboru - DUP.
Janko Alexy

Životopis

Pochádzal z mnohodetnej rodiny sedlára. Vzdelanie získal v Liptovskom Mikuláši a na gymnáziu v Lučenci. Po ukončení štúdia pracoval ako praktikant v lekárni v Prievidzi. Od roku 1919 pokračoval v štúdiu v Prahe na maliarskej akadémii, v roku 1920 absolvoval polročný študijný pobyt v Paríži. Po ukončení štúdia pracoval ako profesor kreslenia na gymnáziu v Bratislave a od roku 1927 sa venoval iba umeleckej činnosti. V roku 1930 sa usadil v Martine, neskôr v Piešťanoch a v roku 1937 sa vrátil do Bratislavy

Tvorba

Patrí k zakladateľským osobnostiam slovenskej výtvarnej moderny a bol organizátorom kultúrneho života. Jeho literárna tvorba kotví v osobných zážitkoch z detstva a mladosti. Príznačná je pre ňu improvizačná ľahkosť, láskavý humor s jemnou dávkou sebairónie, úprimnosť a citová spontánnosť. Nájdeme v nej viacero portrétov detských postavičiek a aj sám rozprávač podáva svoje príbehy z aspektu rojčivého chlapca, ktorého sny o svete krásy, lásky a dobra narážajú na tvrdé hrany reálneho života (Kôň, Grétka, Slúžky a iné). Poviedka Ondrejko patrí k umelecky prenikavejším obrazom sociálnych krívd páchaných na deťoch v medzivojnovom období minulého storočia a manifestuje autorov súcit s ponižovanými a trpiacimi. Tento súcit však neprerastá do sentimentality. Ondrejko aj v biede a smrteľnej chorobe sníva o veľkom ľudskom zážitku. A tak umeleckou výslednicou tejto štúdie detskej duše je gogoľovsko-čechovský smiech cez slzy.

Jeho rozsiahle dielo obsahuje okolo 1 300 olejov, pastelov, tempier a kresieb inšpirovaných ľudovou tvorbou, legendami a krajinou. V 50. rokoch vytváral kompozície pre architektúru a tapisérie. Neskôr sa vrátil k inšpiráciám z ľudovej tvorby. Výrazne sa zaslúžil o rekonštrukciu Bratislavského hradu.

Jeho literárna činnosť pre neho nebola prvoradá, no napriek tomu bola sústavná a nezanedbateľná – vydal vyše 20 kníh. Spolu s Gejzom Vámošom vydával literárno-umelecký časopis Svojeť, ktorý založili v roku 1922. Hlavnou črtou jeho prozaických diel je autobiografickosť, bezprostrednosť zážitkov z detstva i štúdií, no i postavy a atmosféra bratislavského umeleckého prostredia. Životný optimizmus svojich diel sa snažil podoprieť i zážitkami z ciest po Slovensku.
Libor Charfreitag

Kariéra

V juniorských kategóriách sa začal presadzovať až v čase, keď začal študovať v Spojených štátoch. Trikrát sa stal americkým univerzitným šampiónom v hode kladivom a v roku 1999 bol piaty na majstrovstvách Európy do 23 rokov v Göteborgu.
Na majstrovstvách sveta prvýkrát štartoval už v roku 1999, v ďalšom roku sa zúčastnil kvalifikácie na Olympijské hry v Sydney.
V roku 2003 prvýkrát prekonal hranicu 80 metrov, v júni dosiahol v Prahe svoje životné maximum 81,81 metra, čím vytvoril aj slovenský národný rekord. Na svetovom šampionáte v Paríži pri svojej tretej účasti skončil výkonom 76,52 m 13., mimo finále. Svoju príslušnosť k vtedajšej svetovej špičke potvrdil druhým miestom vo Svetovom atletickom finále v Szombately (81,22 m).
Na Olympijských hrách v Aténach skončil na siedmom mieste. V roku 2005 na svetovom šampionáte v Helsinkách skončil na deviatom mieste.
Charfreitaga trénuje jeho otec Libor Charfreitag starší a Dave Wollman. Súťaží za oddiel Slávia Trnava, pôsobí tiež ako tréner na univerzite v USA.

Osaka 2007

Na svetovom šampionáte v Osake štartoval Charfreitag s piatym najlepším výkonom vo svetových tabuľkách. V piatej sérii hodil 81,60 metrov a svoje aktuálne tretie miesto vylepšil na priebežné druhé. Na bronzový stupienok ho v poslednej sérii odsunul víťaz súťaže Ivan Tichon z Bieloruska. Charfreitag dosiahol v súťaži druhý najlepší výkon vo svojej kariére, svoje maximum roku 2007 zlepšil o 73 centimetrov. Pre samostatné Slovensko to bola iba druhá medaila z majstrovstiev sveta v atletike v histórii (desať rokov od bronzu prekážkara Igora Kováča).

Peking 2008

Na letných olympijských hrách v Pekingu 2008 postúpil z kvalifikácie výkonom 76,61 m. Vo finále skončil na 8. mieste výkonom 78,65 m. V decembri 2008, po dodatočnej diskvalifikácii dvoch bieloruských kladivárov, ktorí skončili na druhom (Vadim Deviatovskij) a na treťom mieste (Ivan Tichon) sa posunul na šieste miesto.

Barcelona 2010

Slovenský reprezentant Libor Charfreitag vybojoval zlatú medailu vo finále súťaže kladivárov na XX. majstrovstvách Európy v atletike v Barcelone, keď ako jediný prekonal už v druhom pokuse o 2 centimetre 80 metrovú hranicu (80,02).
Vlajkosláva

Vlajkosláva je slávnostná výzdoba, napr. lode alebo budov vlajkami. V prenesenom význame sa používa na označenie akejkoľvej slávnostnej vlajkovej výzdoby.

Lodná vlajkosláva

Lodná vlajkosláva sa používa na štátny sviatok, počas regaty alebo iných mimoriadnych príležitostiach. Vlajkoslávou sa ozdobujú len zakotvené lode s výnimkou slávnostnej plavby, ako exhibícia, panenská plavba alebo posledná plavba lode. Vyvesuje sa po rannom vztyčovaní vlajky o 8:00 až do západu slnka. Používajú sa pri nej vlajky medzinárodnej vlajkovej abecedy v špecifickom poradí od provy po kormu.
Le Ménil-Scelleur

Poloha

Obec má rozlohu 5,37 km². Najvyšší bod je položený 289 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michalovský potok (prítok Boce)

Prameň

Tečie v Nízkych Tatrách, v severovýchodnej časti podcelku Ďumbierske Tatry, v časti Ďumbierske vrchy, pramení na severovýchodnom svahu vrchu Slemä (1 513,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 150 m n. m.