google/wiki40b huggingface dataset:
Montigny (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 28,65 km². Najvyšší bod je položený 353 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 381 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amália Hesensko-darmstadtská

Životopis

Narodila v Prenzlau ako dcéra Ľudovíta IX. Hesensko-darmstadtského a Karolíny Zweibrückenskej. 
V roku 1772 prišla do Petrohradu na návštevu ruského dvora ako jedna z možných neviest cároviča Pavla. Pavol sa však rozhodol pre jej sestru Vilemínu.
15. júla 1775 sa vydala za svojho bratranca, dedičného bádenského princa Karola Ľudovíta. Bol synom Karola Fridricha Bádenského a Karolíny Lujzy Hesensko-darmstadtskej, dcéry Ľudovíta VIII. Hesensko-darmstadtského. 
V manželstve sa sťažovala na chlad svojho svokra a na detinskosť manžela. Od smrti svokry v roku 1783 do svadby syna v roku 1806 bola prvou dámou na dvore. V roku 1801 navštívila s rodinou dcéru, cárovnú Lujzu, v Rusku a dcéru, kráľovnú Frederiku, vo Švédsku. Počas pobytu vo Švédsku bola opísaná ako vtipná, inteligentná a presná, a tiež ako plne ovládajúca svojho manžela. Navštívili Palác Drottningholm a Gripsholm a Amália sa ujala Hedvigy Šlezvicko-holštajnsko-gottorpskej, ktorú kráľ nemal rád, a pokarhala dcéru za jej upäté a nepriateľské správanie na verejnosti. Jej manžel zomrel v dôsledku nehody ešte pred odchodom a Amália zostala s rodinou vo Švédsku až do mája 1802. Krátko pred svojím odchodom bola uvedená do lóže Yellow Rose Karola Adolfa Bohemana s tým, že ním bola označená za vetvu slobodomurárov.
Počas svojich návštev Ruska a Švédska sa pokúšala zmieriť medzi sebou svojich dvoch zaťov, ruského a švédskeho panovníka. V roku 1803 hostila švédsku kráľovskú rodinu v Badene. Počas tejto návštevy sa hovorilo, že svojou milotou a zábavnosťou, živým záujmom o politiku a rovnakými názormi, mala možnosť získať vplyv nad svojím zaťom. Ako súperka Napoleona Bonaparte sa snažila zabrániť sobášu svojho syna so Stéphanie de Beauharnais, a po svadbe v roku 1806 odišla na svoje vdovské panstvo v Bruchsale. V roku 1807 poslala svojej dcére Frederike do Švédska list od svojej druhej dcéry, ruskej cárovnej, v snahe presvedčiť Frederiku, aby využila svoj vplyv a prinútila svojho manžela uzavrieť mier medzi Švédskom a Napoleonom, čo sa nepodarilo.
V roku 1809 prijala dcéru Frederiku s rodinou po tom, čo bol jej zať zvrhnutý z trónu. V roku 1811 sa snažila Gustáva Adolfa odradiť od rozvodu. Keď sa však ukázal ako nevyhnutný, zabezpečila dcére ekonomickú nezávislosť a starostlivosť o deti.  
Počas Viedenského kongresu v roku 1815 svojím vplyvom na zaťa Alexandra I. podieľala na tom, že Bádenské veľkovojvodstvo zostalo bez straty územia.
Zomrela 21. júna 1832 v Bruchsale.
Litteau

Poloha

Obec má rozlohu 6,94 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pozorovateľný vesmír

Pozorovateľný vesmír je definovaný ako guľa, v ktorej strede je planéta Zem a jej polomer je udávaný vzdialenosťou k najvzdialenejšiemu pozorovateľnému objektu. Túto vzdialenosť v súčasnosti určujú schopnosti Hubbleovho vesmírneho teleskopu. Observatórium bolo od svojho vypustenia v roku 1990 trikrát aktualizované a jeho schopnosti naďalej vylepšené až k limitu, ktorý poskytuje veľkosť zrkadla v srdci teleskopu. V roku 2001 prezentovali vedci NASA doposiaľ najvzdialenejšie pozorovaný objekt; natiahli tak polomer pozorovateľného vesmíru na 13,2 miliardy rokov.
Hubblovo extrémne hlboké pole predstavuje najvzdialenejšie pozorovanú oblasť, ktorú vyfotografoval Hubblov vesmírny ďalekohľad. Fotografia je zložená zo snímok od roku 2002 do roku 2012 a je na nej zachytený najvzdialenejší ľuďmi pozorovaný objekt vo vesmíre, galaxia UDFj-39546284, podľa astronómov NASA je vzdialená 13,2 miliardy svetelných rokov od Zeme.
Chelles (Seine-et-Marne)

Partnerské mestá

Lindau, Nemecko
Étouvelles

Poloha

Obec má rozlohu 2,38 km². Najvyšší bod je položený 67 m n. m. a najnižší bod 59 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Knížecí Pláně

Dejiny

Obec v roku 1792 založil knieža Schwarzenberg. Žili tam prevažne Nemci. Obec mala vo svojej najlepšej dobe približne 60 domov a 700 obyvateľov. Bývala tam hájovňa, píla, hostinec, mlyn, škola a stanovište pohraničnej stráže. V roku 1864 bol v obci postavený kostol Svätého Jána Krstiteľa, neskôr tam bola i fara. Od roku 1902 tam bol obecný úrad a od roku 1913 mala obec i poštu. Po II. svetovej vojne boli tamojší Nemci vysídlení a čoskoro na to, po roku 1950 obec zanikla. Kostol s cintorínom vydržal až do konca 60. rokov, kdy ho nechala odstreliť Československá ľudová armáda, bol zlikvidovaný aj s cintorínom.

Súčasnosť

V súčasnej dobe z obce nezostalo nič než cintorín, ktorý bol v roku 1992 zo zvyškov náhrobných kameňov starostlivo obnovený a oplotený bývalými miestnymi nemeckými obyvateľmi. Na mieste kostola bol vztýčený 13m vysoký drevený kríž, ktorý bol po víchrici v januári 2007 nahradený menším. Novo tam bola postavená farma s chovom ovcí a dobytka, v ktorej je reštaurácia Hájenka a ubytovanie v súkromí.
Ladislav Berčéni

Pôvod

Ladislav Berčéni, ktorého priezvisko sa vyskytuje v podobe Bercsényi, Bercheny, Ladislas Ignace de Bercheny (v matrike ako Ladislaus Ignatius Berzeni) sa narodil v Prešove. Rodný dom Berčéniho stal na Hlavnej ulici v Prešove tam, kde je teraz postavený palác Klobušickovcov. Jeho otcom bol gróf Mikuláš Berčéni, významný uhorský aristokrat, cisársky generál a neskôr generalissimus povstaleckého vojska Františka II. Rákócziho. Matka, grófka Kristína Drugetova, bola dcérou cisárskeho generála Juraja Drugeta.

Život

V galérii slávnych uhorských vojvodcov, má osobitné miesto Ladislav Berčéni. Na Slovensku len málokto vie, že práve on bol prvým a zároveň jediným hornouhorským rodákom, ktorý dosiahol hodnosť maršala Francúzska. Jeho životný príbeh je predmetom desiatok vedeckých štúdií, odborných článkov i monografii. Vo Francúzsku na počesť 200. výročia jeho úmrtia roku 1978 vydali poštovú známku s jeho portrétom. Rodák z Prešova nadanie na vojenstvo dostal do vienka. Jeho otec bol cisársky generál a neskôr generalissimus povstaleckého vojska Františka II. Rakócziho. Matka, zasa dcérou generála. Detstvo okrem Prešova prežil vo Vranove, Brunovciach a Tovarníkoch v niekdajšej Nitrianskej stolici. Po matkinej náhlej smrti 1691 žil u príbuzných v Hlohovci a od roku 1695 v Užhorode, kde ako desaťročný začal navštevovať jezuitské gymnázium. Po otcovom úteku do Poľska roku 1701 dvanásťročného Ladislava preložili na jezuitské gymnázium v Košiciach.
V roku 1703 sa chcel dostať k otcovi, no bol chytený a až do roku 1704 väznený ako vojnový zajatec. Generalissimus Berčéni ani knieža František II. Rákóczi nesplnili jeho túžbu stať sa vojakom. Musel sa najprv vzdelávať. Preto pokračoval v štúdiu, ktoré dokončil v Jagri a potom navštevoval univerzitu v Trnave.
Odpoveď na otázku, aký vlastne bol Ladislav Berčéni, nie je jednoduchá, ale ani až tak zložitá. Jeho činy, jeho život sú svedectvom toho, že v mnohom ho možno považovať za úspešného hrdinu, ale zároveň sa nevyhol ani oscilácii k pólu antihrdinstva či falošného hrdinstva. Konkrétnym výrazom tejto je jeho účasť na svojvoľnej exekúcii turčianskych vyslancov na Onodskom sneme.
Z hľadiska vojenského Berčéniho husársky pluk pôsobil vo zväzku francúzskej armády v rokoch 1721 – 1791, čiže až do obdobia Veľkej francúzskej revolúcie. Majiteľmi a veliteľmi pluku sa po Ladislavovi Berčénim stali jeho synovia. V rokoch 1751 – 1762 plukovník Mikuláš František a v rokoch 1762 – 1791 generál František Anton.
Podľa zistenia maďarského vojenského historika Jozsefa Zachara za sedem desaťročí slúžilo v pluku približne 2 750 mužov, z nich prinajmenej 634 malo uhorský pôvod.

Významné bitky

Od roku 1721 Berčéniho pluk bojoval na rôznych európskych bojiskách v rokoch (1733 – 1735), (1741 – 1748) a (1756 – 1763). Veliacou rečou pluku bola maďarčina, a nie francúzština.

Verejné a politické funkcie

Plnil diplomatické poslania, zastupoval otca pri výkone funkcie hlavného župana Užskej stolice.
Houlbec-Cocherel

Poloha

Obec má rozlohu 11,64 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 346 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Západ (kresťanstvo)

Západ (s veľkým začiatočným písmenom) je v kresťanstve označenie pre cirkvi, ktoré majú svoj pôvod na území západnej časti Rímskej ríše.
Na Západe bol iba 1 z 5 najstarších patriarchátov cirkvi, a to Rím. To dalo predpoklad k väčšej jednote kresťanského Západu ako celku. Vzhľadom na tieto okolnosti na Západe sa stala dominantnou Rímskokatolícka cirkev. Väčšia fragmentácia kresťanského Západu nastala až po vzniku a rozšírení sa protestantizmu.
Na kresťanskom Západe sa zachováva osobitné duchovné dedičstvo, spiritualita, terminológia, právo a pod.
Réveillon (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,72 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Orvaux

Poloha

Obec má rozlohu 6,2 km². Najvyšší bod je položený 160 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 515 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dôkaz v kruhu

Dôkaz v kruhu (iné názvy : kruh v dôkaze, circulus in demonstrando, petitio principii, bludný kruh, circulus vitiosus, uzavretý kruh) je logická chyba spočívajúca v tom, že ako argument dôkazu sa používa tvrdenie dokázané pomocou samej dokazovanej vety.
Sons-et-Ronchères

Poloha

Sons-et-Ronchères má rozlohu 9,2 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 78 m n. m.

Obyvateľstvo

Sons-et-Ronchères má 233 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Noroy-sur-Ourcq

Poloha

Noroy-sur-Ourcq má rozlohu 5,15 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Noroy-sur-Ourcq má 157 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Konfederácia severoamerického, stredoamerického a karibského zväzového futbalu

Konfederácia severoamerického, stredoamerického a karibského zväzového futbalu (po angl. Confederation of North and Central American and Caribbean Association Football), v skratke CONCACAF, je hlavná riadiaca organizácia severoamerického, stredoamerického a karibského futbalu.
Reprezentuje 41 národných asociácií severoamerických, stredoamerických a karibských štátov. Jej členmi zatiaľ (2016) nie sú holandské ostrovy Saba a Svätý Eustach, francúzske zámorské územia Svätý Bartolomej a Saint Pierre a Miquelon a ani dánsky ostrov Grónsko. CONCACAF je jedna zo šiestich kontinentálnych federácii pod FIFA.
Vavro Šrobár

Životopis

Narodil sa v Liskovej v 12-detnej rodine roľníka (otec Štefan Šrobár, matka Mária Šeferová-Dvorská). Bystrý chlapec upútal učiteľov svojim nadaním a otec sa rozhodol dať syna na školy. Študoval na gymnáziách v Ružomberku, Levoči a Banskej Bystrici (1883-1886). Pred maturitami bol kvôli panslavistickej agitácii vylúčený zo všetkých škôl v Uhorsku. Maturoval na gymnáziu v Přerove v roku 1888, vďaka pomoci A. Pietra. 
Po maturite odišiel študovať na Lekársku fakultu Karlovej univerzity do Prahy (1888-1898). Tu sa zapojil do práce v spolku Detvan, kde sa stal vodcom mladej generácie "detvancov". Bol prvým vedúcim interného oddelenia ÚVN v Ružomberku.
Pod vplyvom ideí Tomáša Garrigue Masaryka sa stal jeho prívržencom.
Jeho život a dielo zobrazuje aj film Vavro Šrobár (cyklus Idea štátnosti, Slovenská televízia 1997, scenár Alena Bártlová, réžia Fedor Bartko).

Časopis Hlas

V roku 1898 v spolupráci s Pavlom Blahom začal vydávať časopis Hlas. Po roztržke s P. Blahom posledné dva ročníky (1902–04) už redigoval sám. 
Jeho články boli veľmi kritické a útočné tak proti Uhorskej politike, ako aj voči martinskému centru SNS. 
Po 11 rokoch štúdia v Prahe sa vrátil do Ružomberka a zriadil si lekársku prax, ktorú s prestávkami vykonával až do r. 1918.

Predseda povstaleckej Slovenskej národnej rady

Šrobár nemal skúsenosti s politickým štýlom a prostriedkami, ktoré používali komunistickí predáci K. Šmidke, G. Husák, R. Slánsky a starnúci politik sa stal iba bábkou v ich rukách. Spolu s K. Šmidkem bol spolupredsedom povstaleckej Slovenskej národnej rady, a bol aj členom delegácie SNR, ktorá odletela do Moskvy na rokovania o budúcej vláde.  Napriek svojmu čechoslovakistickému presvedčeniu si osvojil heslo "rovný s rovným", presadzované slovenskou reprezentáciou voči Benešovi. Predsedal aj slávnostnému zasadnutiu vlády v Košiciach, na ktorom bol vyhlásený Košický vládny program.
Audignon

Poloha

Obec má rozlohu 9,31 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 349 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
L’Épine (Vendée)

Poloha

Obec má rozlohu 8,95 km². Najvyšší bod je položený 17 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 727 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľudovít Halaling

Ľudovít Halaling (* 1. september 1919– † 11. november 2008, Bratislava) bol slovenský futbalista, ktorý hrával za klub TJ Červená hviezda Bratislava. Bol dlhoročným prezidentom klubu FK BCT Bratislava.
V roku 1998 získal ocenenie Ceny fair play MUDr. Ivana Chodáka.
Viačeslav Viktorovič Bulanov

Viačeslav Viktorovič Bulanov (rus. Вячеслав Викторович Буланов; * 3. september 1970, Moskva, ZSSR) je ruský rozhodca ľadového hokeja, ktorý rozhoduje v Kontinentálnej hokejovej lige.

Kariéra

Bulanov je jedným z najčastejšie obsadzovaných rozhodcov v medzinárodných súťažiach, predovšetkým počas Zimných olympijských hier a v Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji. v KHL rozhodoval vo viac ako 400 zápasoch.
Chrám uloženia rúcha presvätej Bohorodičky

Chrám uloženia rúcha presvätej Bohorodičky (rus. Церковь Положения ризы Пресвятой Богородицы) je pravoslávny chrám v moskovskom Kremli na Chrámovom námestí.

Dejiny

Chrám postavili pskovskí majstri v staroruskom architektonickom štýle v rokoch 1484 až 1485, pravdopodobne z väčšej časti stavitelia susedného Chrámu Zvestovania.
Až do roku 1655 bol sídlom moskovských metropolitov a patriarchov. Pomenovaný je podľa byzantského sviatku, čím chcela ruská pravoslávna cirkev poukázať na nadväznosť na Byzanciu a jej duchovné dedičstvo. Ikonostas pochádza z roku 1627 a fresky zobrazujú udalosti zo života Krista a Bohorodičky. Chrám má jednu kupolu, čím sa odlišuje od ostatných známejších chrámov na Chrámovom námestí.
Po roku 1917 bol chrám zatvorený a roku 1945 slúžil ako múzeum umenia.

Súčasnosť

Vedľa chrámu sa v súčasnosti nachádza múzeum sakrálnych predmetov. Oproti ostatným honosne vyzdobeným chrámom je skromnejšie vyzdobený v duchu ľudových puristických zásad pravoslávnej cirkvi v Rusku.
Pleven (mesto)

Poloha

Nachádza sa v severnej časti krajiny a je správnym strediskom rovnomennej oblasti. Nachádza sa na upätí pohoria Stará planina v Dunajskej nížine. Pleven je významné centrum severozápadného Bulharska a po Ruse a Varne najväčšie mesto severu Bulharska.

Obyvateľstvo

V roku 2007 malo približne 137 000 obyvateľov, z čoho bolo 94 % Bulharov.

Dejiny

Mimo Bulharsko je Pleven známy vďaka obliehaniu Plevna v roku 1877, významnému vojenskému stretnutiu v Rusko-tureckej vojne. Oslobodenie mesta spod tureckej nadvlády znamenalo ďalší rýchly postup ruských vojsk pri oslobodzovaní Bulharska.
Mesnil-Martinsart

Poloha

Obec má rozlohu 8,76 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 247 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Loisy (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 14,64 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 574 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zbor národnej bezpečnosti

Organizácia

Skladal sa z uniformovanej Verejnej bezpečnosti (VB), ktorá plnila spravidla štandardné úlohy polície, a neuniformovanej Štátnej bezpečnosti (ŠtB), ktorá slúžila režimu ako tajná polícia. Formálne boli obe zložky rovnocenné, reálne dominovala ŠtB. Najvýznamnejším dobrovoľným aktívom ZNB bola Pomocná stráž Verejnej bezpečnosti. ZNB bol organizovaný podľa krajov (krajské správy ZNB), okresov (okresné správy ZNB) a obvodov (obvodné správy ZNB).

Dejiny

O vzniku ZNB sa rozhodlo v Košickej vláde dňa 17. apríla 1945, keď sa prerokúvali otázky budúcej organizácie bezpečnostných zložiek v oslobodenom Česko-Slovensku. Komunisti presadili budúce zrušenie žandárstva a celého policajného aparátu a jeho nahradenie jednotnou organizáciou - Zborom národnej bezpečnosti.
Zbor bol ustanovený zákonom 149/1947 Zb., ale po februárovom prevrate bol čoskoro novelizovaný zákonom 286/1948 Zb. Zákon č. 40/1974 Zb. upravil fungovanie ZNB na podmienky federálneho usporiadania Česko-Slovenska.
Štátna bezpečnosť bola zrušená v roku 1990, Verejná bezpečnosť v roku 1991.
Argelos (Landes)

Poloha

Obec má rozlohu 6,44 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 180 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Stacho

Životopis

Pochádzal z robotníckej rodiny, stredoškolské vzdelanie získal v Trnave. V roku 1954, po absolutóriu gymnázia, pokračoval štúdiom na lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, ktoré ukončil v roku 1960. Pracoval ako lekár v Rožňavskom Bystrom a Šenkviciach. V rokoch 1964 –1969 pracoval ako redaktor vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ, krátko pôsobil ako československý kultúrny atašé v Indii, v rokoch 1970 –1973 bol šéfredaktorom Revue svetovej literatúry. Po autonehode v roku 1973 bol doživotne pripútaný na lôžko a v invalidnom dôchodku.

Tvorba

Je neopakovateľným, osobitým básnikom-konkrétistom tzv. Trnavskej skupiny. Do poézie vniesol nové, senzibilné videnie sveta i jeho faktov a predkladá ho cynizmom a drsnosťou. Jeho poetika je založená najmä na preexponovanej zmyslovosti, zmyslovom vnímaní a výraznej erotickej rovine vnímania. Z uvedeného rámca sa vymyká posledná zbierka (napísaná po autonehode a následnom, takmer totálnom ochrnutí) Z prežitého dňa. Prostredníctvom jazyka a motívov žena - muž, láska - bolesť, samota - viera, krutosť - čistota, detstvo - domov, choroby - hrôzy, smrť - život sa usiluje vyťažiť nové vnímanie, pocity a videnie. Skepsa, smútok, zúfalstvo, ale aj viera v život s neustálou inováciou a metamorfózami - ktoré v sebe nesú humanistické posolstvo - oslobodzujú básnika od rutinérstva a sebauspokojovania. Jeho poézia je nielen výrazom protirečení sveta v 60. rokoch dvadsiateho storočia, ale aj subjektívnych konfliktov vychádzajúcich z rozporov skutočnosti a osobných problémov, ktoré mu priniesol život. Spôsob, ako ich autor neopakovateľne zobrazil v poézii, zaradil sa k popredným osobnostiam slovenskej literatúry. Objavil nové dimenzie ľudského sveta, vytrháva čitateľa zo všednej skutočnosti, ponúka dovtedy neobjavené obzory, obohacuje jeho vnímavosť i videnie. Okrem vlastnej tvorby prekladal i poéziu z francúzštiny (Jean-Nicholas Arthur Rimbaud), španielčiny, poľštiny, prekladal aj juhoslovanskú poéziu.
Pyramídy v Güímare

Pyramídy v Güímare (Pyramídy v Guimare) sa nachádzajú na severnom okraji mestečka Güímar (Guimar) na východnom pobreží ostrova Tenerife, jedného zo španielskych Kanárskych ostrovov. Pre archeológov sú stále záhadné. Pojem zahŕňa šesť stupňovitých pyramíd s obdĺžnikovými základmi, ktoré sa nápadne podobajú pyramídam, ktoré vytvorili Mayovia a Aztékovia v Mexiku.

Odložené kamene

Dlhý čas sa verilo, že pyramídy sú iba haldy vytvorené pôvodnými farmármim ktorí kamene nájdené pri orbe hromadili na okrajoch svojich polí, čo je na Kanárskych ostrovoch zvyčajná prax. Záznamy miestnych obyvateľov a staré obrázky ukazujú, že podobné pyramídy existovali na viacerých miestach ostrova, ale boli rozobrané pre predpokladanú zbytočnosť a použité ako lacný stavebný materiál. Iba v samotnom Güímare existovalo deväť pyramíd, z ktorých ostalo iba šesť.

Súčasné pyramídy

V roku 1991 pyramídy študoval známy výskumník Thor Heyerdahl a zistil, že to nemôžu byť náhodné haldy kamenia. Napríklad kamene v rohoch pyramíd nesú známky opracovania a pôda okolo bola pred ich stavbou vyrovnaná. Nie sú vytvorené z kameňov blízkych polí, ale z lávových kameňov. Heyerdahl tiež odhalil zvláštnu astronomickú orientáciu pyramídy. V deň letného slnovratu je možné z plošiny najväčšej pyramídy vidieť dvojaký západ Slnka. Slnko zmizne za vysokým vrcholom hory, minie ho, znovu sa objaví a druhýkrát zapadne za ďalšou horou. Všetky pyramídy majú schody na západnej strane a po ktorých je možné ráno počas zimného slnovratu kráčať presne k stúpajúcemu slnku.
Napriek svojmu výskumu Heyerdahl nemohol ani určiť vek pyramíd ani odpovedať na otázku, kto ich postavil. Je však známe, že v jaskyni pod jednou z pyramíd žili Guančovia. Pred španielskymi výbojmi v 15. storočí bol Güímar sídlom jedného z desiatich "menceys" (kráľov) Tenerife.
Príznačné je, že podľa správy zanechanej Plíniom Starším boli Kanárske ostrovy neobývané až do času Feníčana Hanna Moreplavca (asi 600 pred Kr.), nachádzali sa na nich však ruiny veľkých budov.
Pôvod Guančov tiež nie je celkom jasný. Cesta na Kanárske ostrovy z najbližšieho pevninského pobrežia v južnom Maroku je kvôli morským prúdom obťažná, z Európy a Stredozemného mora je však ľahšia.
Heyerdahl rozvíjal teóriu, podľa ktorej Kanárske ostrovy slúžili ako základne pre starovekú moreplavbu medzi Amerikou a Stredozemím. Najrýchlejšia cesta medzi týmito dvoma oblasťami naozaj pretína Kanárske ostrovy a použil ju Krištof Kolumbus. Na začiatku roka 1970 Heyerdahl ukázal, že plavba medzi Severnou Amerikou a Stredozemím je možná aj s použitím starovekých metód, doplával na člne Ra II z papyrusu z Maroka do Barbadosu.
V roku 1998 bolo územie 65 000 m² güímarských pyramíd otvorené pre verejnosť ako etnologický park. Heyerdahla finančne podporoval Nór Fred Olsen žijúci na Tenerife. Informačné centrum oboznamuje návštevníkov s Heyerdahlovými expedíciami a jeho teóriami o pyramídach. Dva pavilóny obsahujú výstavy venované Heyerdahlovi, modely jeho lodí, medzi inými reprodukciu Ra II v pôvodnej veľkosti.
Er-chu

Er-chu (čín. 二胡 pchin-jin: èrhú) alebo nan-chu (čín. 南胡 pchin-jin: nánhú) je tradičný čínsky sláčikový strunový nástroj s dvomi strunami, čím sa podobá na balkánske gusle. Patrí do rodiny príbuzných nástrojov zvanej chu-čchin ((胡琴, pchin-jin: húqín), ktoré sú rozšírené v celej východnej a juhovýchodnej Ázii. Er-chu má hlboké telo s ozvučnicou z napnutej pytónej kože, čo mu dodáva charakteristický zvuk.
Saint-Germain-la-Campagne

Poloha

Obec má rozlohu 22,23 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 837 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Symphorien-le-Valois

Poloha

Obec má rozlohu 5,8 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 823 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pézy

Poloha

Obec má rozlohu 6,19 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 249 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lexmark

História

Spoločnosť Lexmark bola založená v roku 1991, kedy IBM rozdelila prevádzku svojich tlačiarní a tlačiarenských produktov investičnej firme Clayton & Dubilier, Inc. skúpením akcií na dlh. Spoločnosť Lexmark sa stala v roku 1995 verejnou obchodnou spoločnosťou.
Chiconi

Polohopis

Chiconi má rozlohu 8,51 km².

Obyvateľstvo

Chiconi má 6412 obyvateľov (2009).