google/wiki40b huggingface dataset:
Niobé (dcéra Tantala)

Niobé alebo Nioba alebo zastarano Niobe (starogr. Niobé, lat. Nioba alebo Niobe) bola tébska kráľovná, Tantalova dcéra, manželka kráľa Amfióna.
Mala sedem dcér a sedem synov. Keď obyvatelia Téb obetovali bohyni Léto, vyčítala im to a vyvyšovala sa nad bohyňu, vraj ona má 14 detí a Léto iba dve. Léto sa posťažovala na Niobu svojim deťom - Apolónovi a Artemide. Tý za trest zabili všetkých štrnásť Niobiných detí. Nioba od žiaľu skamenela a z očí jej vytekali dva nekonečné pramene sĺz. Jej manžel Amfión si od žiaľu prebodol mečom hruď.
Podľa Nioby je pomenovaný chemický prvok niób.
Adamovské jazerá

Adamovské jazerá sú tvorené dvoma bývalými zatopenými štrkoviskami. Nachádzajú sa na území mesta Gbely, v mestskej časti Adamov, približne 500 m od rieky Moravy, tvoriacej česko-slovenskú hranicu. Prístup k nim je z JV z hlavnej cesty Kúty – Holíč a zo SZ od Moravy z prístavu Gbely-Adamov a z cyklotrasy, vedúcej po hrádzi.
V súčasnosti patria k najvýznamnejším ornitologickým lokalitám v oblasti Záhorie. Okrem iných vzácnych druhov vtáctva tu hniezdi aj hus divá, pre ktorú je to najvýznamnejšie hniezdisko na Slovensku. Jazerá nahradili prirodzené hniezdiská, ktoré zanikli po úprave toku rieky Morava. Staršie južné jazero je vyhradené výlučne pre vtákov, novšie severné jazero je určené pre rekreačné aktivity a stále v ňom ešte prebieha ťažba štrku. Počas letnej sezóny tu prebieha množstvo kultúrno-spoločenských akcií.
Dender

Priebeh toku

Rieka začína v meste Ath v nadmorskej výške 40 m, kde sa stekajú jej dva zdrojnice Východný Dender a Západný alebo Malý Dender. Východný Dender je dlhý 39 km a pramení blízko Jurbise v provincii Hennegavsko v nadmorskej výške 100 m. Západný Dender má dĺžku 22 km a pramení blízko Lueze-en-Hainaut.
Dender preteká provinciami Hennegavsko a Východné Flámsko a obcami Geraardsbergen, Ninove, Denderleeuw a Aalst a končí v meste Dendermonde, kde sa v nadmorskej výške 4 m vlieva do Šeldy.
Najvýznamnejším prítokom je rieka Mark, ktorá sa do Denderu vlieva pri Geraardsbergene. Rozloha jej povodia činí 175 km². Medzi ďalšie prítoky patrí Molenbeek a Bellebeek.

Vodný stav

Množstvo vody v rieke je veľmi premenlivé, lebo závisí hlavne na množstve zrážok. Napr. v roku 1996 sa prietok rieky pohyboval medzi 7,26 m³/s a 63,20 m³/s. Rieka je splavná pre malé lode.
Biedermeier

Biedermeier bolo obdobie neskorého klasicizmu v stredoeurópskom umení; celkový životný štýl stredných vrstiev ponapoleonskej a predmarcovej doby prvej polovice 19. storočia (1815 – 1845/1848) v strednej Európe.
Životný štýl stredných vrstiev bol poväčšine vzdialený od romantizmu a skôr bol ešte pod vplyvom puritanizmu pietizmu (v katolíckom a protestantskom zafarbení) z 18. storočia. Bol to životný štýl, kde city sa starostlivo kontrolovali a pôžitky uvážlivo obmedzovali.
Meštianstvo sa snažilo zachovať si starú idylu duševnej pohody alebo aspoň jej zdania, a to tak vzhľadom interiérov (solídny a elegantný nábytok bez výstrelkov, vychádzajúci z klasicistických vplyvov, uprednostňujúci účelnosť a estetický účinok konštrukcie, rozvoj bytového textilu, maľovaný porcelán, sklo a podobne, záľuba v ilúzii útulnosti, v kvetoch), ako aj kultúrnym obzorom. V  maliarstve prevažujú mestské veduty, žanre, portrétne miniatúry, v sochárstve antikizujúca drobná plastika. V  hudbe bol idolom tohto obdobia J. N. Hummel. Čoraz viac bol populárny valčík, hlavne vplyvom Lannera a Johanna Straussa st.
Vonkajší chod života meštianstva vykazoval iba stopy romantických vplyvov.
Sainte-Rose (Guadeloupe)

Polohopis

Sainte-Rose má rozlohu 118,6 km².

Obyvateľstvo

Sainte-Rose má 20194 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Brhlík obyčajný

Opis

Brhlík obyčajný je drobný vták (váži 20 – 26,5 g). Je síce veľký ako vrabec, ale má väčšiu hlavu a krátky chvost. Má výrazný šidlovitý zobák, ktorý používa na vyhľadávanie hmyzu pod kôrou stromu. Po kmeňoch stromov lezie často hlavou dole. Na šplhanie má dokonale prispôsobené krátke a silné nohy. Má pomerne nezameniteľné sfarbenie so sivomodrým chrbtom, žltohnedým bruškom a čiernym pásikom cez oko. Vrch hlavy a tela je sivomodrý (u mláďat s belasými čiarkami), letky sú tmavé. Čierny pruh, ktorý ide cez oko až k tylu, býva u samíc trocha užší, u mláďat skôr hnedý. Brada a hrdlo sú belasé, príušie a ostatná spodina žemľová, boky a spodné chvostové krovky červenkasté, u samca veľmi tmavé. Lieta rýchlo a obratne v plochých vlnkách.

Hlas

Vábi hlasitými hvizdami "twit", nosovými "güt güt güt...", pripomínajúce padajúce kamienky na ľad, aj jemnejším sýkorkiným "si si". Spev je buď trilkovitý, opisovaný ako "kvikvikvi" či "vivivivivi...", alebo je spev preníkavé pískavé "küj küj küj..." či "piü piü piü...".

Rozšírenie

Brhlík lesný je rozšírený vo veľkej časti Eurázie (takzvané palearktické rozšírenie), obmedzený je najmä prítomnosťou lesných biotopov. Je známych 20 poddruhov, z toho v Európe žijú tri. Na Slovensku žije brhlík lesný stredoeurópsky (Sitta europaea caesia).

Výskyt a stav na Slovensku

Brhlík obyčajný je výrazne teritoriálny druh, iba výnimočne sa zatúla ďalej ako 30 km od hniezdiska. Vo svojich teritóriách zostávajú aj v zime. Hniezdi takmer na celom území Slovenska, v 96,3 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 700 000 – 1 000 000, zimujúcich jedincov 1 500 000 – 3 000 000. Veľkosť populácie i územie, na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Brhlíky sa zdržiavajú najmä v listnatých a zmiešaných lesoch so starými stromami, na severe rozšírenia aj v lesoch čisto ihličnatých. Vo vyšších nadmorských výškach sa vyskytuje vzácnejšie, maximálne po hornú hranicu rozšírenia buka. Bežne sa vyskytujú v záhradách a mestských parkoch.

Hniezdenie

Brhlík hniezdi v hniezdnych dutinách, najčastejšie vydlabaných nejakým ďatľovitým vtákom (nepohrdne ani búdkou), najčastejšie na starých duboch. Ak je vletový otvor príliš veľký, čiastočne ho zamuruje hlinou, aby dovnútra nemohol vojsť nikto väčší. Dutinu vystiela najmä kúskami borovicovej alebo brezovej kôry. Kladie najčastejšie 5 – 8 vajec, na ktorých sedí zhruba 14 dní. Keď po ďalších 22 – 25 dňoch mláďatá opúšťajú hniezdo, už vedia dobre lietať.

Potrava

Živočíšnu potravu vyhľadávajú v medzerách v kôre, alebo tesne pod kôrou. Živia sa hlavne hmyzom a pavúkmi. Z hmyzu najviac chrobákmi – v auguste blanokrídlovcami, v Európe minimálne 29 druhmi hmyzu a 55 druhmi plodov. V zime sa živia hlavne semenami, často navštevujú kŕmidlá spolu so sýkorkami, na rozdiel od nich však zvládnu aj lieskové oriešky. Navyše si aktívne pripravujú zásoby na zimu, ktoré potom postupne vyhľadávajú.
Katie Cassidyová

Skorý život a rodina

Katie sa narodila v Los Angeles, ako dcéra herca Davida Cassidyho a Sherry Benedonovej. Jej prastarí rodičia boli herci Jack Cassidy a Evelyn Wardová. Katie je neter televízneho producenta Shauna Cassidyho a herca Patricka Cassidyho. Vo svojej mladosti bola roztlieskavačka pre tím California Flyers.

Televízia

V roku 2003 sa pred kamerou prvýkrát objavila v dramatickom seriáli The Division. Pokračovala s hosťujúcimi rolami v seriáloch Celebrity Apprentice 4, Listen Up! a New Girl. V roku 2005 sa objavila v 4 epizódach seriálu V siedmom nebi a v seriáli Sex, Love & Secrets. V roku 2007 sa objavila v 6 epizódach televízneho seriálu stanice CW Supernatural, kde si zahrala rolu démona Ruby. V roku 2008 ju nahradila herečka Genevieve Cortese.
V októbri 2008 bolo oznámené, že bola obsadená do hororového mini-seriálu stanice CBS Harper's Island ako Patricia "Trish" Wellingtonová. Seriál mal premiéru 9. apríla 2009 a epizódu sledovalo 10,21 miliónov divákov.
Vo februári 2009 získala hlavnú rolu v seriáli stanice CW Melrose Place. Seriál mal premiéru 8. októbra 2009 a epizódu sledovalo 2,31 miliónov divákov. Seriál bol zrušený v máji 2010, kvôli malej sledovanosti. V roku 2010 získala ďalšiu rolu v seriáli stanice CW Gossip Girl, kde sa objavila v 11 epizódach.
V roku 2012 získala hlavnú rolu v seriáli stanice CW Arrow, kde hrá po boku Stephena Amella, Willy Hollandovej a ďalších.

Film

V roku 2006 sa objavila vo filmoch When a Stranger Calls, Click, Taken, Live!, a Black Christmas. Film Black Christmas mal premiéru 15. decembra 2006 a obdržal negatívnu kritiku.
V apríli 2010 sa objavila v prerobenom hororovom filme A Nightmare on Elm Street. Za rolu bola nominovaná na cenu Teen Choice Awards v kategórii Herečka v hororovom/thrillerovom filme. Cenu však získala Megan Foxová. Krátko po premiére filmu bolo oznámené, že získala rolu v komediálnom filme Monte Carlo, v ktorom si zahrala po boku Leighton Meesterovej a Seleny Gomezovej. Film mal premiéru 1. júla 2011 a zarobil 39 miliónov po celom svete.
V máji 2012 bola obsadená do filmu The Scribber, v ktorom hrajú Eliza Dushkuová, Michelle Trachtenbergová a Gina Gershonová.
Duchovenstvo

Duchovenstvo (iné názvy: klérus, klerici, duchovní, duchovný stav) je súhrn osôb vykonávajúcich náboženské funkcie v určitej cirkvi ako povolanie.
Pojem pôvodne pochádza z kresťanského náboženstva, ale dnes sa analogicky používa aj na iné náboženstvá.
V marxistickej historiografii je to privilegovaný stav feudálnej spoločnosti, ktorého vládnuce postavenie sa opieralo o vlastníctvo rozsiahlych pozemkových fondov.

Katolíci

Z pohľadu katolíkov je to súhrn osôb, ktoré boli predmetom zvláštneho svätenia, majú duchovnú moc, ktorú ostatní veriaci nemajú, a sú hierachicky organizovaní podľa istých princípov. Na čele hierarchie stojí pápež. Duchovným sa môže stať len katolícky kresťan mužského pohlavia.
Podľa súčasných predpisov je klerikom len absolvent vysvätenia za diakona, kňaza alebo biskupa. Podľa starších predpisov (do roku 1972) sa za klerikov považovali osoby, ktoré prijali tonzúru, štvoricu nižších svätení (dverník, lektor, exorcista, akolyta) a poddiakonát.

Členovia duchovenstva

Pápež, prvý biskup a následník apoštola Petra, odvodzuje svoju autoritu z Kristovej vôle. Je biskupom rímskej diecézy a kontroluje dianie v katolíckej cirkvi. Sídli vo Vatikáne.
Kardináli volia pápeža a sú jeho poradcami. Pôsobia po celom svete a informujú pápeža o potrebách cirkvi.
Biskupi, následníci apoštolov, sú zodpovední za miestne cirkvi. Pápež ich občas zvoláva na zhromaždenia – koncily, a tam rozhodujú o ďalšej orientácii svetovej cirkvi. Posledný bol Druhý vatikánsky koncil. Súhrn biskupov vytvára episkopát.
Katolícki kňazi sú v stálom kontakte s laikmi. Od 10. storočia sú rímskokatolícki kňazi viazaní celibátom.
Rehoľníci a rehoľníčky sa z vernosti k evanjeliu zriekajú sveta a venujú sa modlitbe. Dobrovoľne prijímajú chudobu a poslušne idú tam, kam ich pošlú ich predstavení. Podľa cirkevného práva platného do roku 1983 sa niekedy zaraďovali do kléru ako špecifická skupina, inokedy nie. Od roku 1983 sa zaraďujú do kléru len tí rehoľníci, ktorí sú diakonmi, kňazmi alebo biskupmi.
Laprade (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 10,17 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
ANNA 1B

ANNA 1B (z angl. Airforce Navy NASA Army) bola americká geodetická družica určená na presné zameriavanie vzdialených miest na povrchu Zeme. Štartovala 31. októbra 1962 na dráhu s perigeom 1 079 km, apogeom 1 180 km, sklonom 50,15°, užitočným zaťažením 158 kg.
Telesón z Rodosu

Telesón (starogr. Τελέσων) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Sochár Telesón, syn Mnasitima z Rodosu, bol činný na konci 3. storočia pred Kr. Od tohto umelca, pochádzajúceho z rozvetvenej sochárskej rodiny, sa zachovali dva jeho menom signované podstavce zo sôch, ktoré sa našli na ostrove Rodos. Prvý, skúmaný v Taliansku (Atti dell'Istituto Veneto di Scienze lettere ed arti, lVII, 1898, p. 9), bol známy už dávnejšie, druhý, datovaný do roku 210 pred Kr., objavili na akropole mesta Lindos.
Saint-Cernin (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 16,28 km². Najvyšší bod je položený 464 m n. m. a najnižší bod 227 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 198 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kongregácia pre kauzy svätých

História a súčasnosť

Táto kongregácia bola založená dňa 8. mája 1969 pápežom Pavlom VI. pod názvom Posvätná kongregácia pre kauzy svätých. Prvým prefektom sa stal kardinál Paolo Bertoli a prvým sekretárom Ferdinando Giuseppe Antonelli, O.F.M. Roku 1984 bola premenovaná na súčasný názov Kongregácia pre kauzy svätých. V súčasnej dobe je prefektom kongregácie kardinál Angelo Amato, S.D.B.

Úloha tejto kongregácie

Úlohou kongregácie je zhromažďovať informácie o daných osobách, u ktorých prebieha proces svätorečenia alebo blahorečenia. Prefekt pri súkromnej audiencii u pápeža navrhuje uznanie zázrakov uzdravenia alebo hrdinských cností. Predtým ich ale ešte preskúmala historická komisia, komisia kardinálov a biskupov, komisia teologická a lekárska komisia.
Michael Myers

Detskí herci

V celej filmovej sérii úlohu mladého Michaela Myersa stvárnili celkom štyria herci. Prvý raz bol v roku 1978 do úlohy šesťročného chlapca obsadený Will Sandin, ktorý vďaka úspechu filmu účinkoval v niekoľkých dokumentov o filme Halloween. Následne mladého Michaela stvárnil Adam Gunn vo filme Halloween 2 z roku 1981. Objavil sa v scéne, keď má Laurie sen o stretnutí s Michaelom v ústave vnútri jeho izby. Opakovane sa postava dieťaťa objavila až v remake z roku 2007, v podaní Daega Faercha, tentoraz však už v úlohe desaťročného chlapca. Vo filme Halloween II z roku 2009 vymenili hercov, pretože počas dvoch rokov Daeg výrazne vyrástol, a tak už nemohol hrať rovnako starého chlapca. Herca nahradil Chas Wright Vanek.

Filmy

Michael Myers je jedna z hlavných postáv, ktoré sa objavili vo všetkých filmoch okrem Halloween III, ktorého dej nemá s jeho postavou nič spoločné. Menšími výnimkami sú aj filmy Halloween 4, Halloween 5 a Halloween 6, ktoré o stretoch Michaela a Laurie nehovoria. V týchto filmoch sa Michael orientuje na svoju malú neter Jamie Lloydovú, ktorá sa neustále desí jeho prítomnosti, čo sa nakoniec stane. Jamie Lloydovú stvárnila Danielle Harris a neskôr aj J. C. Brandy.
Porcieu-Amblagnieu

Poloha

Obec má rozlohu 15,8 km². Najvyšší bod je položený 395 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 556 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prašník (hradisko)

Opis

Rozkladá sa na ploche 4,71 ha. Obkolesujú ho pásy opevnení a vnútorne ho členia do troch areálov. Sever vápencového výbežku na ktorom hradisko stojí obmýva riečka Holeška.

Dejiny

Najstaršie osídlenie pochádza z neskorej kamennej doby (asi 3000 pred Kr.), kedy tu stálo menšie palisádové opevnenie s obytnou stavbou.
Takmer zaniknuté opevnenie je znovuobývané koncom starej bronzovej doby (asi 1500 pred Kr.). Obyvatelia zdokonaľujú opevnenie prehĺbením priekopy a zvýšením valu, vystuženého drevom.
Rozmach zažíva v neskorej bronzovej dobe. Novo prichádzajúce obyvateľstvo opäť vybudovalo pôvodné opevnenia a rozšírilo hradisko o dva areály. Priekopa zo starej bronzovej doby už nebola obnovená, dokonca tu stálo niekoľko príbytkov. Tie mali konštrukciu z hrabovej guľatiny, husto vypletenú prútím. Steny boli do hladka vymazané hlinou. Domy slúžili iba na prespanie, život sa odohrával na voľnom priestranstve. V hradisku sa našli aj nepriame dôkazy o kovolejárskej dielni. V tomto období možno sledovať aj sociálne vrstvenie v hradisku, keď na akropole boli nájdené dokonalejšie šperky ako v nižšie postavených častiach hradiska. Úpadok bol privodený po požiari z 8. storočia pred Kr.
Na krátky čas ožíva v mladej železnej dobe, keď ho obývali Kelti v druhom, alebo prvom storočí pred Kr. Nezanechali tu však výraznejšie stopy.
Pevnostný systém zdokonalili až Slovania, ktorých nálezy sú doložené v 9. až 10. storočí. Urovnali ruiny opevnenia z neskorej bronzovej doby a postavili kamenný múr, spevnený guľatinou. V druhom areáli boli obydlia čiastočne zahĺbené do skalnatého podložia. Na akropole vyrastajú iba nadzemné kolové stavby.
Pravdepodobne najväčší význam hradisko zažívalo, keď sa na týchto miestach stretali územné záujmy Uhorska a Českého štátu. Po upokojení pomerov stratilo svoj význam a osídlenie sa presunulo na rovinu.
V čase úplného zániku, to je v 11. až 12. storočí, sa objavili prvé známky slovanského osídlenia vo Vrbovom. V západnej časti mesta sa našli polozemnice podobné obydliam z druhého areálu s črepovým materiálom z 12. – 13. storočia. Je možné, že pri vzniku mesta Vrbové stálo práve toto hradisko.
Margès

Poloha

Obec má rozlohu 9,79 km². Najvyšší bod je položený 344 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 941 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Acélomáty

Staršie systémy

Termínom Acoelomata boli v starších systémoch označované živočíchy (presnejšie prvoústovce) bez súvislej telovej dutiny. V užšom zmysle sem patrili len ploskavce a páskovce (porov. napr. V. Franc 2005, Whittaker 1969), v širšom zmysle aj gnatostomuly (čeľusťoústky) a machovce (porov. napr. acoelomáty in: Encyclopaedia Beliana).

Novšie systémy

V najnovších systémoch sa tento taxón nevyskytuje, alebo ak sa vyskytuje, tak zahŕňa len taxón bezčrevovce v širšom zmysle (Acoelomorpha sensu lato) a už nepatrí pod prvoústovce, ale tvorí taxón paralelný k prvoústovcom. Dôvodom tejto redukcie taxónu na bezčrevovce je skutočnosť, že spomínaný typ telovej dutiny nevystupuje ako fyleticky významný, ale skôr konvergentný znak. Usporiadanie bilaterálnych živočíchov je preto postavené na súbore iných znakov. Ako najprimitívnejšie bilaterálie (po parazitizmom extrémne zjednodušených Mesozoa) potom vystupujú bezčrevné ploskule, v starších systémoch zaraďované ako trieda (Acoelomorpha), alebo dokonca ako rad (Acoela) do kmeňa ploskavce (Plathelminthes). Podľa názorov moderných systematikov predstavujú pôvodný, veľmi primitívny typ, ktorý spája voľne žijúce (t. j. neparazitické) bilaterálie s mechúrnikmi (Coelenterata), najmä s rebrovkami (Ctenophora). Systematiku pozri v článku bezčrevovce.
Podľa štúdie z roku 2011 (pozri v článku bezčrevovce) bezčrevovce patria asi pod druhoústovce, kde spolu s Xenoturbellida tvoria spoločný taxón.
Lombardiniho ulica (Bytča)

Lombardiniho ulica je ulica v Bytči.

Pôvod názvu

Je pomenovaná podľa Alexandra Lombardiniho (1851 – 1897), slovenského právnika, historika a vlastivedného pracovníka.
Zvolen (geomorfologický podcelok)

Charakteristika

Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, medzi obcami Liptovské Revúce a Donovaly a patrí medzi vyhľadávané turistické oblasti. Blízkosť horského strediska Donovaly a vybudovaná lanovka na Novú hoľu umožňuje jednoduchý prístup do najvyššej časti. Množstvo značených turistických chodníkov, obľúbená lokalita závesného lietania na južných svahoch Novej hole, no aj lyžiarske strediská na južnej donovalskej, aj severozápadnej liptovskorevúckej strane masívu vytvárajú vhodné podmienky na letnú i zimnú turistiku.

Vymedzenie

Zvolenský podcelok od zvyšku Veľkej Fatry oddeľuje Revúcka dolina na severe a západe a horské sedlo Veľký Šturec na juhu. Od východne situovaných Nízkych Tatier je to Korytnická dolina a od Starohorských vrchov na juhovýchode údolie Starohorského potoka.

Hlavný hrebeň

Hlavný hrebeň podcelku začína v sedle Veľký Šturec (1 010 m n. m.) a východným smerom vedie kótou 1 180 m n. m. na Motyčskú hoľu (1 292 m n. m.), odtiaľ cez kótu 1 284 m n. m. a 1 335 m n. m. (kde na severozápad vybieha rázsocha Čiernej hory (1 335 m n. m.)) na najvyšší vrch, 1 402,5 m n. m. vysoký Zvolen. Východným smerom vybieha rázsocha Novej hole (1 370 m n. m.) a hlavný hrebeň pokračuje severným smerom na Malý Zvolen (1 372 m n. m.), Končitú (1 248 m n. m.), kótu 1 149 m n. m. a Maguru (1 049 m n. m.) nad Liptovskou Osadou, kde končí.

Turizmus

Podcelok je súčasťou ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra. Centrom turistiky celej oblasti je obec Donovaly s komplexnou vybavenosťou. Lyžiarske stredisko je tiež pri obci Liptovské Revúce. Pre peších turistov je atraktívna Cesta hrdinov SNP, no tiež možnosť využiť lanovku na Nová hoľu.
Creissels

Poloha

Obec má rozlohu 28,19 km². Najvyšší bod je položený 808 m n. m. a najnižší bod 340 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1480 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rotunda svätého Juraja (Říp)

Rotunda svätého Juraja na vrchole hory Říp je jedna z najstarších dochovaných stavieb v Česku.

Dejiny

Prvýkrát je v písomných prameňoch miestna rotunda uvádzaná v roku 1126, kedy dal knieža Soběslav I. na pamiatku víťazstva v bitke pri Chlumci opraviť existujúci kostolík a rozšíriť o západnú kruhovú vežu. Z tejto skutočnosti vyplýva, že stavba bola založená už skôr. Románska rotunda bola pôvodne zasvätená svätému Vojtechovi. Kostol, ktorého zasvätenie bolo medzitým zmenené na sv. Juraja, sa v 17. a 18. storočí stal obľúbeným pútnickým miestom.
Súčasná podoba rotundy je výsledkom puristickej prestavby v rokoch 1869 až 1881. Pri nej bol na novo prerazený južný portál (predtým sa do rotundy vstupovalo dnes zamurovaným vchodom na západnej strane), urobené veľké okná v lodi a na steny stavby boa nanesená hladká vonkajšia omietka. Tá bola počas prvej československé republiky spolovice obitá.
K ďalším stavebným úpravám došlo v 20. storočí na základe požiadavky romanizovať fasádu. Plášť bol od prízemia kompletne premurovaný, čím zaniklo i najstaršie dochované románske murivo na druhom poschodí veže. Rotunda tak získala „románsky“ vzhľad s neomietnutou fasádou. Južný portál zriadený pri predchádzajúcej prestavbe bol vybúraný a nahradený novým v neorománskom štýle, okenné otvory v lodi boli zmenšené a vybavené replikou románskeho ostenia. Hoci bolo v priebehu prác opakovane konštatované, že historická opuková dlažba je v poriadku, a že stačí len vymeniť niekoľko prasknutých dlaždíc, bola nakoniec nahradená pieskovcovou dlažbou.
Vzhľadom k zhoršujúcemu sa stavu historického opukového muriva v prízemnej časti fasády, na ktorom sa negatívne podpísalo vystavenie neomietnutého muriva poveternostným vplyvom, bola približne v roku 2009 fasáda omietnutá.

Púte, omše a prehliadky

Každoročná púť sa koná v nedeľu pred sviatkom sv. Juraja (24. apríla). S púťou je spojený aj zábavný a kultúrny program konajúci sa nasledujúci víkend.
Omše sú v rotunde každú prvú nedeľu v mesiaci od 15.00 hod. Slúži ich roudnický farár, do ktorého farnosti rotunda patrí.
Ak nie je práve omša, je od apríla do októbra možná prehliadka rotundy so sprievodcom.
Pannessières

Poloha

Obec má rozlohu 5,35 km². Najvyšší bod je položený 527 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 443 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Léchère

Poloha

Obec má rozlohu 102,86 km². Najvyšší bod je položený 2 815 m n. m. a najnižší bod 411 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 938 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valerij Grigorievič Korzun

Mladosť a výcvik

Valerij Korzun sa narodil v meste Krasnyj Sulin v Rostovskej oblasti, je ruskej národnosti.  
V rodnom meste ukončil strednú školu (Krasnosulinskaja sredňaja škola No 2) v roku 1970 a nastúpil do armády. Vojenským pilotom sa stal v roku 1974 po absolvovaní príslušnej školy (Kačinskoje vysšeje vojenno-aviacionnoje učilišče im. A.F. Mjasnikova). V rokoch 1984 – 1985 absolvoval veliteľskú vojenskú školu (Krasnoznamennaja vojenno-vozdušnaja akademija im. J.A. Gagarina, Monin).  Od roku 1987 bol v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina v Hviezdnom mestečku. Po 9 rokoch letel do vesmíru. Je ženatý, jeho manželkou je Jelena Ivanovna, rodená Nazinaja. Spolu majú od roku 1979 chlapca Nikitu.
Eva Hauserová

Životopis

Vyštudovala biológiu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity. Pracovala v Ústave molekulárnej genetiky ČSAV a redaktorka časopisov ABC (1989 až 1990), STORY (1990 až 1992), Ikarie, Jackie, Marianne. V súčasnosti je editorkou v PR agentúre. 
Je členkou STUŽ, Obce spisovateľov, českého PEN klubu, Českého spolku skeptikov Sisyfos a sdruženia Permakultura CS.